ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 Справа № 914/3508/21(444/585/21)

Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,

за участю секретаря Полюхович Х.М.

розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 , м. Дубляни, Львівська область

до відповідача: ОСОБА_2 , м. Дубляни, Львівська область

про: стягнення 116 487 грн. 00 коп.

у межах справи про неплатоспроможність № 914/3508/21

за заявою: ОСОБА_2 , м. Дубляни, Львівська область

про неплатоспроможність ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Романчук Д.М. - адвокат

ВСТАНОВИВ:

Історія розгляду справи.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.2024 справу № 444/585/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 116 487,00 грн. заборгованості за договором позики, передано до Господарського суду Львівської області, для розгляду у межах справи 914/3508/21 про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.09.2024 справу № 914/3508/21(444/585/21) передано на розгляд судді Артимовичу В.М., в провадженні якого перебувала справа № 914/3508/21 про неплатоспроможність ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Ухвалою суду від 19.09.2024(суддя Артимович В.М.) справу № 914/3508/21(444/585/21) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, було прийнято та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення та виклику сторін.

Ухвалою суду від 06.12.2024 судове засідання у справі №914/3508/21(444/585/21) призначено на 29.01.2025.

За розпорядженням керівника апарату Господарського суду Львівської області від 13.01.2025 №11, у зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_3 від здійснення правосуддя, призначено повторний автоматизований розподіл справи №914/3508/21 про неплатоспроможність ОСОБА_2 . Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №914/3508/21 розподілено судді Морозюку А.Я. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справу № 914/3508/21(444/585/21) також передано судді Морозюку А.Я.

Ухвалою суду від 29.01.2021, врахувавши, що в судове засідання представники сторін не з`явились, причин неявки не повідомили, розгляд справи відкладено на 04.03.2024. Ухвалою суду від 04.03.2025, врахувавши неявку в судове засідання відповідача чи його представника, розгляд справи відкладено на 08.04.2025.

08.04.2025 від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

08.04.2025 позивач подав на адресу суду клопотання від 08.04.2025, в якому просив призначену до розгляду на 08.04.2025 справу № 914/3508/21(444/585/21) розглянути без його присутності, та зазначив що позовну заяву підтримує.

Ухвалою суду від 08.04.2025, взявши до уваги заявлене в судовому засіданні представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 20.05.2025.

В судове засідання 20.05.2025 позивач (його представник) не з`явився, як вище зазначено подав суду клопотання про розгляд справи без його присутності.

Представник відповідача проти позову заперечив. Зазначив, що боржник здійснював погашення боргу на картку. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд врахувавши, що обом сторонам у справі були створені необхідні можливості для подання доказів та пояснень на підтвердження своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про прийняття рішення у справі.

Позиція позивача.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач 03.03.2017 за договором позики грошових коштів від 03.07.2017 року передав відповідачу грошові кошти у сумі 4 300,00 доларів США, що на дату укладання договору еквівалентно 116 487,00 грн. Відповідач, згідно п. 3 договору, зобов`язався повернути позику до 03.03.2018 року. Однак, отримані кошти ані у визначений договором строк, ані на дату подання позову відповідач не повернув. Відтак, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики грошових коштів в сумі 116 487,00 грн.

В подальшому, в процесі розгляду справи Жовківським районним судом Львівської області, позивачем подавались доповнення до позовної заяви з розрахунками заборгованості та збільшенням позовних вимог.

Так, у доповненнях до позовної заяви про стягнення боргу за договором позики (надійшло до суду 25.11.2021 за вхід. №13297) позивач збільшив позовні вимоги та просив додатково стягнути з відповідача 1 241 доларів США інфляційних втрат, нарахованих за період з 03.03.2018 по 01.11.2021.

Також, у доповненнях до позовної заяви про стягнення боргу за договором позики (надійшло до Жовківського районного суду Львівської області 14.01.2022 за вхід. №410) позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 160 998 грн. або 5 908,20 доларів США боргу та 50 000,00 грн. моральної шкоди (у розрахунку позивач відзначив що сума позики на дату розрахунку складає 4 300 дол. США або 117 175 грн., відповідно інфляційні втрати складають 30 348 грн. (або 1113,7 дол. США) та 3% річних складають 13 475 грн. (або 494,5 дол.США).

18.04.2022 (за вхідним №2952) позивач подав до суду розрахунок встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (уточнений станом на 01.04.2022), в якому зазначив що сума позики що підлягає поверненню, враховуючи індекс інфляції та 3% річних складає 205 488 грн. або 7 024,05 дол. США.

27.06.2022 позивач подав до суду розрахунок встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (уточнений станом на 01.06.2022), в якому зазначив що сума позики що підлягає поверненню, враховуючи індекс інфляції та 3% річних, складає 213 413 грн. або 7 7 294,94 дол. США.

02.09.2022 позивач подав до суду доповнення до позовної заяви від 01.09.2022, в якому просив вилучити зі справи всі розрахунки суми за індексом інфляції за весь час прострочення і 3% річних, представлені ним раніше, включити Додаток 1 від 1 вересня 2022 року - перерахунок (новий розрахунок) суми за індексом інфляції за весь час прострочення і 3 % річних, та стягнути з ОСОБА_2 борг в розмірі 4 300 доларів США, суми інфляції та 3% річних, в розмірі 1883,40 дол. США, моральну шкоду в розмірі 20 000,0 грн.

25.09.2023 позивач подав суду письмові пояснення (вхідний №10251), в яких просив врахувати їх при розгляді справи та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики грошових коштів від 03.03.2017 року у сумі 4300 доларів США, 846,80 доларів США - 3% річних, 50 000,00 грн. моральної шкоди, судові витрати.

Позиція відповідача.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. В процесі розгляду справи Жовківським районним судом Львівської області відповідачем подавались клопотання та заперечення проти позовних вимог, в яких відповідач стверджував, що станом на травень 2021 року, на виконання умов договору позики, ОСОБА_2 було повернуто ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1500 доларів США, а також суму коштів у розмірі 68 900 грн., згідно платіжних квитанцій що додаються. Таким чином відповідач станом на травень 2021 року фактично повернув позивачу кошти у розмірі 4 000 доларів США. Наведене підтримано представником відповідача в судовому засіданні.

Позиція суду щодо підсудності даного спору Господарському суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.12.2021 відкрито провадження у справі №914/3508/21 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_2 .

Постановою суду від 27.09.2022 припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_2 та повноваження керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Босака Олега Євгеновича; ОСОБА_2 визнано банкрутом і введено процедуру погашення боргів боржника; керуючим реалізацією майна у справі призначено арбітражного Босака Олега Євгеновича; призначено судове засідання.

На даний час справа №№914/3508/21 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 перебуває в процедурі погашення боргів боржника.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство(неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Згідно абз. 4 ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Відтак, позов ОСОБА_1 підлягає розгляду Господарським судом Львівської області в межах справи №№914/3508/21 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 .

Приймаючи рішення у даній справі, суд встановив наступні обставини.

03 березня 2027 року між ОСОБА_1 (позикодавцем/позивачем) та ОСОБА_2 (позичальником/відповідачем) було укладено договір позики грошових коштів, умовами якого сторони погодили наступне.

Пунктом 1 договору встановлено, що позикодавець передає позичальникові грошові кошти у сумі 4 300 доларів США, що на дату укладання договору еквівалентно сумі 116 487 грн. 00 коп., без сплати відсотків.

Пунктом 2 договору, визначено що грошові кошти, які є предметом договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору, що підтверджується їх підписами у цьому договорі.

Пунктом 3 договору позичальник зобов`язався повернути вказану вище суму грошових коштів в термін до 03.03.2018 року.

Пунктом 4 договору встановлено, що повернення позики має бути здійснено повністю у термін не пізніше 03.03.2018 року.

Пунктом 5 договору погоджено, що повернення позики може бути здійснено шляхом внесення коштів на рахунок позикодавця, або шляхом передачі готівкою (частинами або одночасну всю суму позики). Повний розрахунок буде оформлено шляхом підписання сторонами нотаріально засвідченої заяви про отримання позикодавцем від позичальника всієї вказаної у договорі суми позики та відсутність один до одного матеріальних претензій.

Договір позики грошових коштів нотаріально посвідчений 03.03.2017 року та зареєстрований в реєстрі за №270.

Відповідач не заперечує, що на виконання умов договору позивач передав йому кошти у сумі 4 300 доларів США, що на дату укладання договору еквівалентно сумі 116 487 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У постановах від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16, Верховний Суд України відзначив таке. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦУК України, за якою якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Судом встановлено, що факт укладення договору позики грошових коштів від 03.03.2017 не оспорюється ані позикодавцем, ані позичальником. Відповідач не заперечує, що отримав від позивача за договором позики грошові кошти у сумі 4 300 доларів США, що на дату укладання договору еквівалентно сумі 116 487 грн. 00 коп. Докази повернення позики, у визначений п. 3, п. 4 договору строк, а саме до 03.03.2018 року, в матеріалах справи відсутні. Відсутні такі докази і на дату судового засідання.

Твердження відповідача про те, що починаючи з лютого 2017 року та до травня 2021 року ОСОБА_2 кожного поточного місяця за вищезгаданий період часу (загалом за 53 місяці), на основі усної домовленості з позивачем, повертав йому по 1300 грн., що в сумі за 53 місяці склало 68 900,00 грн., жодним чином не підтверджено. Долученні відповідачем до матеріалів справи квитанції від 05.12.2017 №Р24А332786081А72525, від 02.04.2017 №Р24А397091878А56920, від 01.08.2018 №Р24А459159511А52930, від 03.09.2018 №Р24А474873290А57246, від 01.11.2018 №Р24А505182143А68195, від 04.03.2019 №Р24А570295519А23286, від 31.10.2019 №Р24А688541829А30563 не містять жодних посилань на договір позики грошових коштів та не підтверджують факту, що переказ коштів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 здійснювався на виконання умов цього договору. При цьому, переказ коштів за вказаними квитанціями здійснювався різними сумами, зокрема по 1 260,00 грн., 1 330,00 грн.,1 250,00 грн., а не тільки по 1 300,00 грн. (від якої відповідачем сформовано суму за 53 місяці у розмірі 68 900,00 грн.). Окрім цього, сума коштів у розмірі 1300 грн. є явно малою для виконання договору позики у строк, оскільки договір позики грошових коштів укладено 03.03.2017, а суму позики відповідач, згідно п. 3. п. 4 договору, зобов`язався повернути до 03.03.2018 року, тобто впродовж 12-ти місяців.

Також відповідач жодним чином не підтверджує той факт, що на виконання умов договору позики ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1500 доларів США. В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо вказаної суми. Тобто виконання договору позики грошових коштів в цій частині ґрунтується лише на твердженнях відповідача.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами

Відповідач своїх зобов`язань, що виникли за договорами позики грошових коштів від 03.03.2017, реєстровий №270, належними та достовірними доказами не спростував, доказів повернення коштів позики у розмірі 4300 доларів США, що на дату укладання договору еквівалентно 116 487,00 грн., суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПУ України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З врахуванням всього наведеного, заявлена у позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики грошових коштів в розмірі 116 487 грн. 00 коп. є обґрунтованою.

Щодо поданих позивачем доповнень до позовної заяви про стягнення боргу за договором позики із збільшенням позовних вимог згідно здійснених розрахунків щодо інфляційних втрат та 3% річних, а також моральної шкоди, то суд зазначає таке.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 46 ГПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Частиною 5 ст. 46 ГПК України встановлено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Аналогічні за змістом положення викладені у статті 49 ЦПК України, за правилами якого позивачем 25.11.2021 року було подано до Жовківського районного суду Львівської області даний позов про стягнення з відповідача за договором позики грошових коштів в сумі 116 487,00 грн. Даний позов було прийнято до розгляду ухвалою від 03.03.2021, та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено судове засідання на 21.04.2021(яке в подальшому було перенесено 12.07.2021). Розгляд справи в судових засіданні відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду, зокрема ухвалою суду від 12.07.2021 судове засідання було відкладено на 16.08.2021(яке в подальшому було перенесено 21.09.2021), ухвалою суду від 21.09.2021 судове засідання було відкладено 25.11.2021.

Доповнення до позовної заяви про стягнення боргу за договором позики, в якому позивач вперше збільшив позовні вимоги в частині 3% річних та інфляційних втрат (які не заявлялись у позовній заяві), надійшло до суду 25.11.2021 за вхід. №13297, при цьому без доказів, які б підтверджували надіслання чи вручення відповідачу цього доповнення із збільшенням позовних вимог. В подальшому позивач неодноразово подавав розрахунки із збільшеними позовними вимогами, в т.ч. в частині 3% річних, інфляційних втрат, а також заяви про стягнення моральної шкоди.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 09.07.2020 року у справі №922/404/19, від 10.12.2019 у справі 923/1061/18, від 19.12.2019 у справі № 925/185/19, від 23.01.2020 у справі №925/186/19).

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Даний правовий висновок, викладений у постанові Верховного суду від 22 січня 2020 року у справі №826/19197/16.

Подані позивачем доповнення до позовної заяви про збільшення розміру позовних вимог, за якими заявляються додаткові вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та моральної шкоди(які не були заявлені у позовній заяві), не є за своїм змістом збільшенням розміру позовних вимог, а є новою окремою вимогою, що суперечить положенням ст. 46 ГПК, та є підставою для відмови у прийнятті таких заяв до розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

З врахуванням всього вищенаведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 116 487 грн. 00 коп.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке:

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Судовий збір за подання позову до суду, сплачений квитанцією №17 від 02.03.2021, покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 3, 7, 8, 11, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Гук Степана Мироновича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 116 487 грн. 00 коп. заборгованості, що виникла за договором позики грошових коштів від 03.03.2017, реєстраційний №270, та 1 164 грн. 90 коп. - судового збору.

3. Наказ, відповідно до ст. 327 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://lv.arbitr.gov.ua /sud5015/.

Повне рішення складено 28.05.2025 р.

Суддя Морозюк А.Я.