ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" травня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1774/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

справу № 916/1774/25

за позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, ) в особі Південної філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрації морського порту Південний) (65481, Одеська обл., м. Південне, вул. Берегова, 11, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Форпост 17 (36000, м. Полтава, вул. Зіньківська, буд. 6-Б, )

про стягнення 21 692,13 грн.

В С Т А Н О В И В:

Господарським судом Одеської області розглядається справа в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін №916/1774/25 за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Південної філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрації морського порту Південний) до Товариства з обмеженою відповідальністю Форпост 17 про стягнення 21 692,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про поставку товару від 01.05.2024 № 57-В-ПВФ щодо строку поставки товару.

19.05.2025 за вх.№15747/25 господарським судом одержано заяву про передачу справи за підсудністю, в якій відповідач просить суд: передати справу № 916/1774/25 за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Південної філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації морського порту Південний) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форпост 17» про стягнення 21 692,13 грн за територіальною підсудністю до Господарського суду Полтавської області.

Вказану заяву обґрунтовано наступним.

Предметом позову у даній справі є вимога про стягнення з Відповідача грошових коштів пені та штрафу. Тобто, спір стосується відповідальності за порушення господарського зобов`язання у вигляді стягнення грошових санкцій. Такі санкції є грошовим зобов`язанням, що виникло внаслідок порушення основного негрошового зобов`язання (поставки товару у встановлений строк).

Пункт 5.2 Договору, на який посилається Позивач, визначає місце поставки (передачі) Товару Відповідачем Позивачу. Це є місцем виконання Відповідачем свого негрошового зобов`язання з передачі товару. Однак, спір у даній справі виник не щодо самого факту поставки товару в зазначеному місці, а щодо стягнення грошових санкцій за порушення строків такої поставки.

Для застосування положень частини п`ятої статті 29 ГПК України ключовим є встановлення, чи має зобов`язання, щодо якого виник спір (в даному випадку сплата штрафних санкцій), таку особливість, яка унеможливлює його виконання в іншому місці, окрім як у місці, визначеному для основного зобов`язання, або чи визначено в договорі місце виконання саме грошового зобов`язання зі сплати санкцій.

Усталена судова практика, зокрема висновки Верховного Суду, свідчить про те, що вимоги про стягнення грошових коштів (основної заборгованості, пені, штрафу, процентів річних, інфляційних втрат) зазвичай не розглядаються як такі, що через їх особливість можуть бути виконані лише в певному місці. Сплата грошових коштів, за загальним правилом, може бути здійснена у будь-якому місці через банківську установу або іншим узгодженим сторонами способом, що не прив`язує виконання такого зобов`язання до конкретної географічної точки, де виконувалося основне негрошове зобов`язання (наприклад, поставка товару чи надання послуг).

Саме лише зазначення в договорі місця поставки товару не свідчить автоматично про те, що й інші зобов`язання за цим договором, зокрема, щодо сплати штрафних санкцій, мають виконуватися виключно в цьому місці, і що це зумовлює підсудність спору за правилами частини 5 статті 29 ГПК України.

Договором № 57-В-ПВФ від 01.05.2024 не визначено окремого місця виконання саме грошового зобов`язання зі сплати штрафних санкцій. Спір про стягнення таких санкцій не пов`язаний нерозривно з місцем фактичної поставки товару таким чином, щоб це місце було єдино можливим для виконання зобов`язання зі сплати санкцій або щоб це надавало йому ознак "особливості" у розумінні ч.5 ст. 29 ГПК України.

21.05.2025 за вх.№16190/25 господарським судом одержано заперечення на клопотання (заяву) про передачу справи за територіальною підсудністю, в якому позивач просить суд відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ФОРПОСТ 17» про передачу справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Полтавської області та залишити справу № 916/1774/25 для розгляду в Господарському суді Одеської області.

Заперечення позивача ґрунтуються на наступному.

Згідно з умовами договору від 01.05.2024 №57-В-ПВФ-24 про поставку товару, укладеного між сторонами, місцем виконання зобов`язання Постачальника встановлено склад ПФ ДП «АМПУ» (адміністрації морського порту Південний) за адресою: 65481, Одеська область, м. Південне, вул. Берегова, 11.

Доставка товару в інше місце Договором не передбачалась, тому вказана локація має характер спеціально визначеного місця виконання зобов`язання. Тобто, сторони Договору визначили конкретне місце, де зобов`язання Постачальника мало бути виконано, без надання альтернатив. Таким чином, характер зобов`язання та його умови однозначно свідчать про прив`язку до певного місця, а отже, відповідають ознакам спеціального місця виконання у розумінні ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України.

Як було зазначено Позивачем у позовній заяві, Відповідач порушив своє зобов`язання за Договором щодо своєчасної поставки товару на склад Позивача. Внаслідок цього Позивач заявив вимоги про стягнення пені та штрафу за прострочення поставки товару. Тобто, спір виник саме через невиконання Відповідачем умов Договору в належному місці та в установлений Договором строк, що й спричинило нарахування штрафних санкцій.

Це підтверджує пряму причинно-наслідкову залежність між місцем і строком виконання Договору та предметом даного спору.

Однак, посилання Відповідача на грошову природу заявлених вимог як на підставу для передачі справи за його місцезнаходженням є безпідставним і таким, що не враховує природи самих зобов`язань. Відповідальність у вигляді пені та штрафу не існує автономно вона тісно пов`язана з конкретним порушенням у межах встановленого місця виконання зобов`язання, а отже не може розглядатися ізольовано у контексті визначення підсудності.

Правова позиція Верховного Суду підтверджує цей підхід. Зокрема, у постанові від 26.09.2023 у справі №916/470/22 наголошено, що спори, пов`язані з порушенням зобов`язання, яке мало виконуватись у конкретному, передбаченому договором, місці, можуть розглядатись за місцем такого виконання, навіть якщо предметом спору є стягнення штрафних санкцій. У постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №912/354/20 аналогічно наголошено, що наявність у договорі конкретного місця виконання надає позивачу право обрати відповідний суд.

Таким чином, наявність грошового характеру позовних вимог не усуває територіальну прив`язку до місця виконання основного зобов`язання, адже ці штрафні санкції виникли виключно через порушення умов поставки на конкретний склад.

Розглянувши заяву відповідача та заперечення позивача, господарський суд виходить з наступного.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Водночас в силу вимог ч.5 ст.29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

У даній справі спір виник з приводу неналежного виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару позивачу згідно договору про поставку товару від 01.05.2024 № 57-В-ПВФ, який містить умови щодо місця поставки (передачі) товару: склад ПФ ДП «АМПУ» (адміністрації МП Південний) (65481, Одеська область, м. Південне, вул. Берегова, 11), на умовах поставки DDP (Інкотермс-2020).

Згідно правил Інкотермс-2020 DDP (Delivered Duty Paid) поставка з оплатою мита (назва місця призначення). Поставка відбулася в момент, коли продавець надав покупцеві в місці призначення товар, що пройшов митне очищення для імпорту й готовий до розвантаження. Продавець зобов`язаний повідомити покупця про час прибуття товару в місце призначення та подати йому документи, що дозволяють прийняти товар.

Таким чином позовні вимоги обґрунтовані не порушенням відповідачем грошового зобов`язання відповідача (як помилково зазначає відповідач), а порушенням зобов`язання відповідача саме з поставки товару, із визначенням у договорі місця такої поставки - 65481, Одеська область, м. Південне, вул. Берегова, 11.

Відтак, у даному випадку підлягає застосуванню ч.5 ст.29 ГПК України, а тому справа підсудна Господарському суду Одеської області.

Такі висновки відповідають висновку Верховного Суду від 26.09.2023 у справі №916/470/22 та від 24.02.2021 у справі №912/354/20 щодо альтернативної підсудності справи у спорах про стягнення штрафу, що виникають за договором поставки, в якому встановлений обов`язок продавця доставити товар у певному місці.

З огляду на вищевикладене, господарський суд відмовляє відповідачу у задоволенні заяви про передачу справи за підсудністю за вх.№15747/25 від 19.05.2025.

Керуючись ч.5 ст.29, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Форпост 17 у задоволенні заяви про передачу справи за підсудністю за вх.№15747/25 від 19.05.2025 у справі №916/1774/25.

Ухвала набирає законної сили 28.05.2025 та окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Є. Смелянець