РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.05.2025Справа № 910/3936/25
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен» (03056, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 35; ідентифікаційний код: 03328913)

до Акціонерного товариства «Київметробуд» (03065, м. Київ, вул. Світлогірська, буд. 2/25; ідентифікаційний код: 01387432)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» (65048, Одеська обл, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 15, офіс 3031; ідентифікаційний код: 30390020)

про стягнення 331538,81 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.03.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства «Київський метрополітен» з вимогами до Акціонерного товариства «Київметробуд» про стягнення збитків розміром 331538,81 грн.

В обґрунтування вимог, позивач стверджує, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача він зазнав збитків у вигляді витрат на забезпечення належних умов зберігання отриманого по актах приймання-передачі обладнання від 27.09.2022 №1, від 29.09.2022 №2, від 07.10.2022 №3 та від 12.07.2023 №5, а також по актах опломбування та приймання-передачі обладнання від 11.07.2022, від 06.09.2022, від 12.09.2022, від 30.08.2022, від 25.08.2022 та від 08.08.2023 обладнання у сумі 331538,81 грн, що складається з 158276,48 грн витрат на опалення приміщень та 173262,33 грн витрат амортизації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 відкрито провадження у справі №910/3936/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика», встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, хоча про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/3936/25 відповідач повідомлявся належним чином шляхом надсилання ухвали суду до електронного кабінету відповідача, що підтверджується інформацією з бази «Діловодство спеціалізованого суду».

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За таких обставин, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/3936/25.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.11.2018 між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (замовник) та Акціонерним товариством «Київметробуд» (підрядник) укладено Договір №744-ДБМ-18, в порядку та на умовах якого підрядник зобов`язується відповідно до проектної документації на свій ризик виконати будівельні роботи: «Будівництво дільниці Сирецько-Печерської лінії метрополітену від станції «Сирець» на житлового масиву Виноградар з електродепо у Подільському районі» (дільниця від станції «Сирець» до станції «Проспект Правди» з двома станціями («Мостицька» та «Проспект Правди») та дільницею вилочного відгалуження в бік станції «Виноградар» (І черга будівництва)), (код 45221000-2 «Будівництво мостів і тунелів, шахт і метрополітенів» за ДК 021-2015), (далі - роботи), у встановлений договором строк, а замовник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, передати дозвільну та затверджену в установленому порядку проектну документацію, прийняти виконані належним чином роботи та оплатити, а по завершенні усіх робіт прийняти від підрядника об`єкт будівництва.

Відповідно до п. 1.2 Договору №744-ДБМ-18 від 20.11.2018 об`єкт будівництва: дільниця Сирецько-Печерської лінії метрополітену від станції «Сирець» на житловий масив Виноградар з електродепо у Подільському районі (дільниця від станції «Сирець» до станції «Проспект Правди» з двома станціями («Мостицька» та «Проспект Правди») та дільницею вилочного відгалуження в бік станції «Виноградар» (І черга будівництва)).

Згідно з п. 2.1 Договору №744-ДБМ-18 від 20.11.2018 підрядник розпочинає виконання будівельних робіт після підписання договору з наступного дня після отримання письмового повідомлення від замовника про початок виконання робіт і завершує та передає готовий об`єкт замовнику - 26.11.2021, за умови доведення відповідних цільових бюджетних призначень.

Початок та закінчення виконання (етапів) робіт визначаються календарним планом виконання та фінансування робіт (Додаток 2 до договору), що є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.2 Договору №744-ДБМ-18 від 20.11.2018).

Згідно з п. 2.3 Договору №744-ДБМ-18 від 20.11.2018 роботи виконуються підрядником поетапно, відповідно до проектної документації та умов договору.

У п. 3.2 Договору №744-ДБМ-18 від 20.11.2018 сторони погодили, що договірна ціна (сума цього договору) є динамічною і становить ,07 грн., в тому числі ПДВ 20% 996878122,68 грн.

Згідно з п. 4.4.1 Договору №744-ДБМ-18 від 20.11.2018 підрядник має право залучати до виконання робіт за цим договором третіх осіб (субпідрядників) в порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до п. 19.1 Договору №744-ДБМ-18 від 20.11.2018 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками.

Згідно з п. 19.1.1 Договору №744-ДБМ-18 від 20.11.2018 строком дії договору є час, протягом якого сторони будуть здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки відповідно до цього договору, та закінчується 31.12.2021, але у будь-якому разі не раніше дати повного виконання своїх зобов`язань сторонами, в тому числі гарантійних зобов`язань підрядника.

У позовній заяві позивач пояснив, що відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1764 та від 23.04.2014 №117 ним 20.12.2018 було здійснено попередню оплату відповідачу у сумі ,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 20.12.2018 №7.

Крім того, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1764 та від 23.04.2014 №117 та на підставі «Порядку використання бюджетних коштів за капітальними видатками на будівництво дільниці Сирецько-Печерської лінії метрополітену від станції «Сирець» на житловий масив Виноградар з електродепо у Подільському районі», затвердженого наказом Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.12.2019 №Н-217, позивачем 26.12.2019 було здійснено попередню оплату відповідачу у сумі ,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.12.2019 №12.

Отже, позивачем здійснено відповідачу попередню оплату вцілому на загальну суму ,80 грн.

Згідно з п. 15.5 Договору №744-ДБМ-18 від 20.11.2018 (в редакції додаткової угоди від 21.12.2020 №11) використання підрядником попередньої оплати, перерахованої замовником, здійснюється протягом 34 (тридцяти чотирьох) місяців (визначається в межах строку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1764) з моменту її перерахування. Термін виконання підрядником зобов`язань за договором у розмірі отриманої попередньої оплати від замовника у 2019 році не повинен перевищувати строк виконання робіт за договором. Таким чином, остаточний термін виконання підрядником зобов`язань за договором у розмірі одержаного ним першого авансу у сумі ,00 грн. становив 20 жовтня 2021 року та другого авансу у сумі ,80 грн. становив 27 жовтня 2022 року.

Втім, як вказує позивач, підрядником передано замовнику шляхом двостороннього підписання Актів № КБ-2в та Довідок № КБ-3 виконаних договірних робіт роботи лише на суму 44131884,92 грн., що підтверджується Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № 1/07 за липень 2021року.

Відповідно до п.19 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 підрядник зобов`язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу.

Листами від 01.07.2022 №162 «Про вжиття невідкладених заходів для збереження обладнання» та від 12.07.2022 №175 до позивача звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика». З вищевказаних листів позивачу стало відомо, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» та відповідачем укладено договори субпідряду від 28.08.2019 №25/002/2019, №26/002/2019, №27/002/2019 та №28/002/2019, на виконання яких Товариством з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» було придбане обладнання для будівництва дільниці Сирецько-Печерської лінії метрополітену.

Листами від 19.03.2021 №90, від 30.04.2021 №142, від 30.06.2021 №222, від 03.09.2021 №329, від 04.01.2022 №612, від 01.02.2022 №57, від 13.05.2022 №113 та від 24.06.2022 №154 Товариство з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» неодноразово інформувало відповідача про готовність поставити обладнання за договорами субпідряду, проте відповідачем не було здійснено розрахунок та не повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» про готовність прийняти обладнання.

У надісланих позивачу листах Товариство з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» повідомляло, що внаслідок бездіяльності відповідача щодо належного приймання обладнання останнє знаходилось на складі заводу-виробника ТОВ «Плутон ІС», який був розташований у місті Запоріжжя. Подальше зберігання обладнання на складі заводу-виробника у місті Запоріжжя було вкрай небезпечним через безпосередню близькість до лінії бойових дій.

За таких обставин, з метою збереження дороговартісного обладнання, придбаного за бюджетні кошти для будівництва вищезгаданої лінії Київського метрополітену, Товариство з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» листами від 12.07.2022 №175, від 29.08.2022 №212, від 01.09.2022 №215, від 09.09.2022 №225, від 26.09.2022 №245 та від 06.10.2022 №263 звернулась до позивача з проханням прийняти для розміщення виготовлене відповідно до договорів субпідряду обладнання.

В подальшому, відповідно до Акту приймання-передачі обладнання від 27.09.2022 №1 ТОВ «КБ Теплоенергоавтоматика» передано КП «Київський метрополітен» для розміщення наступне обладнання: - Комірка відхідної лінії NEX-10-630-25-3-УЗ - 10 шт., - Комірка трансформаторів напруги NEX-10-630-25-6-У3 - 2 шт.

Відповідно до Акту приймання-передачі обладнання від 29.09.2022 №2 ТОВ «КБ Теплоенергоавтоматика» передано КП «Київський метрополітен» для розміщення наступне обладнання: - Комірка відхідної лінії NEX-10-630-25-3-УЗ - 4 шт., - Комірка секційного вимикача NEX-10-630-25-4-У3 - 1 шт., - Пристрій розподільчий РУ-825ОШ-Д-УХЛ4 - 8 шт., - Комірка секційного роз`єднувача NEX-10-630-25-5-У3 - 1 шт.

Відповідно до Акту приймання-передачі обладнання від 07.10.2022 №3 ТОВ «КБ Теплоенергоавтоматика» передано КП «Київський метрополітен» для розміщення наступне обладнання: - Шафа постійного струму ШПТ-220-Л-УХЛ4 - 4 шт., - Шафа постійного струму ШПТ-220-ВЛ-УХЛ4 - 2 шт., - Шафа постійного струму ШПТ-220-АБ-УХЛ4 - 2 шт., - Шафа вихідних клемників ШВК - 2 шт., - Пристрій зарядно-випрямляючий УБП-220/60-5-УХЛ4 - 6 шт., - Пристрій зарядно-випрямляючий ВТЕУ-110/230-УХЛ4 - 4 шт., - Пристрій конденсаторний УК-0,5-0,4-80 - 4 шт., - Пристрій розподільчий РУ-0,23к-АТРП-УХЛ4 - 4 шт.

Відповідно до Акту приймання-передачі обладнання від 12.07.2023 №5 ТОВ «КБ Теплоенергоавтоматика» передано КП «Київський метрополітен» для розміщення наступне обладнання: - Випрямляч В-ТПЕД-1,6к-825-12П УХЛ4 - 18 шт,. - Пристрій розподільний РУ-825 ПК-Л-УХЛ4 - 5 шт., - Пристрій розподільний РУ-825 ПК-Л-УХЛ4 - 5 шт., - Пристрій розподільний РУ-825 ПК-П-УХЛ4 - 5 шт., - Пристрій розподільний РУ-825 ПК-П-УХЛ4 - 5 шт., - Пристрій розподільний РУ-825 Р-УХЛ4 - 3 шт., - Пристрій розподільний РУ-825 З-УХЛ4 - 1 шт., - Пристрій розподільний РУ-825 К-УХЛ4 - 6 шт., - Пристрій розподільний РУ-825 Л-УХЛ4 - 12 шт.

Відповідно до Акту опломбування та приймання-передачі обладнання від 11.07.2022 ТОВ «КБ Теплоенергоавтоматика» передано КП «Київський метрополітен» для розміщення наступне обладнання: - Трансформатор сухого типу RESIBLOK 1600 kVA; 10,5/0,67/0,67kV; Yy0d11 - 6шт. - Трансформатор сухого типу RESIBLOK 1000 kVA; 10,5/0,4 kV; Dyn11 - 4 шт. - Трансформатор сухого типу RESIBLOK 400 kVA; 10,5/23 kV; Dyn11 - 4 шт. - Трансформатор сухого типу RESIBLOK 63 kVA; 10,5/0,23 kV; Dyn11 - 4 шт.

Відповідно до Акту опломбування та приймання-передачі обладнання від 25.08.2022 ТОВ «КБ Теплоенергоавтоматика» передано КП «Київський метрополітен» для розміщення наступне обладнання: - Комплектний розподільний пристрій КРУ-0,4 (упаковка) - 7 шт. - Комплектний розподільний пристрій КРУ-0,23 (упаковка) - 9 шт. - Комплектний розподільний пристрій КРУ-0,23 - пристрій розподільний РУ-АВР (упаковка) - 1 шт. - Комплект дверей КРУ (упаковка) - 2 шт.

Відповідно до Акту опломбування та приймання-передачі обладнання від 30.08.2022 ТОВ «КБ Теплоенергоавтоматика» передано КП «Київський метрополітен» для розміщення наступне обладнання: - Комплектний розподільний пристрій КРУ-0,4 (упаковка) - 7 шт. - Комплектний розподільний пристрій КРУ-0,23 (упаковка) - 9 шт. - Комплектний розподільний пристрій КРУ-0,23 - пристрій розподільний РУ-АВР (упаковка) - 1 шт. - Комплект дверей КРУ (упаковка) - 1 шт.

Відповідно до Акту приймання-передачі обладнання від 06.09.2022 ТОВ «КБ Теплоенергоавтоматика» передано КП «Київський метрополітен» для розміщення наступне обладнання: - Комірка трансформаторів напруги NEX-10-630-25-6-УЗ - 2 шт. - Комірка ввідної лінії NEX-10-630-25-2-УЗ - 2 шт. - Комірка відхідної лінії NEX-10-630-25-3-УЗ - 7 шт. - Комірка секційного роз`єднувача NEX-10-630-25-5-УЗ - 1 шт.

Відповідно до Акту приймання-передачі обладнання від 12.09.2022 ТОВ «КБ Теплоенергоавтоматика» передано КП «Київський метрополітен» для розміщення наступне обладнання: Комірка ввідної лінії NEX-10-630-25-2-УЗ - 2 шт. - Комірка відхідної лінії NEX-10-630-25-3-УЗ - 9 шт. - Комірка секційного роз`єднувача NEX-10-630-25-5-УЗ - 1 шт.

Відповідно до Акту опломбування та приймання-передачі обладнання від 08.08.2023 ТОВ «КБ Теплоенергоавтоматика» передано КП «Київський метрополітен» для розміщення наступне обладнання: - Пристрій розподільний РУ-825 ПК-Л-УХЛ4 - 3 упаковки. - Пристрій розподільний РУ-825 ПК-Л-УХЛ4 - 3 упаковки. - Пристрій розподільний РУ-825 ПК-П-УХЛ4 - 3 упаковки. - Пристрій розподільний РУ-825 ПК-П-УХЛ4 - 3 упаковки. - Пристрій розподільний РУ-825 ЛР-М-Л-УХЛ4 - 1 упаковка. - Пристрій розподільний РУ-825 ЛР-М-Л-УХЛ4 - 9 упаковок. - Пристрій розподільний РУ-825 ЛР-М-П-УХЛ4 - 9 упаковок. - Пристрій розподільний РУ-825 ПК-Л-УХЛ4 - 1 упаковка. - Пристрій розподільний РУ-825 ПК-П-УХЛ4 - 1 упаковка.

Отже, як вказує позивач у позовній заяві, внаслідок бездіяльності відповідача, яка виразилась у невжитті заходів щодо належного приймання такого обладнання згідно з умовами договорів субпідряду, виникла необхідність екстреного розміщення дороговартісного майна, виготовленого за бюджетні кошті для будівництва дільниці Сирецько-Печерської лінії метрополітену на території позивача для зберігання та з метою убезпечення цього обладнання від знищення внаслідок ракетних атак та обстрілів рф міста Запоріжжя. З метою належного зберігання вищевказаного обладнання воно зберігалось в опалювальних приміщеннях позивача, а саме: - Обладнання, прийняте по Актах приймання-передачі обладнання від 27.09.2022 №1, від 29.09.2022 №2, від 07.10.2022 №3 та від 12.07.2023 №5 зберігалось у приміщенні вагоноремонтного заводу позивача - у боксі №101 нежитлової будівлі головного виробничого корпусу, літ. "А" (інв. №ВРЗ/10002) загальною площею 22564,7 м кв.

Площа боксу №101 нежитлової будівлі головного виробничого корпусу, літ. "А" (інв. №ВРЗ/10002), зайнята під зберігання обладнання, прийнятого по Актах приймання-передачі обладнання від 27.09.2022 №1, від 29.09.2022 №2, від 07.10.2022 №3 та від 12.07.2023 №5, становить 204 м. кв, що підтверджується Актом від 27.02.2025 №37/1 «Про виміри площі зберігання упакованого обладнання АТ «Київметробуд» (далі - Акт № 37/1).

Обладнання, прийняте по Актах опломбування та приймання-передачі обладнання від 11.07.2022, від 06.09.2022, від 12.09.2022, від 30.08.2022, від 25.08.2022 та від 08.08.2023 зберігалось у приміщенні служби електропостачання позивача - нежитловій будівлі майстерні по ремонту обладнання (інв. № П/1030030), загальною площею 2193,4 м кв.

Площа нежитлової будівлі майстерні по ремонту обладнання, зайнятої під зберігання обладнання, прийнятого по Актах опломбування та приймання-передачі обладнання від 11.07.2022, від 06.09.2022, від 12.09.2022, від 30.08.2022, від 25.08.2022 та від 08.08.2023, становить 214,18 м кв, що підтверджується Актом від 03.02.2025 №08-ЕР «Про виміри площі зберігання упакованого обладнання АТ «Київметробуд» (далі - Акт № 08-ЕР).

Як пояснив позивач у позовній заяві, забезпечення опаленням нежитлової будівлі головного виробничого корпусу вагоноремонтного заводу позивача, літ. "А" (інв.№ВРЗ/10002), у тому числі боксу №101, та нежитлової будівлі майстерні по ремонту обладнання (інв. №П/1030030) здійснюється на підставі Договору на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 02.07.2012 №420409, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція».

Так, за період з листопада 2022 року по жовтень 2024 року позивачем з метою забезпечення опалення приміщень, в яких зберігалось обладнання, сплачено ТОВ «Євро-Реконструкція»:

- відповідно до рахунку-фактури №420409 від 21.11.2022 грошові кошти у розмірі 1744000,00 грн (з ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 28.11.2022 №329550,

- відповідно до рахунку-фактури 420409 від 23.12.2022 грошові кошти у розмірі 2994624,00 грн (з ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 27.12.2022 №330242,

- відповідно до рахунку-фактури №420409 від 08.02.2023 грошові кошти у розмірі 3300000,00 грн (з ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 15.02.2023 №1006,

- відповідно до рахунку-фактури №420409 від 09.03.2023 грошові кошти у розмірі 3300000,00 грн (з ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 16.03.2023 №1755,

- відповідно до рахунку-фактури №420409 від 16.10.2023 грошові кошти у розмірі 2620000,00 грн (з ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 19.10.2023 №10491,

- відповідно до рахунку-фактури №420409 від 08.11.2023 грошові кошти у розмірі 2305081,00 грн (з ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 16.11.2023 №11425,

- відповідно до рахунку-фактури №420409 від 07.12.2023 грошові кошти у розмірі 3959393,47 грн (з ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 14.12.2023 №12335,

- відповідно до рахунку-фактури №420409 від 31.12.2023 грошові кошти у розмірі 4700843,81 грн (з ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 11.01.2024 №433,

- відповідно до рахунку-фактури №420409 від 31.01.2024 грошові кошти у розмірі 3452970,98 грн (з ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 19.02.2024 №1446,

- відповідно до рахунку-фактури №420409 від 11.03.2024 грошові кошти у розмірі 4461004,00 грн (з ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 14.03.2024 №2267,

- відповідно до рахунку-фактури №420409 від 18.10.2024 грошові кошти у розмірі 3363840,00 грн (з ПДВ), що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 24.10.2024 №10547.

Крім того, основні аспекти обліку необоротних активів визначені Положенням про облікову політику КП «Київський метрополітен», затвердженим наказом позивача від 28.12.2018 №307-Н (далі - Положення про облікову політику) та погодженим Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київради (КМДА).

Відповідно до п. 2.1.10 Положення про облікову політику (в редакції наказу від 01.04.2021 № 77-Н «Про внесення змін до Положення про облікову політику КП «Київський метрополітен») строки корисного використання необоротних активів при введенні їх в експлуатацію встановлюються наказом по підприємству. Тривалість строку корисного використання будівель позивача становить 100 років від дня введення їх в експлуатацію.

Пунктом 2.1.14 Положення про облікову політику передбачено, що амортизацію основних засобів та нематеріальних активів нараховують прямолінійним методом протягом корисного строку використання активів.

Як вказує позивач, за період з листопада 2022 року по жовтень 2024 року (період зберігання обладнання, отриманого позивачем від Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика») будівлі, в яких в яких зберігалось вище вказане обладнання, зазнали певного фізичного та морального зносу. З огляду на вищевикладене, позивач зазнав збитків внаслідок фізичного і марального зносу приміщень, в яких зберігалось прийняте позивачем обладнання.

Отже, за твердженням позивача, відповідач, використовуючи отриману від позивача попередню оплату за Договором №744-ДБМ-18 від 20.11.2018, уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» договори субпідряду, не виконав умови таких договорів у частині приймання та оплати виготовленого обладнання та не застосував його для будівництва передбаченої договором лінії Київського метрополітену.

У зв`язку з цим та з метою убезпечення виготовленого за бюджетні кошти високовартісного обладнання від знищення внаслідок ракетних обстрілів рф виникла екстрена необхідність розміщення такого обладнання для зберігання у відповідно облаштованих приміщеннях позивача.

Внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, що полягає у вищевикладеному, позивач, забезпечуючи належне зберігання обладнання, прийнятого від Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» зазнав збитків на загальну суму 331538,81 грн, з яких:

1) вартість опалення 204,1 м кв боксу №101 нежитлової будівлі головного виробничого корпусу, літ. "А" (інв.№ВРЗ/10002) за листопад-грудень 2022 року, січень-березень 2023 року, жовтень - грудень 2023 року, січень - березень 2024 року - 147247,54 грн. (з ПДВ);

2) сума витрат амортизації 204,1 м кв боксу №101 нежитлової будівлі головного виробничого корпусу, літ. "А" (інв.№ВРЗ/10002) за період з вересня 2022 по жовтень 2024 - 96792,38 грн. (з ПДВ);

3) вартість опалення 214,18 м кв нежитлової будівлі майстерні по ремонту обладнання (інв. № П/1030030) за листопад-грудень 2022 року, січень-березень 2023 року, жовтень - грудень 2023 року, січень - березень 2024 року - 11030,94 грн (з ПДВ);

4) сума витрат амортизації 214,18 м кв нежитлової будівлі майстерні по ремонту обладнання, Черчилля, 1а, к.35, літ.Б 000) (інв. № П/1030030) за період з вересня 2022 по жовтень 2024 - 76469,95 грн. (з ПДВ).

Так як після звернень позивача до відповідача останній не відшкодував Комунальному підприємству «Київський метрополітен» збитки загальною сумою 331538,81 грн, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути вказану суму збитків з відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, юридичні особи мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх оспорюваних або порушених прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як встановлено у ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами 1 та 2 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки 2) збитків 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками 4) вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Крім того, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Однак, суд зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами підстав для стягнення з Акціонерного товариства «Київметробуд» грошових коштів у розмірі 331538,81 грн, оскільки не доведено існування всіх складових елементів цивільного правопорушення.

Так, позивач зазначає, що обладнання, яке він добровільно прийняв на зберігання від Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика», було придбане останнім саме з метою будівництва Сирецько-Печерської лінії метрополітену та на виконання умов договорів субпідряду, які були укладені між Акціонерним товариством «Київметробуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика».

Однак, копій таких договорів субпідряду позивачем суду не надано, а отже не доведено, що 1) відповідач залучав в рамках виконання Договору №744-ДБМ-18 від 20.11.2018 (укладений між позивачем та відповідачем) субпідрядника - Товариство з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» та 2) спірне обладнання купувалось Товариством з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» саме з метою його облаштування та монтажу при будівництві Сирецько-Печерської лінії метрополітену в рамках Договору №744-ДБМ-18 від 20.11.2018.

Суд погоджується з доводами позивача, що невиконання або прострочення виконання робіт за Договором №744-ДБМ-18 від 20.11.2018 є підставою для покладення на Акціонерне товариство «Київметробуд» відповідальності, зокрема, й у вигляді збитків.

Втім, у суду відсутні підстави кваліфікувати понесені позивачем витрати у розмірі 331538,81 грн саме як збитки, завдані відповідачем, оскільки позивач добровільно забрав та зберігав обладнання, належне саме Товариству з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» (третій особі), а не відповідачу.

Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика» з вимогами до відповідача прийняти обладнання, з огляду на що передчасними та недоведеними є твердження позивача про протиправну бездіяльність відповідача (з огляду на відсутність в матеріалах справи договорів субпідряду відсутня можливість дослідити права та обов`язки їх сторін, в тому числі строки та умови поставки або виконання робіт, тощо).

До того ж невиконання відповідачем умов договорів субпідряду, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «КБ «Теплоенергоавтоматика», є підставою для відповідальності відповідача перед вказаною третьою особою, а не перед позивачем (перед позивачем відповідач несе відповідальність в межах Договору №744-ДБМ-18 від 20.11.2018).

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема, що витрати загальною сумою 331538,81 грн були ним понесені саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору №744-ДБМ-18 від 20.11.2018 (тобто, причинно-наслідкового зв`язку), з огляду на що відмовляє у позові Комунального підприємства «Київський метрополітен» до Акціонерного товариства «Київметробуд» про стягнення збитків у сумі 331538,81 грн.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у позові (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у позові.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Спичак