ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/596/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Почуєвій А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціальне конструкторське технологічне бюро "Гідромодуль", м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський автомобільний завод", м.Харків
про стягнення 525 679,14 грн.
за участю представників:

від позивача: Косінцев К.В.

від відповідача: Гусаров К.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю спеціальне конструкторське технологічне бюро "Гідромодуль" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" (надалі - відповідач) про стягнення 525679,14грн., з яких: 328322,00грн. основного боргу, 166674,77грн. інфляційних нарахувань, 30682,37грн. 3% річних.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати послуг, наданих за договором про надання послуг з ремонту №2/259 від 25.11.2021.

Ухвалою від 17.03.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.04.2025.

01 квітня 2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський автомобільний завод" надійшов відзив на позовну заяву, в якому дане товариство зазначило, що на даний час воно є правонаступником Державного підприємства "Харківський автомобільний завод" (відповідача у даній справі). При цьому дане товариство заперечило проти обґрунтованості позовних вимог та просило у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду після спливу трирічного строку позовної давності, що є підставою для ухвалення рішення судом про відмову у позові.

11 квітня 2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський автомобільний завод" надійшла заява, в якій дане товариство просило застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити у задоволенні його позову в повному обсязі.

Ухвалою від 16.04.2025 замінено відповідача у справі №922/596/25 - Державне підприємство "Харківський автомобільний завод" () на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський автомобільний завод" (); закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 14.05.2025.

Представник позивача в судовому засіданні 14.05.2025 підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у даному судовому засіданні проти вимог позивача заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

21 листопада 2021 року між позивачем, як Виконавцем, та відповідачем, як Замовником, укладено договір про надання послуг з ремонту №2/259 (надалі - Договір), за умовами якого Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги з ремонту, а Замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Перелік обумовлений Договором послуг був узгоджений в підписаній обома сторонами Специфікації (Додаток №1) на загальну суму 954600,00грн. (з ПДВ).

Відповідно до п.3.1 Договору його загальна сума складається з вартості наданих послуг згідно Актів здачі-приймання наданих послуг.

Згідно з п. 3.2 Договору розрахунки за надані послуги здійснюються шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 30-ти робочих днів після підписання Акту здачі-приймання наданих послуг з ремонту і проведення вхідного контролю представниками ВТК Замовника.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що після ремонту проводяться випробування на обладнанні та агрегатах Замовника за адресою: м. Харків, вул.Цементна, 2 представниками ВТК Замовника та представниками Виконавця. Після випробувань Виконавець надає Замовнику зворотній Акт прийому-передачі (Додаток №3), а також Акт здачі-приймання наданих Послуг з ремонту (Додаток № 4), в якому відображається перелік наданих Послуг та їх вартість.

Договір набирає чинності з дня його підписання обома Сторонами та скріплення печатками і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині зобов`язань - до повного їх виконання Сторонами (п. 9.1 Договору).

Зокрема, позивач за умовами Договору надав відповідачу послуги з ремонту на загальну суму 954600,00грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними обома сторонами Актами здачі-приймання наданих послуг №240 від 08.12.2021 на суму 187200,00грн., №241 від 08.12.2021 на суму 223200,00грн., №238 від 09.12.2021 на суму 100560,00грн., №242 від 09.12.2021 на суму 253560,00грн., №243 від 09.12.2021 на суму 190080,00грн.

На оплату вищевказаних актів позивачем були виставлені відповідачу рахунки №464 від 08.12.2021 на суму 187200,00грн., №468 від 08.12.2021 на суму 223200,00грн., №467 від 09.12.2021 на суму 100560,00грн., №469 від 09.12.2021 на суму 253560,00грн., №470 від 09.12.2021 на суму 190080,00грн.

З наданих позивачем банківських виписок вбачається, що відповідач в порушення умов п.3.2 Договору оплату наданих позивачем послуг здійснив лише частково - на загальну суму 626278,00грн. та з порушенням встановлених строків, а саме: 18.04.2022 згідно з рахунком №468 від 08.12.2021 сплачено 145468,00грн., 18.04.2022 згідно з рахунком №470 від 09.12.2021 сплачено 190080,00грн., 31.05.2022 згідно з рахунком №469 від 09.12.2021 сплачено 190170,00грн., 09.12.2021 згідно з рахунком №467 від 09.12.2021 сплачено 100560,00грн.

Інша частина вартості наданих за Договором послуг відповідачем оплачена не була, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 328322,00 грн. (954600,00грн. - 626278,00грн.)

28 листопада 2024 року позивач направляв на адресу відповідача лист №27/11-1 від 27.11.2024, в якому вимагав сплатити наявну заборгованість, однак до даного часу відповідач свій обов`язок не виконав.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 328322,00грн. основного боргу, 166674,77грн. інфляційних нарахувань, 30682,37грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу послуги ремонту за Договором на загальну суму 954600,00грн., які відповідач оплатив частково (на загальну суму 626278,00грн.) та з порушенням встановленого строку, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість в розмірі 328322,00грн.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної та своєчасної оплати наданих за Договором послуг.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У зв`язку з цим, суд вважає позовні вимоги про стягнення 328322,00грн. основного боргу законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаних норм законодавства та умов Договору позивач здійснив нарахування відповідачу 166674,77грн. інфляційних нарахувань, 30682,37грн. 3% річних.

Перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд визнав їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

У даному випадку норами ГК України не передбачено інших строків позовної давності за вимогами, що випливають зі спірних правовідносин, а тому з цих питань слід керуватися нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому, слід враховувати положення статті 264 ЦК України, згідно з якою перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснював часткову оплату за Договором, тобто вчиняв дії, що свідчать про визнання ним свого боргу. При цьому суд наголошує, що в матеріалах відсутні будь-які докази того, що відповідач не погоджується з обсягом наданих позивачем послуг або з їх вартістю і саме тому не здійснював їх повну оплату.

Остання часткова оплата наданих за Договором послуг здійснена відповідачем 31.05.2022, а тому трирічний строк позовної давності було перервано у вказану дату та він розпочався заново.

Позов у даній справі подано позивачем 23.02.2025, що підтверджується поштовим конвертом, в якому позовна заява надійшла до суду. Тобто позивачем при зверненні з даним позовом не було пропущено загальний строк позовної давності.

Водночас слід зазначити, що 02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину."

Також, відповідно до п. 19 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, твердження відповідача про те, що позивач пропустив строки позовної давності, суд вважає помилковими.

Не можна погодитися і з посиланнями відповідача на п.18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

З вищевказаної норми вбачається неможливість застосування приписів ст.625 ЦК України у період воєнного стану виключно у правовідносинах позики (кредитування), однак у даній справі стягується заборгованість, що виникла у інших правовідносинах, а саме щодо надання послуг ремонту.

За таких обставин, позивач правомірно здійснив нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Крім того, позивач просить покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00грн.

Так, статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00грн. підтверджується Договором про надання правничої допомоги б/н від 17.01.2025, розрахунком суми гонорару, що містить перелік наданих адвокатом послуг та їх вартість, Актом прийняття-передачі наданих послуг від 21.02.2025, платіжною інструкцією №9965 від 22.01.2025 про сплату 30000,00грн. за адвокатську правову допомогу за договором б/н від 17.01.2025, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ХВ №002489 від 10.03.2021, ордером серії АХ №1241500 від 21.02.2025.

Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд вважає заявлений розмір вартості витрат на правничу допомогу співмірним до обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) та витраченого адвокатом часу, оскільки згідно з наданого позивачем Розрахунку суми гонорару до договору про надання правничої допомоги б/н від 17.01.2025 вбачається, що адвокатом були надані послуги на загальну суму 30000,00грн., що були пов`язані з розглядом даної справи та полягали в наступному: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин (1год.) - 2000,00грн.; вивчення та правовий аналіз матеріалів справи (1год.) - 3000,00грн., проведення розрахунків до позовної заяви (2год.) - 10000,00грн., підготовка процесуальних документів, а саме складання позовної заяви до суду - (3год.) - 15000,00грн.

Визначена сторонами договору про надання правничої допомоги б/н від 17.01.2025 вартість виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) не суперечить рекомендованим (мінімальним) ставкам адвокатського гонорару, затвердженим рішенням ради адвокатів Харківської області №13/1/7 від 21.07.2021.

Суд зауважує, що відповідачем, відповідно до приписів частин 5 та 6 статті 126 ГПК України, не заявлялось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката або інших заперечень щодо неспівмірності заявлених витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи.

Таким чином, на відповідача слід покласти витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00грн.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський автомобільний завод" (61020, м.Харків, вул.Цементна, буд.2, код 07934846) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціальне конструкторське технологічне бюро "Гідромодуль" (61177, м.Харків, пров. Динамівський, буд.4, код 25190361) 328322,00грн. основного боргу, 166674,77грн. інфляційних нарахувань, 30682,37грн. 3% річних, 7885,19грн. судового збору, 30000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "26" травня 2025 р.

Суддя М.В. Калантай