ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.05.2025 Справа № 910/2208/25

Господарський суд Донецької області у складі

судді Лободи Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м. Дніпро, код 42086719,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник", м. Київ, код 30971302,

про стягнення 127 939,72 грн,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник" про стягнення 127 939,72 грн, з яких 113 075,94 грн - основна заборгованість за спожиту електричну енергію за період з лютого 2023 року по листопад 2023 року, 3 551,68 грн - три проценти річних, 11 312,10 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальної послуги № 3019 від 17.08.2020 в частині оплати вартості спожитої електричної енергії.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 25.02.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник" про стягнення 127 939,72 грн передав за територіальною підсудністю до Господарського суду Донецької області.

Після надходження матеріалів позовної заяви до Господарського суду Донецької області відповідно до автоматизованого розподілу від 20.03.2025 позов передано до розгляду судді Лободі Т.О.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 24.03.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 910/2208/25, розгляд справи вирішив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, суд копію ухвали від 24.03.2025 направив позивачу до їх особистих електронних кабінетів в системі "Електронний суд".

Згідно довідок про доставку електронного листа ухвала суду від 24.03.2025 в електронному вигляді була доставлена до електронних кабінетів сторін.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, суд дійшов висновку, що сторони належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

01.04.2025 до суду надійшло скероване з Господарського суду міста Києва клопотання позивача про долучення до матеріалів справи копії банківської виписки зі сплатою основної суми боргу в розмірі 113 075,94 грн. В клопотанні позивач повідомляє, що 14.03.2025 відповідачем здійснено оплату основного боргу за спожиту електричну енергію в сумі 113 075,94 грн.

Того ж дня, до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії банківської виписки зі сплатою основної суми боргу в розмірі 113 075,94 грн. В клопотанні позивач повідомляє, що 14.03.2025 відповідачем здійснено оплату основного боргу за спожиту електричну енергію в сумі 113 075,94 грн.

Суд прийняв та долучив вказані документи до матеріалів справи.

Також 03.04.2025 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення 113 075,94 грн основної заборгованості за спожиту електричну енергію, яка погашена, а також максимально зменшити суму трьох відсотків річних та інфляційних втрат, що заявлені ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" до стягнення з ТОВ "Господарник". У відзиві відповідач зазначає, що 14.03.2025 згідно платіжної інструкції № 101761709 ТОВ "Господарник" здійснило оплату заборгованості за спожиту електричну енергію за період з лютого 2023 року по листопад 2023 року в сумі 113 075,94 грн. Також зазначає, що ТОВ "Господарник" не здійснює будь-якої господарської або іншої діяльності у нерухомому майні, що на праві приватної власності належить ТОВ "Господарник" та є об`єктом споживання електричної енергії за Договором про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальної послуги № 3019 від 17.08.2020. Зазначає, що вказане нерухоме майно перебуває у фактичному користуванні інших осіб, а тому саме він фактично не здійснює споживання електричної енергії за спірним договором. У лютому 2025 року позивач уклав договір з особами, які фактично споживають електроенергію, договір про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію. Одразу після одержання відповідного відшкодування за спожиту електроенергію ТОВ "Господарник" здійснило погашення відповідної заборгованості ТОВ "Донецькі енергетичні послуги".

08.04.2025 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить суд позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат задовольнити в повному обсязі.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Згідно із частиною 1 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.06.2018 №429 ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", яке створене у результаті здійснення заходів з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, з 01.01.2019 виконує функції постачальника універсальних послуг, протягом періоду визначеного абзацом четвертим пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії".

Згідно п. 3.1.9 Правил роздрібного ринку електричної енергії", затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі ПРРЕЕ) споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Відповідно до п. 7 постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно ч. 4 ст. 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

На офіційному сайті позивача https://www.dn.yasno.com.ua/ розміщено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та комерційні пропозиції до нього.

До матеріалів справи додано договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та комерційну пропозицію "Універсальна" постачальника універсальних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" для малих непобутових споживачів.

Відповідно до абзацу 5 п. 13 Розділу ХVІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Господарник" (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір), відповідач приєднався до умов публічного договору шляхом фактичного споживання електроенергії та здійснення оплати 17.08.2020 на умовах комерційної пропозиції "Універсальна".

Для проведення розрахунків позивачем було відкрито відповідачу особовий рахунок № 3019.

Відповідно до п. 1.1 договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - Споживач) постачальником універсальних послуг (далі - Постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору згідно із заявою-приєднання, яка є додатком до цього Договору.

За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (пункт 2.1 договору).

Згідно з пунктом 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.

Відповідно до пункту 5.2 договору спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни на електричну енергію.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 5.8 договору).

Пунктом 5.10 договору сторони погодили, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (пункт 9.1. договору).

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні (пункт 13.1 договору).

Відповідач приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника - "Універсальна", яка є додатком 2 до договору.

Відповідно до розділу 5 Комерційної пропозиції 100% попередня оплата здійснюється не пізніше ніж за 6 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію (п. 5.1). Розмір попередньої оплати визначається на підставі прогнозованих (заявлених) обсягів споживання електричної енергії на розрахунковий період, а у разі відсутності прогнозованих (заявлених) обсягів - за обсягом фактичного споживання електричної енергії минулих періодів (п. 5.2). Для нових споживачів перший рахунок надається протягом 3-х днів з дати подання споживачем заяви-приєднання постачальнику або з дати переведення постачальником споживача на умови цієї комерційної пропозиції (п. 5.3).

Розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, незалежно від отримання рахунку (п. 5.4).

Виставлення рахунків за спожиту електроенергію здійснюється не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, за умови отримання даних про обсяги споживання від споживача/оператора системи/адміністратора комерційного обліку. Виставлення рахунку здійснюється шляхом його формування в програмному комплексі постачальника з можливістю перегляду споживачем в сервісі "Особистий кабінет". За умовами цієї комерційної пропозиції споживач має обов`язок зареєструватись в сервісі "Особистий кабінет" та користуватись відповідним сервісом (п. 5.5).

Рахунок за фактичне споживання формується споживачем самостійно в сервісі "Особистий кабінет" не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках рахунок надається постачальником споживачу на підставі отриманих від споживача/оператора розподілу/адміністратора комерційного обліку даних та може бути отриманий споживачем у відповідному енергоофісі постачальника (п. 5.6). У разі не отримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем (п. 5.7).

У розділі 6 Комерційної пропозиції визначено, що за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання та 3% річних від суми боргу. Сума боргу сплачується споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення.

Відповідно до розділу 10 Комерційної пропозиції договір набирає чинності з наступного дня після подання споживачем заяви-приєднання, в якій повідомляється про обрання Комерційної пропозиції "Універсальна", якщо протягом трьох робочих днів споживачу не буде повідомлено про невідповідність його критеріям обраної комерційної пропозиції чи неповноти наданого пакета документів. Договір на умовах цієї комерційної пропозиції укладається на строк до кінця календарного року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 21 календарний день до закінчення терміну дії Договору жодна зі сторін не заявить про припинення його дії або розірвання. Договір може бути розірвано або припинено і в інший термін за ініціативою будь-якої зі сторін у порядку, визначеному законодавством України та цим Договором, але в будь - якому випадку Договір діє до повної оплати заборгованості по Договору, включаючи штрафні санкції.

З огляду на те, що доказів припинення дії договору сторонами не надано, суд дійшов висновку, що термін дії договору продовжувався кожен наступний період та був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

На виконання вказаних умов договору позивачем здійснювалось постачання електричної енергії відповідачу в лютому-листопаді 2023 року на загальну суму 128 906,00 грн, на підтвердження чого до позовної заяви додані акти про прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії):

- за лютий 2023 року від 28.02.2023 на суму 11 802,90 грн у кількості 1856 кВтгод,

- за березень 2023 року від 31.03.2023 на суму 11 244,50 грн у кількості 1819 кВтгод,

- за квітень 2023 року від 30.04.2023 на суму 17 621,48 грн у кількості 2697 кВтгод,

- за травень 2023 року від 31.05.2023 на суму 14 098,15 грн у кількості 2364 кВтгод,

- за червень 2023 року від 30.06.2023 на суму 6 897,47 грн у кількості 1158 кВтгод,

- за липень 2023 року на суму 8 685,01 грн у кількості 1418 кВтгод,

- за серпень 2023 року на суму 9 987,90 грн у кількості 1525 кВтгод,

- за вересень 2023 року від 30.09.2023 на суму 9 626,31 грн у кількості 1341 кВтгод,

- за жовтень 2023 року від 31.10.2023 на суму 20 445,50 грн у кількості 2609 кВтгод,

- за листопад 2023 року від 30.11.2023 на суму 18 496,78 грн у кількості 2302 кВтгод.

Вказані акти підписані лише позивачем.

Також позивачем додано до матеріалів справи сформовані рахунки за спожиту електричну енергію: за лютий 2023 року на суму 11 8002,90 грн, за березень 2023 року на суму 11 244,50 грн, за квітень 2023 року на суму 17 621,48 грн, за травень 2023 року на суму 14 098,15 грн, за червень 2023 року на суму 6 897,47 грн, за липень 2023 року на суму 8 685,01 грн, за серпень 2023 року на суму 9 987,90 грн, за вересень 2023 року на суму 9 626,31 грн, за жовтень 2023 року від 02.11.2023 на суму 20 445,50 грн, за листопад 2023 року від 04.12.2023 на суму 18 496,78 грн.

Відповідач в порушення умов договору та Комерційної пропозиції до нього своїх зобов`язань по оплаті фактично отриманої та спожитої за заявлений період електричної енергії виконав частково (за рахунок переплати в загальній сумі 15 830,06 грн), внаслідок чого станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем за Договором постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальної послуги № 3019 від 17.08.2020 за вказаний період склала 113 075,94 грн.

Несплата відповідачем боргу стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 113 075,94 грн та нарахованих на неї сум 3% річних та інфляційних втрат.

Проаналізувавши правовідносини між сторонами, які виникли з вищевказаного договору, суд дійшов висновку про те, що даний договір за своє правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

У відповідності до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим нормативно-правовим актом.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до положень статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 38 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" комерційний облік електричної енергії - сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Підпунктами 4.3, 4.12 п.4 Правил РРЕЕ передбачено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 2 статті 53 Закону України "Про ринок електричної енергії" адміністратор комерційного обліку на ринку електричної енергії відповідно до правил ринку, кодексу комерційного обліку та інших нормативно-правових актів: надає дані комерційного обліку електричної енергії адміністратору розрахунків та іншим учасникам ринку; створює та управляє базами даних комерційного обліку електричної енергії, а також централізованими реєстрами постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та автоматизованих систем, що забезпечують комерційний облік електричної енергії.

Як вказує позивач, ТОВ "ДТЕК Донецькі електромережі" є оператором системи розподілу (передачі).

Листом від 27.12.2024 № 67/18020-вих ТОВ "ДТЕК Донецькі електромережі" на запит позивача повідомило, що фактичний обсяг споживання у період з лютого по листопад 2023 року складає 19089кВт*год по точках комерційного обліку споживача ТОВ "Господарник", а саме: за лютий 2023 року - 1856 кВт*год, березень 2023 року - 1819 кВт*год, квітень 2023 року - 2697 кВт*год, травень 2023 року 2364 кВт*год, , червень 2023 року 1158 кВт*год, липень 2023 року - 1418 кВт*год, серпень 2023 року -1525 кВт*год, вересень 2023 року - 1341 кВт*год, жовтень 2023 року - 2609 кВт*год, листопад 2023 року - 2302 кВт*год. Лист підписано кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом керівника Департаменту з клієнтських операцій Шашацькою К.Г. Підпис перевірено протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 27.01.2025.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що факт споживання відповідачем електроенергії в лютому листопаді 2023 року в загальному обсязі 19089кВт*год підтверджено матеріалами справи.

Приписами частини 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно з пунктом 5.4 Комерційної пропозиції розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку.

У разі не отримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем (п. 5.7 Комерційної пропозиції).

Суд зазначає, що відповідач не спростовував та визнавав обсяги спожитої електроенергії за період лютий листопад 2023 року в розмірах, визначених позивачем, факт наявності заборгованості в сумі 113 075,94 грн за спожиту в лютому-листопаді 2023 року електричну енергію на момент звернення позивача до суду не заперечується відповідачем.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем обґрунтовано заявлено позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 113 075,94 грн.

В той же час, суд встановив, що після подання позову до суду (позов подано до суду 24.02.2025) відповідач здійснив оплату заборгованості в сумі 113 075,94 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 101761709 від 14.03.2025, наданої до матеріалів справи, надходження коштів підтверджено позивачем.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

В даному випадку, предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 113 075,94 грн.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, спір в частині стягнення основного боргу в сумі 113 075,94 грн (за спожиту електроенергію в лютому-листопаді 2023 року) в даній справі припинив своє існування під час розгляду справи у зв`язку з оплатою відповідачем боргу в відповідному розмірі.

Враховуючи викладене, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору в частині стягнення основного боргу в сумі 113 075,94 грн, оскільки заборгованість в цій частині сплачена та спір в цій частині припинив існування після подачі позову, під час розгляду справи судом.

Як вбачається з позовної заяви, позивач також просить стягнути 3% річних у сумі 3 551,68 грн та інфляційні втрати в сумі 11 312,10 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснено позивачем на суми заборгованості з урахуванням часткових сплат, які були здійснені несвоєчасно, що не спростовувалось відповідачем. Будь-яких заперечень щодо сум нарахувань відповідачем не наведено.

Перевіривши надані розрахунки 3% річних у загальній сумі 3 551,68 грн та інфляційних втрат у загальній сумі 11 312,10 грн за заявлені позивачем періоди прострочення та суми заборгованості, суд встановив, що такі нарахування відповідають вимогам чинного законодавства, умовам договору та фактичним відносинам, що склались між сторонами, арифметично обчислення здійснені вірно, а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

У відзиві на позов відповідач, посилаючись на ст. 233 Господарського кодексу України, просить суд максимально зменшити суму трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Як вже зазначив суд, ч. 2 ст. 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 922/4544/16, від 26.04.2018 у справі № 910/11857/17, від 16.10.2018 у справі № 910/19094/17, від 06.11.2018 у справі № 910/9947/15, від 29.01.2019 у справі № 910/11249/17, від 19.02.2019 у справі № 910/7086/17, від 10.09.2019 у справі № 920/792/18.

Нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання. Подібний за змістом правовий висновок викладений в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18, Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 920/505/22.

Суд зазначає, що діюче законодавство не передбачає можливості зменшення розміру інфляційних втрат. Суд враховує, що проценти річних нараховані позивачем у мінімальному розмірі, який встановлений законом, сума нарахованих річних складає лише 3 551,68 грн, яка не є надмірно великою. За таких обставин суд не вбачає наявності підстав для зменшення суми 3% річних, яка заявлена позивачем до стягнення.

Стосовно того, що споживання електричної енергії здійснювалось іншими особами, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що об`єкт, до якого здійснюється електропостачання за спірним договором постачання електричної енергії, переданий в користування іншим особам з 01.12.2022 на підставі договору № 310/2024 від 29.08.2024.

Разом з цим, суд зазначає, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 3019 від 17.08.2020 укладено між позивачем та відповідачем, за умовами вказаного договору саме відповідач зобов`язаний оплачувати за спожиту електроенергію, вартість якої в подальшому підлягає відшкодуванню відповідачу іншими особами.

Таким чином, платником перед позивачем за спожиту електричну енергію на спірному об`єкті є саме ТОВ "Господарник", яке в подальшому має право заявити вимоги в порядку регресу до осіб, які фактично споживали таку електроенергію.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у загальній сумі 3 551,68 грн та інфляційних втрат у сумі 11 312,10 грн підлягають задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ч. 9 ст. 129 ГПК України передбачено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача та те, що суму основного боргу сплачено відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду, суд покладає на відповідача витрати позивача щодо сплати судового збору за позовні вимоги як в частині основного боргу, так і в частині позовних вимог, які задоволені судом. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн з урахуванням пониженого коефіцієнту у зв`язку з подачею позовної заяви через систему "Електронний суд".

На підставі викладеного, керуючись статями 1-5, 10, 11, 12, 20, 73-80, 86, 129, 185, 191, 231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження у справі № 910/2208/25 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу за лютий-листопад 2023 року в сумі 113 075,94 грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Господарник" (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21, код 30971302) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (49001, місто Дніпро, вул. Січових Стрільців, будинок 4 Д, код 42086719) 3% річних у сумі 3 551,68 грн, інфляційні втрати в сумі 11 312,10 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.05.2025.

Суддя Т. О. Лобода