РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.05.2025Справа № 910/2614/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Ваш надійний партнер»

до Громадської організації «Спілка підтримки національної культури та творчості»

про стягнення 2 043 163, 49 грн.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання від 26.05.2025.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 2 043 163, 49 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.04.2025.

26.03.2025 від Громадської організації «Спілка підтримки національної культури та творчості» надійшов відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 07.04.2025 представник позивача надав усні пояснення по справі, представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 21.04.2025.

У судовому засіданні 21.04.2025 представники сторін були повідомлені про відкладення розгляду справи на 12.05.2025 під розписку.

У судовому засіданні 12.05.2025 представник позивача та відповідача надали усні пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 26.05.2025.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Представник відповідача визнав позовні вимоги та просив прийняти судове рішення за наявними у матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2020 року між Громадською організацією «Спілка підтримки національної культури та творчості» (далі - Замовник/Відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Стельмащуком Андрієм Миколайовичем (надалі - Виконавець) був підписаний договір про організацію ремонтно-будівельних робіт з капітального ремонту №1/15-2020 (далі - Договір).

Відповідно п. п. 2.1. Договору Замовник доручає, а Виконавець надає оплатні послуги, в межах Договірної ціни та проектно-кошторисної документації, по організації робіт на Об`єкті, забезпечує необхідну якість Робіт у відповідності до ДБН, ДСТУ, БНіП та інших нормативних документів, здає їх в обумовлені строки Замовнику з передачею всієї виконавчої документації, усуває зауваження приймальних комісій та дефекти.

Згідно п. п. 3.1 Договору Договірна ціна за цим Договором складає: 6 800 000,00 (Шість мільйонів вісімсот тисяч) 00 гривень та включає витрати Виконавця на необхідні матеріали та винагороду за організацію робіт.

У відповідності до п. п. 4.1. Договору Замовник зобов`язаний забезпечити своєчасну оплату послуг та розрахунки із Замовником за надані послуги.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що Замовник здійснює оплату Виконавцю за надані послуги протягом місяця з моменту підписання актів приймання-передачі виконаних робіт (Акт).

Відповідно до п. п. 4.3. Договору Для оплати наданих послуг Виконавець передає Замовнику акти, підписані уповноваженими представниками Сторін.

Відповідно до актів долучених позивачем до позовної заяви за відповідачем рахується заборгованість перед Фізичною особою-підприємцем Стельмащуком Андрієм Миколайовичем в розмірі - 1 338 342, 00 грн.

11 грудня 2024 року між Фізичною особою-підприємцем Стельмащуком Андрієм Миколайовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча Компанія «Ваш надійний партнер» (далі - Позивач) було укладено договір про відступлення права вимог (далі - Договір уступки).

Відповідно до п. 1.1 Первісний Кредитор передає, а Новий Кредитор приймає на себе всі без виключення права вимоги Первісного кредитора та стає кредитором у зобов`язанні за договором про організацію ремонтно-будівельних робіт з капітального ремонту №1/15-2020 від 15.01.2020 р. (далі - договір), укладеного з Громадською організацією «Спілка підтримки національної культури та творчості» в розмірі 1 338 342,00 гривень (Один мільйон триста тридцять вісім тисяч триста сорок дві гривні 00 копійки).

Відповідно до п. 1.2. Права вимоги за договором, вказаним в пункті 1.1. цього Договору, що належить Первісному Кредитору станом на день укладення цього договору становить - 1 338 342,00 гривень (Один мільйон триста тридцять вісім тисяч триста сорок дві гривні 00 копійки);

Пунктом 1.3. Договору уступки право вимоги відступається за ціною, що становить 1 338 342,00 гривень (Один мільйон триста тридцять вісім тисяч триста сорок дві гривні 00 копійки) на дату підписання даного договору.

Відповідно до п. 1.4. Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за Договором про організацію ремонтно-будівельних робіт з капітального ремонту №1/15-2020 від 15.01.2020 року, Новий кредитор набуває права на отримання статусу кредитора Боржника.

Позивач вказує, що заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 1 338 342, 00 не погашена, що і стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір про надання послуг характеризується особливим об`єктом, який, по-перше, має нематеріальний характер, по-друге, нероздільно пов`язаний з особистістю послугонадавача. Тобто, у зобов`язаннях про надання послуг результат діяльності виконавця не має матеріального змісту, як це має місце при виконанні роботи, а полягає у самому процесі надання послуги. З урахуванням наведених особливостей слід зазначати, що стаття 177 Цивільного кодексу України серед переліку об`єктів цивільних прав розглядає послугу як самостійний об`єкт, при цьому її характерною особливістю, на відміну від результатів робіт, є те, що послуга споживається замовником у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності виконавцем. Тобто, характерною ознакою послуги є відсутність результату майнового характеру, невіддільність від джерела або від одержувача, синхронність надання й одержання послуги. При цьому, виникнення обов`язку здійснити оплату за договором законодавець пов`язує саме з її фактичним наданням у строки та в порядку, що встановлені договором; строк (термін) виконання обов`язку здійснити оплату також визначається у відповідності з умовами договору.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача надати послуги з прибирання приміщень замовника, який породжує обов`язок відповідача прийняти вказані послуги та оплатити їх.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення 588 149, 79 грн. 3 % річних та 116 671, 70 грн. інфляційних втрат.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується порушення відповідачем зобов`язань за Договором, а отже відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Так, за приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіривши розрахунок позивача по інфляційним втратам та періоди, по яким заявлено інфляційне нарахуванням з урахуванням зазначеної практики Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми 3 %, суд вважає його обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

26.03.2025 від Відповідача надійшов відзив, в якому останній визнає позовні вимоги. Вказана заява відповідача, яка містилась у відзиві прийнята Господарським судом міста Києва.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 ГПК України, обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у відповідності до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

У той же час відповідно до частини 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 1 статті 130 ГПК України передбачено, що в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ «СПІЛКА ПІДТРИМКИ НАЦІОНАЛЬНОЇ КУЛЬТУРИ ТА ТВОРЧОСТІ» (Україна, 02218, місто Київ, ВУЛИЦЯ РАЙДУЖНА, будинок 59-Б, офіс 3, ідентифікаційний код 38497989) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВАШ НАДІЙНИЙ ПАРТНЕР» (Україна, 01010, місто Київ, ПРОВУЛОК БУТИШЕВ, будинок 21/17 ЛІТ. А, ідентифікаційний код 42005268) заборгованість у розмірі 1 338 342 (один мільйон триста тридцять вісім тисяч триста сорок дві) грн. 00 коп., 3 % річних у розмірі 588 149 (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч сто сорок дев`ять) грн. 79 коп., інфляційних втрат у розмірі 116 671 (сто шістнадцять тисяч шістсот сімдесят одна) грн. 70 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 15 323 (п`ятнадцять тисяч триста двадцять три) грн. 72 коп.

3. Повернути ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ВАШ НАДІЙНИЙ ПАРТНЕР» (Україна, 01010, місто Київ, ПРОВУЛОК БУТИШЕВ, будинок 21/17 ЛІТ. А, ідентифікаційний код 42005268) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 15 323 (п`ятнадцять тисяч триста двадцять три) грн. 73 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.05.2025.

Суддя І.В. Алєєва