ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/1099/25

Суддя Господарського суду Чернівецької області Дутка В.В., при секретарі судового засідання Токарюк Н.Я., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика, м. Київ

до фізичної особи підприємця Прокопюк Інни Михайлівни, с. Чагор Чернівецької області

про стягнення заборгованості в сумі 250678,60 грн

представники сторін:

від позивача Глуховецький О.С.

від відповідача не з`явилися

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до фізичної особи підприємця Прокопюк Інни Михайлівни про стягнення заборгованості за кредитним договором №248405-КС-008 від 26.06.2024 в сумі 250678,60 грн, з яких: 75000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 167739,60 грн заборгованість за процентами, 7939,00 грн заборгованість за комісією.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором №248405-КС-008 від 26.06.2024 в частині своєчасної сплати кредитних коштів.

Ухвалою від 07.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 30.04.2025. Витребувано в Акціонерного товариства Універсал Банк інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 Прокопюк Інні Михайлівні (РНОКПП НОМЕР_2 ); інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 26.06.2024 по 11.07.2024 включно.

Ухвалою від 30.04.2025 відкладено розгляд справи на 29.05.2025. Повторно витребувано в АТ Універсал Банк інформацію, що містить банківську таємницю.

14.05.2025 до суду від АТ Універсал Банк надійшла витребувана судом банківська інформація.

У судовому засіданні 29.05.2025 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Слід зазначити, що поштові відправлення на адресу відповідача, в яких містилися ухвали суду від 07.04.2025 та від 30.04.2025 направлено за адресою вказаною у витягу з ЄДР та повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 5 ч. 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення. Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19, відповідно до яких направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до абз.2 ч.7 ст.120 ГПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Крім того, суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Згідно ч.9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

26.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" (далі - кредитодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Прокопюк Інною Михайлівною (далі - позичальник, відповідач) укладено договір № 248405-КС-008 про надання кредиту (електронна форма) (далі - договір) шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором.

Як вбачається з візуальної форми послідовності дій Клієнта, через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача, відповідач акцептував умови оферти, шляхом підписання електронного договору одноразовим ідентифікатором UA-6430.

Відповідно до пункту 1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 75000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Тип кредиту - кредит; строк кредиту - 24 тижні; процентна ставка в день 1,50000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15012667, фіксована; комісія за надання кредиту (далі - комісія) - 11250,00 грн; загальний розмір наданого кредиту - 75000,00 грн; термін дії договору - до 11.12.2024; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 195000,00 грн.

Згідно з пунктом 2 договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (далі - проценти за користування кредитом) нараховуються за ставкою вказаною у п.1 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3 Договору і розраховується в порядку описаному нижче.

У пункті 2.2 Кредитного договору сторони обумовили, у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше 7 календарних днів, то умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин сторін застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в пункті 1 договору. Нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів та до закінчення дії договору.

У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що Кредитодавець надає Позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті Позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому Договорі, не є зміною його істотних умов.

Пунктом 3 договору визначено графік платежів, яким передбачено повернення кредиту частинами з кінцевим строком останнього платежу 11.12.2024.

Пунктами 5.2.1, 5.2.2 Кредитного договору визначено зобов`язання Позичальника виконувати договір у встановлені ним порядку та строки, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі до закінчення строку дії договору.

Правила надання грошових коштів у кредит фізичним особам ТОВ Бізнес Позика визначені у Правилах відкриття кредитної лінії, затверджених наказом директора ТОВ Бізпозика № 9-ОД від 02.04.2024 (далі -Правила).

Указані Правила визначають порядок і умови відкриття ТОВ Бізнес Позика кредитної лінії (надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям), права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору, регулюють відносини, що виникають між Кредитодавцем і фізичною особою-підприємцем-позичальником, та є невід`ємною частиною договору та разом з договором про відкриття кредитної лінії складають єдиний договір (пункти 1.3, 1.4 Правил).

Пунктами 3.6, 3.7 Правил передбачено, що кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної в договорі, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу, плата за користування кредитом встановлюється у формі процентів та комісії за видачу кредиту, проценти і комісія сплачуються у розміри та у строки, які узгоджуються сторонами в договорі.

Згідно з пунктами 6.1, 6.2 Правил обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом відповідно до умов договору, тобто щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до дня, коли Позичальник повністю виконав зобов`язання за договором.

Сплату процентів за користування кредитом Позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше визначених графіком платежів дат, які є останніми днями відповідних базових періодів шляхом здійснення безготівкового переказу суми, що дорівнює обов`язковому платежу, на банківський рахунок Кредитодавця. Умовою нарахування Позичальнику процентів за користування за зниженою процентною ставкою є сумлінне виконання умов договору.

Пунктом 6.11 Правил визначено черговість погашення вимог за договором: у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора в такій черговості:

1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом,

2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом,

3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору.

На виконання зобов`язань за договором кредитодавець надав позичальнику кредитні кошти в сумі 75000,00 грн шляхом безготівкового перерахування 26.06.2024 на банківську карту позичальника № НОМЕР_1 в АТ Універсал Банк (MONOBANK), вказану ним при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті.

Видача кредиту відповідачу здійснювалась позивачем через партнера - ТОВ «ПрофітГід» (оператор послуг платіжної інфраструктури ТОВ "Платежі Онлайн», система Platon), з яким позивачем було укладено Договір про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020, пункти 1.1.1., 2.3.1. та 2.3.2. якого передбачають здійснення оператором платежів, використовуючи в якості джерела кошти, надані платниками а також виконання розпоряджень позивача, які не суперечать чинному законодавству України.

Належність позичальнику банківської карти № НОМЕР_1 емітованої АТ Універсал Банк та надходження 26.06.2024 на цю карту грошових коштів у сумі 75000,00 грн підтверджується випискою АТ Універсал Банк за період з 26.06.2024 по 11.07.2024.

Всупереч договору позичальник сплатив заборгованість лише частково в сумі 16250,00 грн, внаслідок чого станом на 03.04.2025 утворилася заборгованість у сумі 250678,60 грн, з яких: 75000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 167739,60 грн заборгованість за процентами, 7939,00 грн заборгованість за комісією. Доказів протилежного суду не надано.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду за захистом порушеного права.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

За змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 638 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Наявна у матеріалах справи візуальна форма послідовності дій клієнта Фізичної особи-підприємця Прокопюк Інни Михайлівни щодо укладення електронного договору свідчить про те, що договір про надання кредиту № 248405-КС-008 від 26.06.2024 був підписаний відповідачем 26.06.2024 о 21:19:35 за допомогою одноразового ідентифікатора UA-6430.

За змістом статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.ч. 7,12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" (станом на час спірних правовідносин) врегульовано використання підпису в сфері електронної комерції.

Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовим ідентифікатором є алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Отже, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, в якій Суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Судом встановлено, що 26.06.2024 між ТОВ Бізнес Позика та ФОП Прокопюк І.М. укладено договір № 248405-КС-008 про надання кредиту (електронна форма) шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Водночас вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

ТОВ Бізнес Позика належним чином виконало взяті на себе зобов`язання з видачі відповідачу кредитних коштів у загальному розмірі 75000,00 грн., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ Платежі Онлайн про здійснену транзакцію та випискою АТ Універсал Банк про зарахування вказаної суми на рахунок відповідача.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач лише частково сплатив заборгованість за договором 16250,00 грн, які згідно умов кредитного договору зараховані в рахунок часткового погашення комісії за надання кредиту в сумі 3311,00 грн та 12939,00 грн як часткове погашення процентів за кредитом.

Як слідує із розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість за процентами становить 167739,60 грн та 7939,00 грн заборгованість за комісією.

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача процентів та комісії за користування кредитом, враховуючи здійснену позичальником часткову оплату, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими.

Контррозрахунку та заперечень з приводу позовних вимог, доказів сплати вказаної заборгованості, суду не подано.

Обставини, наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог, підтверджуються наявними у справі належними й допустимими доказами.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів належного виконання ним зобов`язань за кредитним договором та доказів, які підтверджують своєчасне та повне повернення ним отриманого від позивача кредиту, а також доказів, які підтверджують неможливість своєчасного та повного повернення ним отриманої суми кредиту, а тому дії відповідача щодо несвоєчасного повернення позивачу отриманих коштів є порушенням положень договору та норм чинного законодавства.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором №248405-КС-008 від 26.06.2024, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ Бізнес Позика позовних вимог шляхом присудження до стягнення із відповідача заборгованості в сумі 250678,60 грн, з яких: 75000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 167739,60 грн заборгованість за процентами, 7939,00 грн заборгованість за комісією.

З приводу заявленої вимоги представника позивача - адвоката Глуховецького О.С. про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9780,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється включно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч.1 ст.58 ГПК України представником у справі може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч.4 ст.60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру (ч.1 ст.26 Закону).

Відповідно ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

01.10.2024 між ТОВ Бізнес Позика та Адвокатським об`єднанням "Правовий баланс" в особі керуючого партнера адвоката Глуховецького О.С. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, за умовами п. 1.1 якого позивач доручає, а Адвокатське об`єднання "Правовий баланс" приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до п.4.4 та п.4.5 договору, за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість (ціна) - гонорар (винагорода). Акт про надання правової допомоги вважається підписаним, а сума гонорару (винагороди) - узгодженою, якщо акт про надання правової допомоги підписаний обома сторонами.

Пунктом 4.6 договору від 01.10.2024р. передбачено, що в акті, який підписаний сторонами, сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість (ціну) правової допомоги - гонорару (винагороди). В цьому випадку сторони керуються умовами акта.

Судом встановлено, що між Адвокатським об`єднанням та клієнтом підписано та скріплено печатками акт №P--04/25 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 01.04.2025 року, відповідно до якого виконавцем були проведені роботи (надані послуги) згідно договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.10.2024 року, а саме: за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з ФОП Прокопюк І.М. - 9780,00 грн, який був оплачений останнім 02.04.2025, що підтверджується платіжною інструкцією № 4056 від 02.04.2025 року на суму 9780,00 грн.

Повноваження адвоката Глуховецького Олександра Степановича у даній справі підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія ТР №000217 від 31.08.2017 року та довіреністю б/н від 01.10.2024 року.

Як визначено ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом та він не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст.126 ГПК України та у ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно ст.15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 268, 269).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року по справі №922/445/19, від 22.11.2019 року по справі №910/906/18, від 24.01.2019 року по справі №910/15944/17, від 04.06.2020 року по справі №906/598/19 та в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі №755/9215/15-ц.

Враховуючи вищевикладене, керуючись приписами ст.129 ГПК України, оцінивши відповідність обсягу роботи, участь адвоката в судових засіданнях 30.04.2025 року та 29.04.2025 розміру витрат на правову допомогу, з огляду на відсутність у матеріалах справи клопотання з боку відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по правовій допомозі в сумі 9780,00 грн підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 126, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з фізичної особи підприємця Прокопюк Інни Михайлівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика (01133, м. Київ, бульвар Лесі України, буд.26, офіс 411, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 250678,60 грн, судовий збір у розмірі 3008,14 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9780,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено і підписано 30.05.2025.

Суддя В.В.Дутка