ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" травня 2025 р. Справа № 911/1735/25

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Груп»

до 1. Публічного акціонерного товариства «Газпром»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Капітал»

3. Міжнародної компанії товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Інтернешнл Лімітед»

про солідарне стягнення 230 470, 80 доларів США

установив:

22.05.2025 канцелярією Господарського суду Київської області зареєстровано надіслану засобами поштового зв`язку позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Груп» (далі позивач) до Публічного акціонерного товариства «Газпром» (далі відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Капітал» (далі відповідач 2) та Міжнародної компанії товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Інтернешнл Лімітед» (далі відповідач 3) про солідарне стягнення збитків у розмірі 230 470, 80 доларів США, завданих внаслідок агресії російської федерації проти України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідачі, будучи «alter ego» («другим я») держави російська федерація та виконуючи цілі, функції і завдання, притаманні органам держави, мають нести солідарну відповідальність за боргами держави російської федерації, зокрема, із відшкодування завданої матеріальної шкоди, факт спричинення позивачу якої встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 23.11.2023 у справі № 911/2698/22.

Дослідивши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Груп», суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Приписами ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) унормовано, що господарське судочинство в Україні здійснюється, зокрема, на засадах верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, неприпустимості зловживання процесуальними правами, обов`язковості судового рішення.

Суворе та неухильне дотримання зазначених принципів є запорукою досягнення завдань судочинства, що превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відкриття провадження у справі позовного провадження є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом.

Згідно приписів ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74, ч. 2, 4 ст. 91, ч. 2 ст. 164 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 10 ГПК України господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою.

Положеннями ст. 10 Конституції України визначено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1, ч. 1, 6 ст. 13, ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Мовою нормативно-правових актів і актів індивідуальної дії, діловодства і документообігу органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування є державна мова. Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

У судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Суди ухвалюють рішення та оприлюднюють їх державною мовою у порядку, встановленому законом. Текст судового рішення складається з урахуванням стандартів державної мови.

Водночас положення ст. 79 Закону України «Про нотаріат» визначають, що нотаріус засвідчує правильність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

З аналізу правових норм випливає, що у випадку подання доказів, викладених не державною мовою, такі документи повинні мати переклад, що здійснюється або нотаріусом, який володіє відповідними мовами, або перекладачем, справжність підпису якого засвідчується нотаріально.

Перелік додатків до позовної заяви свідчить про те, що позивачем долучено значну частину копії документів, які викладено (повністю / частково) іноземними мовами (російською / англійською), зокрема документи, зазначені в пунктах 1-5, 13-20, 22-44, 46-67, 69-83, 85-86, 88-93 змісту додатків.

Враховуючи вказані вище положення законодавства, у випадку подання до суду документів, зміст яких викладено іноземною мовою, останні повинні мати засвідчений нотаріальний переклад таких документів.

Крім того відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Положеннями ч. 1 ст. 1, ст. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що судовий збір збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема відповідно до пп. 1-2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписом абз. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлений на рівні 3 028, 00 грн.

Як випливає зі змісту позовних вимог означеного позову, останні мають майновий характер, а тому розмір ставки за їх подання до господарського суду визначається за приписами пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Водночас із поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Спайс Груп» до позовної заяви документів не вбачається доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Поряд з тим, позивач у позовній заяві зазначає, що відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, оскільки, як визначає зміст цієї норми: від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та / або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та / або нерухоме майно.

В розрізі викладених обставин позивач зауважує, що п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає застосуванню у цій справі, оскільки виконуються обидві умови, передбачені цією нормою, а саме:

позов пред`явлено до відповідачів юридичних осіб, які є пов`язаними з російською федерацією та які діють як «alter ego» держави-агресора, тобто фактично виконують функції, пов`язані з реалізацією інтересів російської федерації;

предметом позову є відшкодування шкоди, завданої у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, що призвела до порушення прав позивача, зокрема права власності.

У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що має право на звернення стягнення на будь-які активи, які належать російській державі, в тому числі і на активи, які формально належать компаніям, що є «alter ego» цієї держави.

Однак суд не погоджується з такими твердженнями позивача, з огляду на таке.

Як вже зазначав суд, за приписом п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та / або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та / або нерухоме майно.

Аналізуючи наведену норму суд зауважує, що вона не містить положень про розповсюдження встановленої нею пільги на позивачів у будь-яких справах про стягнення збитків (майнової шкоди), які виникли у зв`язку зі збройною агресією, збройним конфліктом російської федерації. Натомість ця норма містить чіткий припис щодо меж її застосування: «у справах за позовами до держави-агресора російської федерації» і не розповсюджується на справи за позовами до будь-яких господарюючих суб`єктів (в тому числі пов`язаних з державою-агресором як з бенефіціарним власником або в контексті доктрини «alter ego»).

Отже, від сплати судового збору у категорії справ про відшкодування завданої майнової та / або моральної шкоди у зв`язку зі збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до порушення права власності на рухоме та / або нерухоме майно, звільняються позивачі лише за позовами безпосередньо до держави-агресора російської федерації.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що доводи позивача про те, що у цьому випадку держава-агресор, здійснюючи контроль та управлінські функції відносно відповідачів у справі, позиціонує себе з останніми як єдиний суб`єкт господарювання (застосування доктрини «alter ego») не є такими, що мають значення для застосування наведених вище норм Закону України «Про судовий збір».

Відтак, викладене зумовлює необхідність сплати судового збору Товариством з обмеженою відповідальністю «Спайс Груп» при поданні позовної заяви про солідарне стягнення збитків у розмірі 230 470, 80 доларів США з відповідачів.

Крім того суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 17.04.2025 у справі № 905/1640/24, постановленій за касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.01.2025 про повернення позовної заяви позивачу, в якій Верховний Суд зазначив таке: господарські суди дійшли висновку про відсутність підстав для застосування п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки цією нормою від сплати судового збору звільняються лише позивачі за позовами до держави-агресора, норма містить пряму вказівку до застосовування і не має розповсюдження на справи за позовами до господарюючих суб`єктів (пов`язаних чи не пов`язаних з державою-агресором, як і таких, що замінюють або доповнюють останню), проте позивач у якості відповідачів визначив господарюючих суб`єктів, а не саму державу-агресора, що не свідчить про наявність підстави для звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, оскільки приписи вказаної норми таких умов не передбачають.

Суд першої інстанції зазначає, що судові рішення у справі № 905/1640/24 суди приймали за обставин, подібних обставинам у справі № 911/1735/25 за складом сторін, предметом позову і позиції позивача щодо відсутності у нього обов`язку сплатити судовий збір, а тому висновки зроблені у справі № 905/1640/24 є релевантними для розгляду цієї справи.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Спайс Груп» реалізовано право на звернення до суду з позовом з тим самим предметом та з однакових підстав, де відповідачем виступала держава-агресор російська федерація і щодо такого позову на час звернення з цим позовом ухвалено рішення від 23.11.2023 у справі № 911/2698/22 та видано відповідний наказ на його виконання.

В розрізі вказаних обставин суд висновує, що позивач вже мав право на безкоштовний доступ до суду та реалізував його, тоді як в цьому позові позивач фактично повторно просить солідарно стягнути ту саму суму, змінюючи лише суб`єктний склад учасників, зокрема, відповідачів.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи та встановлені судом порушення норм процесуального законодавства при зверненні позивача до суду із відповідним позовом, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Груп» без руху та надання строку для усунення відповідних недоліків десять днів з дня вручення зазначеної ухвали.

В розрізі вказаного суд звертає увагу позивача на те, що:

системний аналіз наведених норм процесуального закону свідчить, що реалізація особою права на подання позову та інших заяв, клопотань до суду здійснюється через дотримання визначеної процесуальним законом процедури (порядку), яка передбачає виконання чітких та передбачуваних вимог ГПК України щодо форми, змісту заяв, документів, які додаються до них, недотримання яких має відповідні процесуальні наслідки для заявника;

наявність у особи певних прав та можливостей їх захисту та, відповідно, процесуального права на розпорядження своїми правами щодо подання позову, визначення предмета спору на власний розсуд, не звільняє заявника від обов`язку дотримання правил подання позову, унормованих процесуальними приписами, зокрема ст. 162 ГПК України;

обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів;

усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей; усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення;

норми процесуального права побудовані на чіткій позиції дисциплінованості як суду, так і учасників справи, а зазначене покладено в основу засад господарського судочинства з метою спрощення судового розгляду справи, скорочення судового розгляду, а також розвитку поваги в учасників справи як один до одного, так і до суду.

Керуючись ст. 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Груп» без руху.

2. Усунути виявлені недоліки протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали через подання до суду:

нотаріально посвідченого перекладу на українську мову документів, викладених іноземними мовами, що додані до позовної заяви б/н від 20.05.2025;

документів, що підтверджують сплату судового збору за подання позову у передбаченому Законом України «Про судовий збір» порядку та розмірі.

3. Повідомити учасників справи про можливість:

надавати суду всі необхідні документи (заяви, пояснення, клопотання тощо) в електронному вигляді на електронну адресу суду через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою або дистанційними засобами зв`язку;

отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за вебадресою ko.arbitr.gov.ua/sud5012/ на офіційному вебпорталі «Судова влада України» в Інтернеті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не може бути оскаржена окремо від рішення суду згідно із ч. 2 ст. 254, ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.В.Горбасенко