ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р. Справа№ 927/84/16(927/861/24)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

Секретар судового засідання: Басараба К.Ю.

За участю представників учасників справи:

від ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього: Петросян А.С. - за ордером серії АІ №1869378 від 10.04.25

Шевцова Т.М.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 у справі № 927/84/16(927/861/24) (суддя Сидоренко А.С., повний текст рішення складено та підписано - 09.12.2024)

за спільною позовною заявою Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича та Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Нафтопродукт»

2) ОСОБА_1

3) ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: 1) ОСОБА_3

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Іммо Проперті»

про визнання недійсними правочинів та витребування майна з чужого незаконного володіння

поданої в межах справи № 927/84/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стефан» ЛТД

до Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд - 1» імені М.П. Загороднього

про визнання боржника банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

В провадженні господарського суду Чернігівської області перебуває справа №927/84/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стефан» ЛТД до Публічного акціонерного товариства трест «Київміськбуд-1» ім. М.П.Загороднього про банкрутство.

В межах справи № 927/84/16 про банкрутство ПАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П.Загороднього, 08.08.2024 до Господарського суду Чернігівської області надійшла спільна позовна заява від 01.08.2024 ПАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П.Загороднього та ПАТ АБ «Укргазбанк» до ТОВ «Український Нафтопродукт», ТОВ «Кантрі Хаус», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Українська Фінансова Мережа», ОСОБА_5 , ТОВ «ГК УЮТ Компані», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про визнання недійсними договорів та витребування майна із чужого незаконного володіння (присвоєно єдиний унікальний номер 927/763/24).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 10.09.2024 по справі №927/84/16 (927/763/24) роз`єднано заявлені ПАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П.Загороднього та ПАТ АБ «Укргазбанк» спільні позовні вимоги, виділивши в самостійне провадження, зокрема, вимоги до ТОВ «Український Нафтопродукт» ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 та ТОВ «Іммо Проперті») про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу № 3358, укладеного між ПАТ трест «Київміськбуд- 1» ім. М.П.Загороднього та ТОВ «Український Нафтопродукт», що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Левашовим Олександром Геннадійовичем 07.10.2015;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу № 3359, укладеного між ПАТ трест «Київміськбуд- 1» ім. М.П.Загороднього та ТОВ «Український Нафтопродукт», що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Левашовим Олександром Геннадійовичем 07.10.2015;

- витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ПАТ трест «Київміськбуд- 1» ім. М.П.Загороднього об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 000 - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,5 м2, житловою площею 14,9 м2;

- витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ПАТ трест «Київміськбуд- 1» ім. М.П.Загороднього об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 000 - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 65,0 м2, житловою площею 9,4 м2. Справі присвоєно новий єдиний унікальний номер 927/84/16 (927/861/24).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі вказують, що оскільки спірні правочини були укладені менше ніж за один рік до відкриття провадження у справі про банкрутство, вони вчинені з єдиною та протиправною метою - уникнення розрахунків з кредиторами; як наслідок - існують підстави для визнання їх недійсними.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 по справі № 927/84/16 (927/861/24) позов ПАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П.Загороднього в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Демчана О.І. та ПАТ АБ «Укргазбанк» ТОВ «Український Нафтопродукт», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 та ТОВ «Іммо Проперті») про визнання недійсними правочинів та витребування майна із чужого незаконного володіння залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним:

- оскільки на момент розгляду даної справи право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнання недійсними спірних договорів від 07.10.2015, укладених між ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього та ТОВ «Український нафтопродукт», не призведе до поновлення майнових прав позивачів (до введення ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього як власника у володіння нерухомим майном), що свідчить про неефективність означеного способу захисту та наявність підстав для відмови в позові у цій частині. Належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (стягнення з них) нерухомого майна;

- за відсутності на момент набуття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на спірне нерухоме майно у цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень і відсутності інших даних про те, що ці відповідачі знали або могли знати про існування таких прав чи обтяжень, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , добросовісно покладаючись на відомості зазначеного реєстру, набули відповідне право на нерухоме майно, вільне від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Таким чином, ОСОБА_1 та Бабич М.В. є добросовісними набувачами спірного нерухомого майна і набули його оплатно. Воля банкрута була спрямована саме на вибуття майна з його володіння на користь ТОВ «Український нафтопродукт», хоча й з недобросовісною метою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 у справі № 927/84/16(927/861/24) повністю та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 по справі №2927/84/16 (927/861/24) є необґрунтованим та таким, яке прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування викладених висновків в постановах Верховного Суду, що обумовило здійснення судом неналежної правової оцінки доводам учасників справи, зважаючи на наступні обставини.

З апеляційної скарги вбачається що скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачами обрано неефективний спосіб захисту, в частині визнання правочинів недійсними. Крім того, скаржник не погоджується з тим, що ОСОБА_1 та Бабич М.В. є добросовісними набувачами спірного нерухомого майна і набули його оплатно та висновком суду, що воля банкрута була спрямована саме на вибуття майна з його володіння на користь ТОВ «Український нафтопродукт».

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

07.02.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого заявник просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича задовольнити, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 по справі № 927/84/16 (927/861/24) скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

14.02.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого заявник просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича залишити без розгляду, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 по справі № 927/84/16 (927/861/24) - без змін.

14.02.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого заявник просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича залишити без розгляду, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 по справі №927/84/16 (927/861/24) - без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025 апеляційну скаргу у справі № 927/84/16(927/861/24) передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

13.01.2025 від суддів Північного апеляційного господарського суду Кропивної Л.В., Барсук М.А., Пономаренка Є.Ю. надійшла заява про самовідвід від розгляду справи № 927/84/16(927/861/24).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 у справі № 927/84/16(927/861/24) заяву суддів Кропивної Л.В., Барсук М.А. та Пономаренка Є.Ю. про самовідвід від розгляду справи № 927/84/16(927/861/24) за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 задоволено; матеріали справи № 927/84/16(927/861/24) передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/18/25 від 16.01.2025 у зв`язку із задоволенням заяви колегії суддів Кропивної Л.В., Барсук М.А. та Пономаренка Є.Ю. про самовідвід, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 927/84/16(927/861/24).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 апеляційну скаргу у справі № 927/84/16(927/861/24) передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 у справі № 927/84/16(927/861/24) витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 927/84/16(927/861/24) за спільною позовною заявою Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича та Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Нафтопродукт», 2) ОСОБА_1 , 3) ОСОБА_2 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: 1) ОСОБА_3 , 2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Іммо Проперті» про визнання недійсними правочинів та витребування майна з чужого незаконного володіння поданої в межах справи № 927/84/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стефан» ЛТД до Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд - 1» імені М.П. Загороднього про визнання боржника банкрутом; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 у справі № 927/84/16(927/861/24) до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

30.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 927/84/16(927/861/24).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 у справі № 927/84/16(927/861/24) відкрито апеляційне провадження у справі № 927/84/16(927/861/24) за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 у справі № 927/84/16(927/861/24), розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 у справі № 927/84/16(927/861/24) призначено на 02.04.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 у справі № 927/84/16 (927/861/24) оголошено перерву до 14.05.2025 о 15 год 30 хв.

Явка представників учасників справи

14.05.2025 у судове засідання з`явились представник ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього та Шевцова Т.М.

Інші представники учасників справи до суду не з`явились, про час і дату судового засідання повідомлялись належним чином.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представника ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загородньогота Шевцової Т.М.

Позиції учасників справи

У судовому засіданні 14.05.2025 представник ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього просив скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 у справі № 927/84/16(927/861/24) повністю та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича задовольнити в повному обсязі.

Шевцова Т.М. в судовому засіданні 14.05.2025 просила залишити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього (далі-Позивач-1) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 у справі № 927/84/16 (927/861/24) без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

07.10.2015 між ПАТ Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П.Загороднього (Продавцем) та ТОВ «Український нафтопродукт» (Покупцем) був укладений Договір купівлі - продажу нежилих приміщень, згідно умов якого Продавець передав у власність (продав), а Покупець прийняв (купив) належні Продавцю на праві власності нежилі приміщення (далі - предмет договору) № № 1, 2, 3 (групи приміщень № 10) творча майстерня, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Кожум`яцька № 20-В (Літера А).

Нежилі приміщення, що продаються, належать Продавцю на підставі Свідоцтва про право власності серії САЕ № 777892, виданого виконавчим органом Київської міської ради Головного управління комунальної власності м. Києва 16.10.2012, на підставі Наказу Головного управління комунальної власності м. Києва № 883-В 16.10.2012. Право власності на зазначені нежилі приміщення підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 33967586, виданого Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 24.10.2012, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45236162, наданим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левашовим О.Г. 07.10.2015.

За даними правовстановлюючих документів, вказаних у пункті 2 цього договору та Технічного паспорту, виданого Комунальним підприємством Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 23.10.2008, інвентаризаційна справа 34033/69037/69815, відчужувані нежилі приміщення мають загальну площу - 46,2 (сорок шість цілих два десятих) м2.

Інформація про наявність заборони відчуження зазначених нежилих приміщень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, що підтверджується Витягами за результатом пошуку інформації із вказаного реєстру № № 114985923, 114986053 від 07.10.2015.

Інформація про перебування відчужуваного за цим договором майна та коштів Сторін під податковою заставою в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про податкові застави відсутня, що підтверджується Витягом із зазначеного реєстру № 48028794 від 07.10.2015.

Згідно Довідки № 360, виданої ПАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього 01.10.2015, балансова вартість об`єкту, що відчужується за цим договором, складає 258 720 грн. 00 коп.

За погодженням сторін продаж об`єкту вчинено за 258 720 грн. 00 коп. з ПДВ, які Покупець зобов`язався сплатити Продавцю протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня підписання цього договору.

Розрахунок за предмет Договору здійснюється будь-яким не забороненим чинним законодавством України способом, в тому числі векселем. Покупець має право здійснити розрахунок за цим договором достроково.

Передача нежилих приміщень, що відчужуються, підтверджується підписанням цього договору Сторонами, що ототожнюється до підписання акту прийому-передачі.

Цей Договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО Левашовим О.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 3358.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375720191, 07.10.2015 приватним нотаріусом Левашовим О.Г. була проведена державна реєстрація права власності ТОВ «Український нафтопродукт» на нежилі приміщення 1, 2, 3 (групи приміщень № 10) (літера А) творча майстерня загальною площею 46.2 м2, розташовані в м. Києві, по вул. Кожум`яцькій, 20-В, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 85.

30.10.2015 між ТОВ «Український нафтопродукт» (Продавцем) та ТОВ «Українська фінансова мережа» (Покупцем) був укладений Договір купівлі-продажу нежилих приміщень, за умовами якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупцю, а Покупець зобов`язався прийняти нежилі приміщення № № 1, 2, 3 (групи приміщень № 10) творча майстерня, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Кожум`яцька, будинок № 20-В (Літера А) (надалі - Предмет договору).

Загальна площа Предмету договору становить 46,2 м2.

Предмет договору належить Продавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого Левашовим О.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 07.10.2015 за реєстровим № 3358.

Реєстраційний номер Предмету договору за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 85.

Право власності на Предмет договору зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.10.2015 за № 11514117 (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий Левашовим О.Г., приватним нотаріусом КМНО, 07.10.2015 за № 45274433).

Продаж Предмету договору за домовленістю сторін вчиняється за 129 360,00 грн. 00 коп., які Покупець зобов`язався сплатити Продавцю у строк до 31.12.2015.

Зазначена ціна відповідає волевиявленню Продавця та Покупця, є остаточною і змінам після укладення цього договору не підлягає.

Відповідно до Довідки, виданої Продавцем, балансова вартість Предмету договору станом на 30.10.2015 становить 129 360,00 грн. 00 коп.

Передача Предмету договору здійснюється шляхом підписання Сторонами акту прийому-передачі після підписання цього договору та повної оплати ціни продажу.

Даний Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 3372.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375720191, 30.10.2015 приватним нотаріусом Черкасовою Н.Б. була проведена державна реєстрація права власності ТОВ «Українська фінансова мережа» (номер відомостей про речове право: 11837978) на нежилі приміщення № № 1, 2, 3 (групи приміщень № 10) творча майстерня загальною площею 46.2 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Кожум`яцька, будинок № 20-В (Літера А); реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 85.

01.04.2016 між ТОВ «Український нафтопродукт» (Продавцем) та ТОВ «Українська фінансова мережа» (Покупцем) був укладений Договір про розірвання Договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого Черкасовою Н.Б., приватним нотаріусом КМНО, 30.10.2015 за реєстровим № 3372, за умовами якого Сторони дійшли згоди розірвати Договір купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідчений Черкасовою Н.Б., приватним нотаріусом КМНО, 30.10.2015 за реєстровим № 3372 (надалі - Договір купівлі-продажу нежилих приміщень).

У зв`язку з розірванням Договору купівлі-продажу нежилих приміщень Покупець зобов`язався повернути у власність Продавцю, а Продавець зобов`язався прийняти Предмет договору купівлі-продажу нежилих приміщень, а саме: нежилі приміщення № № 1, 2, 3 (групи приміщень № 10) творча майстерня, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Кожум`яцька, будинок № 20-В (двадцять літера «В») (Літера А); реєстраційний номер Предмета договору за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 85.

Даний Договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО Черкасовою Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 735.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375720191, 01.04.2016 приватним нотаріусом КМНО Черкасовою Н.Б. була проведена державна реєстрація права власності ТОВ «Український нафтопродукт» на нежилі приміщення № № 1, 2, 3 (групи приміщень № 10) творча майстерня загальною площею 46.2 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 85) з одночасним припиненням права власності ТОВ «Українська фінансова мережа» на вказаний об`єкт нерухомості.

12.09.2019 між ТОВ «Український нафтопродукт» (Продавцем) та ОСОБА_3 (Покупцем) був укладений Договір купівлі-продажу нежилих приміщень за умовами якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупця нежилі приміщення № № 1, 2, 3 (групи приміщень № 10) (літера А) творча майстерня загальною площею 46.2 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (надалі - Об`єкт продажу), а Покупець зобов`язався прийняти це нежиле приміщення та сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі.

Право власності на нежилі приміщення належить Продавцю на підставі Договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого 07.10.2015 Левашовим О.Г., приватним нотаріусом КМНО, за реєстровим № 3358, та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.04.2016 Черкасовою Н.Б., приватним нотаріусом КМНО, номер запису про право власності: 13989387, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 85.

За погодженням сторін продаж нежилих приміщень вчиняється за 129 360,00 грн. 00 коп. без ПДВ, які будуть повністю сплачені Покупцем Продавцю шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця до 18 годин 00 хвилин 12.09.2019.

Балансова вартість нежилих приміщень становить 129 360,00 грн. 00 коп. згідно з Довідкою № 1/03, виданою ТОВ «Український нафтопродукт» 12.03.2019.

Даний Договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 969.

Згідно заяви від 12.09.2019 ОСОБА_13 , діючи від імені ТОВ «Український нафтопродукт», отримав від Покупця - ОСОБА_3 гроші в сумі 129 360,00 грн. 00 коп. як повний та остаточний розрахунок за Договором купівлі-продажу нежилих приміщень № № 1, 2, 3 (група приміщень № 10) (літера А) творча майстерня загальною площею 46.2 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , посвідченого 12.09.2019 приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. за реєстровим № 969.

Цією заявою сторони стверджують про відсутність будь-яких фінансових претензій ТОВ «Український нафтопродукт» до Покупця - ОСОБА_3 та до її подальших дій з використання, управління та розпорядження цими нежилими приміщеннями.

Дана заява посвідчена приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. та зареєстрована в реєстрі за № 971.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375720191, 12.09.2019 приватним нотаріусом Івановою С.М. була проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_3 (номер відомостей про речове право: 33195289) на нежилі приміщення № № 1, 2, 3 (групи приміщень № 10) творча майстерня загальною площею 46.2 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 85.

07.10.2015 між ПАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього (Продавцем) та ТОВ «Український нафтопродукт» (Покупцем) був укладений Договір купівлі - продажу нежилих приміщень, згідно умов якого Продавець передав у власність (продав), а Покупець прийняв (купив) належні Продавцю на праві власності нежилі приміщення (далі - предмет договору) № № 1, 2, 3 (групи приміщень № 9) творча майстерня, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Кожум`яцька № 20-В (двадцять літера «В») (Літера А).

Нежилі приміщення, що продаються, належать Продавцю на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2, виданого виконавчим органом Київської міської ради Головного управління комунальної власності м. Києва 16.10.2012, на підставі Наказу Головного управління комунальної власності м. Києва № 883-В 16.10.2012.

Право власності на зазначені нежилі приміщення підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 33967397, виданого Комунальним підприємством Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 24.10.2012, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45233377, наданим Приватним нотаріусом КМНО Левашовим О.Г. 07.10.2015.

За даними правовстановлюючих документів, вказаних у пункті 2 цього договору та Технічного паспорту, виданого Комунальним підприємством Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 23.10.2008, інвентаризаційна справа 34033/69037/69815, відчужувані нежилі приміщення мають загальну площу - 74,8 м2.

Інформація про наявність заборони відчуження зазначених нежилих приміщень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, що підтверджується Витягами за результатом пошуку інформації із вказаного реєстру № № 114986643, 114986851 від 07.10.2015.

Інформація про перебування відчужуваного за цим договором майна та коштів Сторін під податковою заставою в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про податкові застави відсутня, що підтверджується Витягом із зазначеного реєстру № 48028794 від 07.10.2015.

Згідно Довідки № 359, виданої ПАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього 01.10.2015, балансова вартість об`єкту, що відчужується за цим договором, складає 418 880 (чотириста вісімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп.

За погодженням сторін продаж об`єкту вчинено за 418 880 грн. 00 коп. з ПДВ, які Покупець зобов`язався сплатити Продавцю протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня підписання цього договору.

Розрахунок за предмет Договору здійснюється будь-яким не забороненим чинним законодавством України способом, в тому числі векселем. Покупець має право здійснити розрахунок за цим договором достроково.

Передача нежилих приміщень, що відчужуються, підтверджується підписанням цього договору Сторонами, що ототожнюється до підписання акту прийому-передачі.

Цей Договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО Левашовим О.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 3359. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375738536, 07.10.2015 приватним нотаріусом Левашовим О.Г. була проведена державна реєстрація права власності ТОВ «Український нафтопродукт» на нежилі приміщення 1, 2, 3 (групи приміщень № 9) (літера А) творча майстерня загальною площею 74.8 м2, розташовані в м. Києві, по вул. Кожум`яцькій, 20-В, приміщення 9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 85.

Із цієї ж інформації вбачається, що перед проведенням державної реєстрації права власності ТОВ «Український нафтопродукт» на вищевказаний об`єкт нерухомості, приватним нотаріусом Левашовим О.Г. була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація про право власності на цей же об`єкт ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2, виданого виконавчим органом Київської міської ради Головним управлінням комунальної власності м. Києва 16.10.2012.

Після проведення державної реєстрації права власності ТОВ «Український нафтопродукт» на вищевказаний об`єкт нерухомості, приватним нотаріусом Левашовим О.Г. була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація про припинення права власності на цей же об`єкт ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього.

30.10.2015 між ТОВ «Український нафтопродукт» (Продавцем) та ТОВ «Українська фінансова мережа» (Покупцем) був укладений Договір купівлі-продажу нежилих приміщень, за умовами якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупцю, а Покупець зобов`язався прийняти нежилі приміщення №№ 1, 2, 3 (групи приміщень № 9) творча майстерня, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Кожум`яцька, будинок № 20-В (двадцять літера «В») (Літера А) (надалі - Предмет договору).

Загальна площа Предмету договору становить 74,8 м2.

Предмет договору належить Продавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого Левашовим О.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 07.10.2015 за реєстровим № 3359.

Реєстраційний номер Предмету договору за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 85.

Право власності на Предмет договору зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.10.2015 за № 11513591 (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий Левашовим О.Г., приватним нотаріусом КМНО, 07.10.2015 за № 45272273).

Продаж Предмету договору за домовленістю сторін вчиняється за 209 440,00 грн. 00 коп., які Покупець зобов`язався сплатити Продавцю у строк до 31.12.2015. Зазначена ціна відповідає волевиявленню Продавця та Покупця, є остаточною і змінам після укладення цього договору не підлягає.

Відповідно до Довідки, виданої Продавцем, балансова вартість Предмету договору станом на 30.10.2015 становить 209 440,00 грн. 00 коп.

Передача Предмету договору здійснюється шляхом підписання Сторонами акту прийому-передачі після підписання цього договору та повної оплати ціни продажу.

Даний Договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО Черкасовою Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 3371.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375738536, 30.10.2015 приватним нотаріусом Черкасовою Н.Б. була проведена державна реєстрація права власності ТОВ «Українська фінансова мережа» (номер відомостей про речове право: 11837519) на нежилі приміщення № № 1, 2, 3 (групи приміщень № 9) творча майстерня загальною площею 74.8 м2, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Кожум`яцька, будинок № 20-В, приміщення 9; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 85.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.02.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Ронського Р.М.

01.04.2016 між ТОВ «Український нафтопродукт» (Продавцем) та ТОВ «Українська фінансова мережа» (Покупцем) був укладений Договір про розірвання Договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого Черкасовою Н.Б., приватним нотаріусом КМНО, 30.10.2015 за реєстровим № 3371, за умовами якого Сторони дійшли згоди розірвати Договір купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідчений Черкасовою Н.Б., приватним нотаріусом КМНО, 30.10.2015 за реєстровим № 3371 (надалі - Договір купівлі-продажу нежилих приміщень).

У зв`язку з розірванням Договору купівлі-продажу нежилих приміщень Покупець зобов`язався повернути у власність Продавцю, а Продавець зобов`язався прийняти Предмет договору купівлі-продажу нежилих приміщень, а саме: нежилі приміщення № № 1, 2, 3 (групи приміщень № 9) творча майстерня, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер Предмета договору за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 85.

Даний Договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО Черкасовою Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 734.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375738536, 01.04.2016 приватним нотаріусом КМНО Черкасовою Н.Б. була проведена державна реєстрація права власності ТОВ «Український нафтопродукт» на нежилі приміщення №№ 1, 2, 3 (групи приміщень № 9) творча майстерня загальною площею 74.8 м2, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Кожум`яцька, будинок № 20-В, приміщення 9 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 85) з одночасним припиненням права власності ТОВ «Українська фінансова мережа» на вказаний об`єкт нерухомості.

30.09.2019 між ТОВ «Український нафтопродукт» (Продавцем) та ОСОБА_3 (Покупцем) був укладений Договір купівлі-продажу нежилих приміщень, за умовами якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупця нежилі приміщення № № 1, 2, 3 (групи приміщень № 9) (літера А) творча майстерня загальною площею 74.8 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (надалі - Об`єкт продажу), а Покупець зобов`язався прийняти це нежиле приміщення та сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі.

Право власності на нежилі приміщення належить Продавцю на підставі Договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого 07.10.2015 Левашовим О.Г., приватним нотаріусом КМНО, за реєстровим № 3359, та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.04.2016 Черкасовою Н.Б., приватним нотаріусом КМНО, номер запису про право власності: 13989170, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 85.

За погодженням сторін продаж нежилих приміщень вчиняється за 209 440,00 (двісті дев`ять тисяч чотириста сорок) грн. 00 коп. без ПДВ, які будуть повністю сплачені Покупцем Продавцю шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця до 18 годин 00 хвилин 30.09.2019.

Балансова вартість нежилих приміщень становить 209 440,00 (двісті дев`ять тисяч чотириста сорок) грн. 00 коп. згідно з Довідкою № 2/03, виданою ТОВ «Український нафтопродукт» 12.03.2019.

Даний Договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1046.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375738536, 30.09.2019 приватним нотаріусом Івановою С.М. була проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_3 (номер відомостей про речове право: 33457101) на нежилі приміщення № № 1, 2, 3 (групи приміщень № 9) творча майстерня загальною площею 74.8 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 85.

Згідно Висновку від 01.10.2019 № 39/532/19 про технічне об`єднання об`єктів нерухомого майна, належні ОСОБА_3 на підставі Договорів купівлі-продажу нежилих приміщень від 30.09.2019 та від 12.09.2019, посвідчених приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М., нежилі приміщення № № 1, 2, 3 групи приміщень № 9 (творча майстерня), загальна площа 74,8 м2, що складає 1/1 частку, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , та нежилі приміщення № № 1, 2, 3, групи приміщень № 10 (творча майстерня) загальною площею 46,2 м2, що складає 1/1 частку, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , були об`єднані, склад новоутвореного об`єкта та його адреса: власник - ОСОБА_3 , частка - 1/1, технічна характеристика об`єкта - нежилі приміщення № № 1, 2, 3, 4 групи приміщень № 9-10 (творча майстерня), загальна площа - 121,0 м2, адреса: АДРЕСА_5 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375746261, 04.10.2019 приватним нотаріусом Малаховською І.В. була проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_3 (номер відомостей про речове право: 33457101) на нежилі приміщення № № 1, 2, 3, 4 групи приміщень № 9-10 (творча майстерня) загальною площею 121,0 м2, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Кожум`яцька, будинок № 20- В; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Згідно Висновку (станом на 11.10.2019) ПП «Бюро технічної інвентаризації та оцінки» щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, об`єкт нерухомості, розташований в м. Києві по вул. Кожум`яцькій, № 20-В - нежилі приміщення № № 1, 2, 3, 4 (групи приміщень № 9-10) творча майстерня (складаються з: підсобна пл. 18,2 м2, основна пл. 46,8 м2, загальна площа 65,0 кв.м) за технічним показником може бути поділений в окремий об`єкт за адресою: АДРЕСА_3 нежилі приміщення № 3, 4 (групи приміщень № 9-10) творча майстерня; за технічними показниками об`єкт може бути поділено без втручання у несучі конструкції, що відповідно до законодавства не потребує отримання дозволу.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375782118, 15.10.2019 приватним нотаріусом Василенком О.А. була проведена державна реєстрація права власності Клімової Жанни Володимирівни (номер відомостей про речове право: 33753123) на квартиру загальною площею 69,5 кв. м, житловою площею 14,9 м2, розташовану в АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375797103, 15.10.2019 приватним нотаріусом Василенком О.А. була проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_3 (номер відомостей про речове право: 33753295) на квартиру загальною площею 65, м2, житловою площею 9,4 м2, розташовану в АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Згідно Акту від 22.10.2019 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «ІММО ПРОПЕРТІ» (код 43292931) учасник товариства - ОСОБА_3 передала, а юридична особа прийняла до статутного капіталу нерухоме майно нежилі приміщення № 3, 4 (групи приміщень 9-10), творча майстерня, загальною площею 65 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, що належить на праві власності ОСОБА_3 згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 185455170, номер запису про право власності: 33753295: ціна у грн: 149 000,00 грн.

Справжність підписів представників засвідчена приватним нотаріусом Малим О.С., також останнім встановлено особи представників товариства, перевірено їх дієздатність та повноваження (зареєстровано в реєстрі за № № 1476, 1477).

Державна реєстрація права власності ТОВ «ІММО ПРОПЕРТІ» на вказаний об`єкт нерухомості була проведена 22.10.2019 приватним нотаріусом Малим О.С.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

11.08.2021 між ОСОБА_3 (Продавцем) та ОСОБА_1 (Покупцем) був укладений Договір купівлі-продажу нежилих приміщень за умовами якого Продавець передає (продає) у власність, а Покупець приймає (купує) у власність нежилі приміщення № 1, 2 (групи приміщень 9- 10), творча майстерня, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 (надалі - Нерухоме майно або Нежилі приміщення) і сплачує за нього ціну, визначену цим Договором.

Нерухоме майно, що відчужується Продавцем за цим Договором, має загальну площу 69,5 м2.

Державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення за Продавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено - Василенком Олегом Анатолійовичем, приватним нотаріусом КМНО, м. Київ, 15.10.2019, номер запису про право власності: 33753123, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Вартість відчужуваного Нерухомого майна згідно Звіту про оцінку майна, пароль пошуку: ДАБИНР977480, який виконано ТОВ «ТОСКОР» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 325/21, виданий Фондом державного майна України 28.04.2021) 10.08.2021, становить 764 796,00 (сімсот шістдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто шість) грн. 00 коп.

За домовленістю сторін продаж Нерухомого майна між ними вчиняється за 764 796,00 грн. 00 коп., які Покупець сплатив Продавцю в повному обсязі до підписання цього договору.

Зазначена ціна відповідає волевиявленню сторін.

Даний Договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО Зимою Н.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 1668.

Згідно довідки від 20.12.2021 № 41 ТОВ «АРМОВІРБУД» за результатами технічної інвентаризації об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Кожум`яцька, 20-В, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 270105834 від 11.08.2021 р.) належить гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з уточненням площі та з урахуванням здійснення поточних ремонтних робіт, що не потребують відповідних дозволів, дане приміщення переобладнане в квартиру; при цьому, загальна площа 69,5 м2, житлова площа 14,9 м2.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375782118, 11.08.2021 приватним нотаріусом Зимою Н.Ф, була проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 (номер відомостей про речове право: 43442559) на квартиру загальною площею 69,5 м2, житловою площею 14,9 м2, розташовану в АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Станом на дату формування вищевказаної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (24.04.2024) власником спірного майна являється ОСОБА_1 .

30.11.2021 між ТОВ «ІММО ПРОПЕРТІ» (Продавцем) та ОСОБА_2 (Покупцем) був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна за умовами якого Продавець продав, а Покупець прийняв у власність нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення № 3, 4 (групи приміщень 9-10), творча майстерня, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Кожум`яцька, 20-В, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 000 (надалі - Майно та/або нерухоме майно).

Загальна площа відчужуваного нерухомого майна - 65,0 м2.

Майно, що продається, належить Продавцю на праві приватної власності, яке зареєстроване за Продавцем приватним нотаріусом Малим О.С., КМНО 22.10.2019 за номером запису про право власності: 33804295, на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна виданого тим же приватним нотаріусом 22.10.2019 за реєстровим № 1476, 1477, про що свідчать дані в електронному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованим приватним нотаріусом Малим О.С., КМНО 23.10.2019 за індексним номером 185891651.

Згідно з Довідкою, виданою ТОВ «ІММО ПРОПЕРТІ» 30.11.2021 за № 30/11-2021, балансова вартість вищезазначеного нерухомого майна становить 149 000 грн 00 коп. без ПДВ.

Ринкова (оціночна) вартість нерухомого майна, згідно з висновком про вартість об`єкта оцінки, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «МЕТРСТАТ ГРУПП» 30.11.2021 року складає 300 000 грн. 00 коп.

Ціна Нерухомого майна, що купується Покупцем за цим Договором, становить 300 000 (триста тисяч) грн. 00 коп. без ПДВ. Зазначена ціна встановлена за згодою Сторін цього Договору.

Розрахунок здійснюється за домовленістю сторін у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Продавця протягом трьох банківських днів, які обліковуються з наступного дня після підписання даного договору.

Даний Договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мамай І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2337.

Згідно довідки від 20.12.2021 № 42 ТОВ «АРМОВІРБУД» за результатами технічної інвентаризації об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Кожум`яцька, 20-В, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 287623694 від 30.11.2021) належить гр. ОСОБА_2 , у зв`язку з уточненням площі та з урахуванням здійснення поточних ремонтних робіт, що не потребують відповідних дозволів, дане приміщення переобладнане в квартиру; при цьому, загальна площа 65,0 м2, житлова площа 9,4 м2.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375797103, 30.11.2021 приватним нотаріусом Мамай І.В. була проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 (номер відомостей про речове право: 45364492) на квартиру загальною площею 65, м2, житловою площею 9,4 м2, розташовану в АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Станом на дату формування вищевказаної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (24.04.2024) власником спірного майна являється Бабич Михайло Васильович.

В межах справи № 927/84/16 про банкрутство ПАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П.Загороднього, 08.08.2024 до Господарського суду Чернігівської області надійшла спільна позовна заява від 01.08.2024 ПАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П.Загороднього та ПАТ АБ «Укргазбанк» до ТОВ «Український Нафтопродукт», ТОВ «Кантрі Хаус», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Українська Фінансова Мережа», ОСОБА_5 , ТОВ «ГК УЮТ Компані», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про визнання недійсними договорів та витребування майна із чужого незаконного володіння (присвоєно єдиний унікальний номер 927/763/24).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 10.09.2024 по справі №927/84/16 (927/763/24) роз`єднано заявлені ПАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П.Загороднього та ПАТ АБ «Укргазбанк» спільні позовні вимоги, виділивши в самостійне провадження, зокрема, вимоги до ТОВ «Український Нафтопродукт» ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 та ТОВ «Іммо Проперті») про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу № 3358, укладеного між ПАТ трест «Київміськбуд- 1» ім. М.П.Загороднього та ТОВ «Український Нафтопродукт», що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Левашовим Олександром Геннадійовичем 07.10.2015;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу № 3359, укладеного між ПАТ трест «Київміськбуд- 1» ім. М.П.Загороднього та ТОВ «Український Нафтопродукт», що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Левашовим Олександром Геннадійовичем 07.10.2015;

- витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ПАТ трест «Київміськбуд- 1» ім. М.П.Загороднього об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 000 - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,5 м2, житловою площею 14,9 м2;

- витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ПАТ трест «Київміськбуд- 1» ім. М.П.Загороднього об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 000 - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 65,0 м2, житловою площею 9,4 м2.

За наслідками розгляду вищевказаної позовної заяви, місцевим господарським судом постановлено судове рішення, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Північний апеляційний господарський суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши думку сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті судового рішення, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені в ст. 203 ЦК України , яка зокрема визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203).

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтями 15, 16 ЦК України , передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Отже правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи».

Тому, в кожній справі про визнання правочину недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків.

В той же час, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18).

Також Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20).

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18).

Подібний за змістом висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19, у якій також зазначено, що рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті та захищати порушене право чи інтерес. Якщо для реалізації рішення суду необхідно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення, це означає, що обраний спосіб захисту є неефективним. Тож завданням суду є вирішення спору, який виник між учасниками справи, у найбільш ефективний спосіб з метою запобігання ситуаціям, які б спричинили повторне звернення до суду з іншим позовом, або захисту порушеного права в інший спосіб, тобто вирішення спору між сторонами у такий спосіб, щоб учасники правовідносин не мали необхідності докладати зайвих зусиль для врегулювання спору повторно, або врегулювання спору в іншій спосіб, або врегулювання іншого спору, який виник у зв`язку із судовим рішенням тощо.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 26.05.2023 у справі № 905/77/21 щодо застосування норм частини 3 статті 216, частин 1, 2 статті 216 ЦК України виснував, зокрема, що позовна вимога про визнання недійсним договору є належним способом захисту, який передбачено законом. Разом із тим позовна вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача. Окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного / частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача.

Водночас захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту права власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)).

Позивач, як особа, якій належить право на звернення до суду з позовом за захистом свого права та інтересу, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, що потребують судового захисту, та спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Провадження у справах про банкрутство є однією із форм господарського процесу, тому в його межах повинні виконуватися завдання господарського судочинства та досягатися його мета - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (постанова судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 916/4644/15).

Водночас Верховний Суд неодноразово наголошував (зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)), що провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, застосуванням спеціальних способів захисту тощо. З моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Зокрема, за змістом преамбули Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Наповнення ліквідаційної маси боржника і, як наслідок, задоволення сукупності вимог кредиторів відбуваються за рахунок майнових активів боржника, вжиття заходів з пошуку, виявлення та повернення яких віднесено до повноважень ліквідатора боржника.

Одним зі способів досягнення максимально можливого справедливого задоволення вимог кредиторів шляхом консолідації майна боржника є визнання недійсними за позовом арбітражного керуючого або кредитора правочинів боржника, укладених на шкоду кредиторам. Однак пред`явлення у межах справи про банкрутство такого позову не завжди може забезпечити ефективне поновлення порушених прав особи, яка звернулася з відповідними вимогами до суду. Це залежить від характеру та природи правовідносин, які склались між їх учасниками.

Зокрема, у випадку укладення фраудаторного правочину, який передбачає виникнення у боржника певних зобов`язань задля впливу на формування та справедливий розподіл ліквідаційної маси (фіктивного збільшення кредиторської заборгованості тощо), але не є виконаним на момент його оспорення, задоволення позову про визнання недійсним такого договору матиме наслідком реальне поновлення прав учасників процедури банкрутства, адже це нівелює юридичні наслідки, які могли бути створені спірним правочином, та не потребує вжиття додаткових способів захисту.

Водночас у разі, якщо внаслідок укладення та виконання фраудаторного правочину розмір активів боржника був зменшений, для поновлення прав потерпілих осіб самого лише визнання його недійсним є недостатньо. Захист прав у такому випадку може забезпечуватися шляхом застосування зобов`язально-правових або речово-правових способів захисту.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19 зауважила про необхідність розмежовувати випадки застосування двосторонньої реституції як наслідку недійсності правочину та витребування майна як способу захисту прав власника, порушених незаконним відчуженням його майна. За загальним правилом, речово-правові способи захисту прав особи застосовуються, якщо сторони не пов`язані зобов`язально-правовими відносинами або ж такі правовідносини між ними не стосуються вчиненого порушення права власності чи іншого речового права. У разі конкуренції речово-правових (віндикаційного, негаторного) та зобов`язально-правових (договірного) способів захисту перевагу має саме зобов`язально-правовий.

При цьому зміст віндикаційного позову полягає у вимозі неволодіючого власника (титульного володільця) до володіючого невласника про повернення речі в натурі. Натомість реституція - це спеціальна форма відновлення становища, що існувало до порушення, сутність якої полягає в поверненні сторін правовідношення у стан, який передував вчиненню певної протиправної дії. Реституція може поставати як реституція володіння (повернення кожною із сторін недійсного правочину того, що така сторона за ним отримала) або ж як компенсаційна реституція відшкодування (в грошовій чи негрошовій формі) вартості одержаного у разі неможливості його повернення в натурі.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що визнання недійсним правочину, вчиненого на шкоду кредиторам (фраудаторного правочину) та фактично виконаного (повністю чи частково), слід вважати ефективним способом захисту у справі про банкрутство в тому разі, коли відповідна вимога поєднана із застосуванням правових механізмів, спрямованих на відновлення майнового стану осіб до того стану, який існував до вчинення спірного правочину, наповнення ліквідаційної маси боржника для максимального задоволення вимог кредиторів.

Зокрема, частиною 3 статті 42 КУзПБ (ч. 2 ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом») та статтею 216 Цивільного кодексу України передбачено наслідки недійсності правочину, до яких, окрім повернення другою стороною одержаного на виконання недійсного правочину в натурі, також належить відшкодування вартості одержаного в разі неможливості його повернення, відшкодування збитків винною стороною. Частиною 2 статті 61 КУзПБ (ч. 5 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом») передбачено притягнення до відповідальності третіх осіб.

Суд наголошує, що визнання недійсним фраудаторного правочину є необхідною передумовою для покладення на відповідних осіб негативних майнових наслідків його укладення, адже це спростовує презумпцію правомірності такого правочину внаслідок встановлення факту правопорушення незалежно від того, що витребування майна від останнього у ланцюгу договорів добросовісного власника буде неможливим за приписами статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Водночас витребування майна із чужого володіння не потребує оспорювання договору, на підставі якого воно було набуте останнім набувачем (близький за змістом висновок викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного суду від 05.10.2021 у справі № 910/18647/19). Таке майно може бути витребуване у набувача в будь-якому разі за наявності підстав, передбачених статтями 387, 388 ЦК України .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 зроблені наступні висновки щодо застосування норм права:

«Визнання правочину недійсним не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб реституції, що застосовується між сторонами такого правочину, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом або преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження суперечать завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у частині першій статті 2 ГПК України (частині першій статті 2 ЦПК України).

Тобто цілком правомірним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що заявниця, звертаючись з вимогами в межах справи про банкрутство, обрала спосіб захисту, який не є ефективним, оскільки не відновить її порушених прав, а правильним захистом буде саме подання віндикаційного позову до кінцевого володільця майна - спеціальний спосіб захисту, прямо передбачений для спірних правовідносин чинним законодавством…

З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду погоджується з тим, що визнання недійсними результатів аукціону та укладеного за їх наслідками відповідачами спірного договору не призведе до поновлення майнових прав заявниці (до введення її як власниці у володіння квартирою), що свідчить про неефективність означених способів захисту та наявність підстав для відмови в позові у цій частині.

Натомість задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає характеру спірних правовідносин і призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункт 125), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 146), від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (пункт 6.43), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (пункт 92), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 44)).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на свої попередні висновки про те, що за загальним правилом, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи (стягнення з неї) нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову щодо такого майна, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за кінцевим набувачем, який є відповідачем (див., зокрема постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13(пункт 10.29), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц(пункт 146)), незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (статті 387, 388 ЦК України), чи в порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (статті 1212-1215 ЦК України), чи в порядку примусового виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 38))».

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що оскільки на момент розгляду даної справи право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнання недійсними спірних договорів від 07.10.2015, укладених між ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього та ТОВ «Український нафтопродукт», не призведе до поновлення майнових прав позивачів (до введення ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього як власника у володіння нерухомим майном), що свідчить про неефективність означеного способу захисту та наявність підстав для відмови в позові у цій частині.

Належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (стягнення з них) нерухомого майна.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І. та ПАТ АБ «Укргазбанк» до ТОВ «Український Нафтопродукт» про визнання недійсними Договорів купівлі продажу нежилих приміщень від 07.10.2015 № 3358 та № 3359, укладених між ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього та ТОВ «Український Нафтопродукт», що посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левашовим О.Г., не підлягають задоволенню.

Стосовно наявності підстав для витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року (далі - Конвенція) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Водночас визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У статті 41 Конституції України також закріплено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України ).

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Вказаному праву кореспондує встановлений статтею 400 ЦК України обов`язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Стаття 330 ЦК України передбачає можливість добросовісного набувача набути право власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, як самостійну підставу набуття права власності. Так, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього.

Відповідно до положень статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (частина 1). Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина 3).

Віндикація це передбачений законом основний речово правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Так, шляхом подання віндикаційного позову майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину.

З наведених норм права вбачається, що власник може витребувати своє індивідуально визначене майно у недобросовісного набувача, який заволодів ним без відповідної правової підстави. У добросовісного набувача майно може бути витребувано, якщо він набув його безоплатно або якщо набув за відплатним договором, але майно було загублене власником, викрадене у нього або вибуло з його володіння не з його волі іншим шляхом.

У постанові від 15.06.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що власник з дотриманням вимог статей 387, 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. При цьому зазначені норми є загальними, стосуються майна в цілому, тобто регулюють правовідносини щодо і рухомого, і нерухомого майна.

Отже, суд при витребуванні майна на підставі статей 387, 388 ЦК України повинен встановити, чи є особа власником індивідуально-визначеного майна, яке вона просить витребувати, чи існує це майно на момент витребування, чи знаходиться це майно у недобросовісного набувача, а якщо у добросовісного, то чи відплатно або безвідплатно він його придбав, а якщо придбав відплатно, то яким чином воно вибуло з володіння власника.

Позивачі просили витребувати на користь ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього розташовані в м. Києві по вул. Кожум`яцькій, 20-В квартири: № 9 загальною площею 69,5 м2, житловою площею 14,9 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), власником якої на даний час являється Шевцова Тамара Миколаївна, та № 10 загальною площею 65,0 м2, житловою площею 9,4 м2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), власником якої на даний час являється ОСОБА_2 .

До 07.10.2015 власником цього нерухомого майна було ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього, що випливає зі змісту Договорів купівлі продажу нежилих приміщень від 07.10.2015 № 3358 та № 3359, укладених між ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього та ТОВ «Український Нафтопродукт», що посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левашовим О.Г., та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375720191 та № 375738536.

В цих документах вказано, що право власності Продавця на відчужувані нежилі приміщення підтверджується Свідоцтвами про право власності серії НОМЕР_1 та № 777895, виданими виконавчим органом Київської міської ради Головного управління комунальної власності м. Києва 16.10.2012, на підставі Наказу Головного управління комунальної власності м. Києва № 883-В 16.10.2012, Витягами про державну реєстрацію прав № 33967586 та № 33967397, виданими Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 24.10.2012, та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45236162 та № 45233377, наданими Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левашовим О.Г. 07.10.2015.

Стосовно права ПАТ Трест "Київміськбуд-1" імені М.П. Загороднього відчужувати спірне нерухоме майно, колегія суддів зауважує, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які мають право розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Частиною 3 статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, які вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, й це передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор має право розраховувати, що всі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимог іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може.

Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані зі зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.

Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.

Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності з огляду на презумпцію фраудаторності правочину, вчиненого боржником на шкоду кредиторам.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20 навела такі висновки:

«Фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.

У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, задля приховування дійсного наміру сторін при вчиненні правочину є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню та за своєю суттю є «вживанням права на зло». За таких умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати, або припиняти порушення цивільних прав та інтересів, або ж їх відновлювати.

Договір, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатним, так і безоплатним».

Як вже зазначалось вище, оспорювані договори були укладені між ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього та ТОВ «Український нафтопродукт» 07.10.2015, тобто менш ніж за п`ять місяців до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 02.11.2017, постановленою за результатами проведення попереднього засідання у справі про банкрутство ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього, були визнані вимоги кредиторів на загальну суму 605 986 263,08 грн (в т.ч. вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» 2 756,00 грн І черга задоволення, 80 951 140,66 грн ІV черга задоволення, 1 970 099,05 грнІ черга задоволення.

Постановляючи дану ухвалу, суд серед іншого вказав, що рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2012 по справі № 34/312 частково задоволені позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк», присуджено до стягнення з ПАТ Трест «Київміськбуд 1» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 70 від 28 серпня 2008 року в сумі 176 170 035,84 грн. У рахунок погашення заборгованості ПАТ Трест «Київміськбуд 1» за кредитним договором № 70 від 28.08.2008 в сумі 176 170 035,84 грн звернуто стягнення на заставне рухоме і нерухоме майно, а також товари в обороті.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2014 по справі № 4/30 частково задоволені позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк», присуджено до стягнення з ПАТ Трест «Київміськбуд 1» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 81 від 01 жовтня 2008 року в сумі 167 392 465,73 гривень. У рахунок погашення заборгованості ПАТ Трест «Київміськбуд 1» за кредитним договором № 81 від 01 жовтня 2008 року в сумі 167 392 465,73 гривень звернуто стягнення на заставне нерухоме майно.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.06.2010 по справі № 4/173 присуджено до стягнення з ПАТ Трест «Київміськбуд 1» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму заборгованості за Договором № 52-О від 05 січня 2009 року у розмірі 12 354 446,12 гривень, з яких заборгованість по кредиту 11 400 000,00 гривень, заборгованість по процентам 633 715,07 гривень, прострочена заборгованість по процентам за період з 01.02.2010 по 04.02.2010 41 227,40 гривень, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 249 706,85 гривень, пеня за несвоєчасну сплату процентів 29 796,80 гривень.

Здійснивши перевірку обґрунтованості заявлених кредиторських вимог ПАТ АБ «Укргазбанк», суд дійшов висновку, що незважаючи на вжиття цим кредитором заходів щодо звернення стягнення на заставне майно ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього (в т.ч. шляхом примусового виконання судових рішень), боржник має непогашену заборгованість перед банком за отриманими кредитами в сумі 80 951 140,66 грн, а також щодо сплати пені в розмірі 1 970 099,05 грн. При цьому, вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до боржника не забезпечені заставою майна боржника.

За таких обставин, укладення ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього договорів щодо відчуження власного нерухомого майна в момент існування у нього значної заборгованості перед іншими кредиторами та менш ніж за п`ять місяців до відкриття провадження у справі про банкрутство порушує майнові інтереси кредиторів і направлено на недопущення звернення стягнення на майно боржника.

Апеляційний господарський суд вважає, що укладення між ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього та ТОВ «Український нафтопродукт» 07.10.2015 Договорів купівлі продажу нежилих приміщень не відповідає пункту 6 частини 1 статті 3 та частинам 3, 6 статті 13 ЦК України , оскільки вони вчинені всупереч принципу добросовісності та внаслідок зловживання правом власності на шкоду кредиторам.

Тому місцевий суд дійшов вірного висновку, що ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього не мало права відчужувати спірне нерухоме майно.

Колегія суддів наголошує, що для витребування з чужого незаконного володіння майна оспорювання таких фраудаторних правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту права власника.

В той же час, визнання фраудаторного правочину недійсним не є безумовною підставою для витребування відчуженого за ним майна з володіння останнього набувача. Необхідною передумовою для цього є встановлення обставин щодо недобросовісності саме цього набувача (п. 96 Постанови СП КГС ВС від 22.05.2024 у справі № 924/408/21 (924/287/23)).

Щодо питання чи є ОСОБА_1 та Бабич М.В. добросовісними набувачами майна, колегія суддів зазначає наступне:

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 виснувала про важливе значення належної перевірки обставин, які свідчать про добросовісність або недобросовісність набувача як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна як такого, що може вважатися відповідним нормам справедливого судового розгляду згідно зі статтею 6 Конвенції.

Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Недобросовісний набувач навпаки на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження не має права. Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку.

У спорі між особою, яка вважає себе власником спірного майна, та особою, яка вважає себе законним володільцем (користувачем) спірного майна, сторонами спору є особи, які претендують на спірне майно, а суду для правильного вирішення спору слід з`ясувати та перевірити передусім правові підстави, відповідно до яких виникло та існує речове право на майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/73/17).

Відповідно до статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За загальним правилом добросовісний набувач набуває право власності на рухоме майно, яке за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Це правило застосовується і в разі, якщо нерухоме майно було відчужене власником, який не має права його відчужувати, оскільки на нерухоме майно накладений арешт. Виходячи із загальних засад справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 статті 3 ЦК України) добросовісний набувач набуває право власності або інше речове право на нерухоме майно вільним від прав інших осіб та обтяжень, про які набувач не знав і не мав знати. Подібні висновки щодо набуття прав на нерухоме майно сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 669/927/16-ц, від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18, від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19, від 06.07.2022 року у справі № 914/2618/16.

Вирішуючи питання про можливість витребування спірного майна, зокрема про наявність або відсутність підстав для застосування статті 388 ЦК України, слід перевіряти, оцінювати добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.04.2019 у справі № 669/927/16-ц, від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18). Добросовісною не може вважатися особа, яка знала чи могла знати про порушення порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16, від 21.09.2022 у справі № 908/976/19).

Якщо особа витребовує нерухоме майно, то для визначення добросовісності його набувача, крім приписів ЦК України, слід застосовувати припис пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 37), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.45), від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 53)).

Отже, якщо нерухоме майно придбаває добросовісна особа, тобто така, яка не знала та не могла знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав третіх осіб, вона може покладатися на відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень і відсутності даних про те, що набувач майна знав або міг знати про існування таких прав чи обтяжень, цей набувач, добросовісно покладаючись на відомості зазначеного реєстру, набуває відповідне право на нерухоме майно, вільне від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункт 38), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункти 7.15, 7.16), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.46), від 06 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 54)).

Як вбачається зі змісту п. 1.5, 1.8 Договору купівлі продажу нежилих приміщень від 11.08.2021, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , на момент укладення цього Договору Нерухоме майно нікому не продане, не подароване, в спорі та під арештом не значиться, а також відсутні будь-які права (права наймача, застави, довічного користування тощо) чи обтяження щодо нього з боку третіх осіб. Нерухоме майно під забороною (арештом) та в іпотеці (заставі), податковій заставі не перебуває; Нерухоме майно або право користування ним як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не передане; що Нерухомого майна відсутні судові спори. Зазначене в договорі Нерухоме майно не надане в користування наймачам (орендарям); обтяжень, а також будь-яких прав щодо відчужуваного Нерухомого майна у третіх осіб як в межах, так і за межами України, немає.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої Зимою Наталією Федорівною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу в день укладення цього Договору, актуальна інформація про обтяження, іпотеки, інші речові права стосовно Нерухомого майна відсутня.

Відсутність податкової застави підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, виданим Зимою Наталією Федорівною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу в день посвідчення цього договору.

За даними Єдиного реєстру боржників інформація щодо Сторін Договору відсутня.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375720191, № 375746261, № 375782118 будь які записи про обтяження спірного майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні.

За змістом п. 1.5, 5.1 Договору купівлі продажу нежилих приміщень від 30.11.2021, укладеного між ТОВ «ІММО ПРОПЕРТІ» та ОСОБА_2 , згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованою Мамай І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 30.11.2021, право власності на об`єкт зареєстровано, обтяження щодо нерухомого майна відсутні.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованою Мамай І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 30.11.2021, інформація щодо обмеження/обтяження про Продавцю відсутня.

На день укладення цього договору майно або будь-яка його частина не передано у заставу (іпотеку), у податковій заставі, під арештом чи забороною відчуження не перебуває.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.04.2024 № 375797103, єдиною актуальною інформацією про державну реєстрацію обтяжень спірного нерухомого майна являється запис про обтяження № 51138081, здійснений державним реєстратором Центром надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангуром Р.В. згідно рішення про державну реєстрацію обтяжень № 68615077 від 26.07.2023.

Державна реєстрація такого обтяження була проведена на підставі акту опису майна, на яке поширюється право податкової застави, № 58/13-02-15, виданого 24.07.2023 ГУ ДПС у Закарпатській області.

При цьому, відповідні відомості були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором 26.07.2023.

Будь які інші записи про обтяження цього майна, в т.ч. і про припинення відповідних обтяжень, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні.

Отже, за відсутності на момент набуття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на спірне нерухоме майно у цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень і відсутності інших даних про те, що ці відповідачі знали або могли знати про існування таких прав чи обтяжень, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , добросовісно покладаючись на відомості зазначеного реєстру, набули відповідне право на нерухоме майно, вільне від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Доводи позивачів (в контексті добросовісності набувача майна) про те, що за результатами проведеного аналізу цін придбання/відчуження аналогічних об`єктів нерухомого майна, враховуючи його місцезнаходження, загальну площу, а також характеристики, можливо дійти висновку, що сторонами було об`єктивно занижено вартість відчужуваного нерухомого майна, яка фактично не відповідає середній ціні ринку нерухомості по м. Київ, як на 2015-2018 роки, так і станом на сьогоднішній день, також не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки позивачами не було подано жодних доказів, які б надавали суду можливість перевірити такі твердження позивачів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 та Бабич М.В. є добросовісними набувачами спірного нерухомого майна.

Щодо питання чи відплатно або безвідплатно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали спірне майно, суд зазначає наступне.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на його зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків.

Подібна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 522/14890/16-ц, постановах Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 927/1099/20, від 15.06.2018 у справі № 916/933/17, від 15.05.2018 у справі № 906/854/17, постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 у справі № 6-1026цс16.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі продажу це оплатний, двосторонній і консенсуальний договір. Він спрямований на безповоротне відчуження продавцем майна і перехід його у власність (повне господарське відання чи оперативне управління) покупця, отже, є юридичною підставою виникнення такого зобов`язального правовідношення, яке обумовлює появу у покупця абсолютного речового права.

Договір купівлі продажу, як правило, має одноразовий характер і укладається переважно на те майно, яке є в наявності і підготовлене для відчуження. При цьому продавцеві сплачується вартість відчужуваного майна лише у грошовому вираженні.

Двосторонній характер купівлі-продажу обумовлює взаємне виникнення у кожної із сторін прав і обов`язків. Так, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець, у свою чергу, зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі і водночас набуває права вимагати від покупця її передачі. Іншими словами, в договорі купівлі-продажу відповідним правам і обов`язкам продавця кореспондуються відповідні права і обов`язки покупця і навпаки.

Договір купівлі-продажу є консенсуальним, оскільки права і обов`язки сторін виникають у момент досягнення ними згоди щодо усіх істотних умов. Настання цього моменту може мати ряд особливостей, зумовлених тим, що для окремих видів договорів купівлі-продажу законодавець передбачає спеціальні вимоги до їх оформлення, без додержання яких укладена угода не може вважатися дійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України , покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Виконавши обов`язок передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, продавець отримує право пред`явити покупцеві вимогу про оплату товару, а у разі прострочення оплати товару також вимогу про сплату процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 3, 4 ст. 692 ЦК України ).

Як було вказано вище, 11.08.2021 року між ОСОБА_3 (Продавцем) та ОСОБА_1 (Покупцем) був укладений Договір купівлі-продажу нежилих приміщень, за умовами якого Продавець передає (продає) у власність, а Покупець приймає (купує) у власність нежилі приміщення № 1, 2 (групи приміщень 9-10), творча майстерня, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 (надалі Нерухоме майно або Нежилі приміщення) і сплачує за нього ціну, визначену цим Договором.

Вартість відчужуваного Нерухомого майна згідно Звіту про оцінку майна, пароль пошуку: ДАБИНР977480, який виконано ТОВ «ТОСКОР» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 325/21, виданий Фондом державного майна України 28.04.2021) 10.08.2021, становить 764 796,00 гривень 00 копійок.

За домовленістю сторін продаж Нерухомого майна між ними вчиняється за 764 796,00 (сімсот шістдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто шість) гривень 00 копійок, які Покупець сплатив Продавцю в повному обсязі до підписання цього договору.

Підписанням цього договору Сторони свідчать про те, що розрахунки за Нерухоме майно здійснені повністю, та у Сторін відсутні будь-які претензії фінансового чи майнового характеру один до одного.

Зазначена ціна відповідає волевиявленню сторін.

Право власності на Нерухоме майно, що є предметом цього договору та зазначене в п. 1.1 відповідно ст. 334 ЦК України виникає у Покупця з моменту державної реєстрації цього права у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Платіжним дорученням № 98 від 11.08.2021 ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_3 перерахувала грошові кошти в сумі 764 796,00 грн; призначення платежу: «Перерахування коштів за купівлю нежилих приміщень № 1, 2 (групи приміщень 9-10), творча майстерня, за адресою: м. Київ, вул. Кожум`яцька, № 20-В (двадцять літера «В») згідно Договору купівлі-продажу від 11.08.2021р. Без ПДВ»

Даний факт свідчить про виконання ОСОБА_1 . Договору в частині виконання зобов`язання по оплаті придбаного майна та спростовує доводи позивачів про безоплатне набуття фізичною особою права власності на спірне нерухоме майно.

30.11.2021 між ТОВ «ІММО ПРОПЕРТІ» (Продавцем) та Бабичем М.В. (Покупцем) був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого Продавець продав, а Покупець прийняв у власність нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення № 3, 4 (групи приміщень 9-10), творча майстерня, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Кожум`яцька, 20-В (двадцять дефіс літера «В»), зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 000 (надалі Майно та/або нерухоме майно).

Згідно з Довідкою, виданою ТОВ «ІММО ПРОПЕРТІ» 30 листопада 2021 року за № 30/11-2021, балансова вартість вищезазначеного нерухомого майна становить 149 000 (сто сорок дев`ять тисяч) гривень 00 копійок без ПДВ.

Ринкова (оціночна) вартість нерухомого майна, згідно з висновком про вартість об`єкта оцінки, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «МЕТРСТАТ ГРУПП» 30.11.2021 складає 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.

Ціна Нерухомого майна, що купується Покупцем за цим Договором, становить 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок без ПДВ. Зазначена ціна встановлена за згодою Сторін цього Договору.

Розрахунок здійснюється за домовленістю сторін у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Продавця протягом трьох банківських днів, які обліковуються з наступного дня після підписання даного договору.

Факт проведення розрахунку по договору підтверджуватиметься платіжним документом.

Право власності на Нерухоме майно виникає у Покупця з моменту державної реєстрації цього права у відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Сторони домовилися, що право власності на майно за Покупцем буде зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно одночасно із посвідченням цього договору.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані вище Договори, укладені 11.08.2021 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та 30.11.2021 між ТОВ «ІММО ПРОПЕРТІ» та ОСОБА_2 за їх змістом являються договорами купівлі продажу в розумінні статті 655 ЦК України.

Позивачі в позовній заяві посилаються лише на безоплатність набуття майна ТОВ «Український нафтопродукт».

Колегія суддів зазначає, що будь які аргументи щодо порядку набуття права власності на спірне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в позовній заяві відсутні.

Однак, як було вказано вище, під час розгляду віндикаційних позовів підлягають встановленню обставини щодо порядку набуття права власності на спірне майно саме його останнім набувачем.

Так, зокрема, відповідач ОСОБА_2 не надав доказів здійснення оплати за відчужене нерухоме майно. Однак суд апеляйної інстанції зазначає, що сама лише відсутність таких документів не може беззаперечно свідчити про безоплатне набуття фізичною особою права власності на спірне нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є добросовісними набувачами спірного нерухомого майна і набули його оплатно.

Щодо питання чи вибуло спірне майно з володіння ПАТ Трест «Київміськбуд 1» імені М.П. Загороднього з його волі, колегія суддів зазначає наступне.

Волею є детерміноване i мотивоване бажання особи досягти поставленої мети. Сама по собі воля не тягне юридичних наслідків для відповідної особи. Волевиявлення прояв волі особою зовні, завдяки чому воля стає доступною для сприйняття іншими особами. Висновок про вибуття майна з володіння власника внаслідок вчинення недійсного правочину саме поза його волею має ґрунтуватися на врахуванні підстав недійсності зазначеного правочину та належному з`ясуванні обставин, які свідчать про наявність відповідного дефекту волі при його укладенні, що не можна ототожнювати з дефектом мети фраудаторного договору.

Верховний Суд у постанові від 01.08.2019 у справі № 908/439/18 зазначив, що вибуття майна з володіння власника або особи, якій власник передав майно у володіння, не з їхньої волі може відбуватися, коли вчиняється правочин. Такими правочинами є правочини фізичних осіб, вчинені за межами їх дієздатності (статті 221 - 223, 226 ЦК України); правочини, вчинені без дозволу органів опіки і піклування (стаття 224 ЦК України); правочини, вчинені під впливом помилки (стаття 229 ЦК України), обману (стаття 230 ЦК України), насильства (стаття 231 ЦК України); правочини, вчинені в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною (статті 232 ЦК України); правочини, вчинені від імені юридичної особи особою, що не мала повноважень діяти від імені юридичної особи, та не підтверджені діями юридичної особи про визнання такого правочину.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставами недійсності правочину можуть бути не лише перелічені підстави, а й інші обставини, які свідчать про недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Встановлення наведених обставин є підставою для недійсності відповідного фраудаторного правочину, зокрема, за позовом арбітражного керуючого або кредитора у межах справи про банкрутство. Водночас відчужене у такий спосіб майно не можна за загальним правилом вважати таким, що вибуло з володіння боржника без його волі. Хоча воля боржника при укладенні фраудаторного правочину обумовлена наявністю у нього неправомірної та недобросовісної мети, проте вона усвідомлено спрямована на виведення майна з володіння боржника, перехід прав на таке майно до інших (пов`язаних) осіб задля приховання його від кредиторів, убезпечення від включення до ліквідаційної маси боржника тощо. У зазначеному випадку власник свідомо порушує засади (принципи) цивільного законодавства та зловживає своїм правом шляхом відчуження майна на шкоду кредиторам, і його воля спрямована саме на це.

Укладаючи фраудаторний правочин, боржник свідомо бажає настання правових наслідків у вигляді вибуття відповідного майна з його володіння. Набувач такого майна, який безпосередньо пов`язаний з боржником або з інших обставин не міг не знати про фраудаторний характер правочину, є недобросовісним набувачем.

У разі подальшого відчуження набувачем отриманого на виконання фраудаторного правочину майна на користь іншої особи, яка не є пов`язаною з боржником та водночас не обізнана про придбання майна в особи, що не мала права його відчужувати, такий добросовісний набувач не повинен приймати на себе тягар неправомірних і недобросовісних дій боржника та його недобросовісного контрагента, пов`язаних із вчиненням правочину на шкоду кредиторам та виведенням майна тощо.

Визнання фраудаторного правочину недійсним не є безумовною підставою для витребування відчуженого за ним майна з володіння останнього набувача. Необхідною передумовою для цього є встановлення обставин щодо недобросовісності саме цього набувача.

Водночас недобросовісність наміру (мотиву) дій власника - боржника при укладенні визнаного судом недійсним правочину щодо відчуження майна (якщо воно відбулось за його бажанням) не може бути достатньою підставою для витребування майна у добросовісного набувача за останнім правочином в порядку статті 388 ЦК України.

Сам лише факт недійсності першого в ланцюгу договорів правочину, за яким відчужено відповідне майно боржника, не свідчить про вибуття такого майна з володіння власника без його волі. Адже недійсність правочину як така (без урахування підстав недійсності) не виключає наявності волі власника майна на його відчуження. Однак метою такого відчуження при укладенні фраудаторного правочину є унеможливлення звернення стягнення на це майно та в окремих випадках збереження фактичного контролю над цим майном (у разі відчуження пов`язаній особі).

Натомість презюмування відсутності волі власника на відчуження майна за недійсним правочином, незалежно від підстав недійсності, матиме наслідком необґрунтоване розширення окресленого частиною 1 статті 388 ЦК України кола випадків, за яких майно може бути витребувано від добросовісного набувача.

Як наслідок, добросовісний набувач перебуватиме в невигідному становищі порівняно з недобросовісним власником (який не дотримався вимог закону при укладенні правочину, спрямованого на відчуження майна). Отже, на такого набувача, попри його добросовісність, буде покладено індивідуальний і надмірний тягар, пов`язаний з втратою майна та необхідністю шукати способи компенсації своїх втрат (зокрема витрат на придбання майна, на його утримання, збереження, а також поліпшення відповідно до положень статті 390 ЦК України). Водночас можливість застосування положень статті 330 ЦК України буде значною мірою необґрунтовано обмежена.

Наведене не сприятиме забезпеченню принципу правової визначеності як невід`ємної складової верховенства права, а також може призвести до невиправданого та непропорційного втручання у мирне володіння майном добросовісної особи, що набула його за відплатним правочином. При цьому таке втручання буде здійснено на користь особи, що діяла недобросовісно, зловживаючи своїм правом (адже арбітражний керуючий та кредитори при зверненні з відповідним позовом передусім діють в інтересах боржника), що матиме наслідком порушення справедливого балансу інтересів.

Відповідна правова позиція щодо застосування норм права викладена у п. 90 101 постанови СП КГС ВС від 22.05.2024 у справі № 924/408/21 (924/287/23).

У даній справі позивачі наполягають на фраудаторному характері договорів купівлі продажу нежилих приміщень, укладених 07.10.2015 між ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього (Продавцем) та ТОВ «Український нафтопродукт» (Покупцем), вважаючи, що це є підставою для висновку про вибуття майна з володіння боржника поза волею власника.

Однак, враховуючи зміст цих договорів, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції стосовно того, що воля ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього була спрямована саме на вибуття майна з його володіння на користь ТОВ «Український нафтопродукт», хоча й з недобросовісною метою.

Щодо наявності права ПАТ АБ "Укргазбанк" на звернення з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд зазначає, що згідно ст. 45, 47 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

Велика Палата Верховного Суду у п. 159 161 постанови від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19 вказала, що вона раніше виснувала, що право на витребування майна з незаконного володіння може мати як власник, так і законний користувач майна (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц та від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18).

У справі про банкрутство право звернення в інтересах боржника з віндикаційним позовом до третіх осіб, у тому числі з підстав визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, належить виключно ліквідатору боржника (див. постанову судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 квітня 2019 року у справі № Б-19/207-19).

Натомість учасники справи про банкрутство вправі оскаржити до суду дії (бездіяльність) ліквідатора щодо вжитих ним заходів у ліквідаційній процедурі з повернення майна у ліквідаційну масу боржника (частина одинадцята статті 41 Закону про банкрутство, ч. 6 ст. 61 КУзПБ), а комітет кредиторів за поданим клопотанням усунути ліквідатора від виконання ним своїх обовязків у разі їх невиконання або неналежного виконання (частина третя статті 114 Закону про банкрутство, ч. 4 ст. 28 КУзПБ).

З матералів справи вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» ніколи не було власником спірного майна, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для задоволення його позовних вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння відсутні.

Згідно ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами ст. 13, 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У відповідності з ст. 73, 74, 86 ГПК України , доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що ПАТ Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І. не доведено наявність, передбачених ст. 387, 388 ЦК України, підстав для витребування нерухомого майна із володіння ОСОБА_1 та Бабича М.В., а тому у задоволенні таких позовних вимог правомірно відмовлено судом.

Щодо застосування строків позовної давності до заявлених позивачами вимог суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому, за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо встановить, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц і від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73)).

За вказаних обставин, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви у зв`язку з її недоведеністю та необґрунтованістю, то в даному випадку відсутні підстави для застосування строків позовної давності та можливого застосування відповідних наслідків.

В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, належним чином з`ясував обставини, що мають значення для справи, а відтак належить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 у справі № 927/84/16(927/861/24).

При цьому, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, а отже, у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг.

Згідно з пунктом 1) частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним, обґрунтованим і підстав для його скасування або зміни не вбачається, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича на рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 у справі № 927/84/16(927/861/24) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.12.2024 у справі № 927/84/16(927/861/24) залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст. ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Справу № 927/84/16(927/861/24) повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст складено та підписано - 27.05.2025.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко