РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/220/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Кузьменко Т.О. за участю секретаря судового засідання Заєць І.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Фермерського господарства "МП ГОРИЗОНТ" (), вул. В.Вернадського, 5Б, м. Бахмач, Ніжинський район, Чернігівська область, 16500;

до відповідача: Фермерського господарства "ВАЛЕНТИНА 2016" (), вул. Кобища, 11, с. Курінь, Бахмацький район, Чернігівська область, 16544

про стягнення 776000,00 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача: Чуніхіна О.М.

від відповідача: не з`явився

Суть спору. Позиції учасників справи, їх заяви і клопотання та процесуальні дії суду щодо розгляду справи.

Фермерське господарство «МП Горизонт» звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Фермерського господарства «Валентина 2016» про стягнення 776000 грн коштів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що кошти в сумі 776000 грн набуті відповідачем безпідставно, без укладення договору поворотної фінансової допомоги, а відтак, повинні бути повернуті позивачу на підставі положень ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою суду від 17.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 17.04.2025, зобов`язано ФГ «Валентина 2016» зареєструвати свій електронний кабінет в ЄСІТС, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

Ухвала суду від 17.03.2025 доставлена позивачу до його електронного кабінету 18.03.2025 о 00:05, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідачу ухвала суду від 17.03.2025 направлена за адресою його місця реєстрації (вул. Кобища, 11, с. Курінь, Бахмацький район, Чернігівська область, 16544) та отримана останнім 20.03.2025, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 180.

Отже, в розумінні ст. 242 ГПК України сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді та обізнані про встановлені судом строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень.

01.04.2025 через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника ФГ «Валентина 2016», адвоката Струць Тетяни Ігорівни, про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, в результаті опрацювання якої згідно даних комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" відповідальним працівником апарату Господарського суду Чернігівської області 01.04.2025 внесено РНОКПП Струць Тетяни Ігорівни до додаткових відомостей про учасника справи.

У судовому засіданні 17.04.2025 судом оголошено перерву до 15.05.2025.

12.05.2025 представником відповідача подано відзив на позов, відповідно до якого останній проти позовних вимог заперечив з підстав отримання від позивача коштів не в якості поворотної фінансової допомоги, а в рамках усних домовленостей як вклад у спільну діяльність, через що обов`язок відповідача з повернення коштів позивачу відсутній.

У відзиві на позов представником відповідача заявлено також клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позов, обґрунтовуючи яке представник зазначив, що копію позовної заяви відповідач отримав тільки в результаті ознайомлення з матеріалами справи адвокатом, з яким 04.04.2025 було укладено договір про надання правової допомоги щодо супроводу справи, в тому числі підготовки відзиву. У зв`язку з цим відповідачу необхідний додатковий час для належного ознайомлення з матеріалами справи та підготовки позиції по справі.

13.05.2025 позивачем подана відповідь на відзив, яка судом долучена до матеріалів справи.

15.05.2025 через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з неможливістю відповідного представника взяти участь у судовому засіданні через участь в розгляді справи в іншому суді.

У судовому засіданні 15.05.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 19.05.2025.

19.05.2025 представником відповідача, адвокатом Струць Т.І., через підсистему "Електронний суд" подані заперечення на відповідь на відзив, які судом долучені до матеріалів справи, а також клопотання про відкладення розгляду цієї справи на іншу дату, які обґрунтовані неможливістю відповідного представника взяти участь у судовому засіданні через залучення до участі в іншому судовому засіданні Кременецького районного суду Тернопільської області у справі № 601/1048/25.

У судовому засіданні 19.05.2025 суд відхилив подане 19.05.2025 представником відповідача клопотання про відкладення розгляду цієї справи на іншу дату з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Наведені представником відповідача, адвокатом Струць Т.І., причини не є поважними у розумінні положень пункту 2 частини другої статті 202 ГПК України, оскільки не належать до об`єктивних причин неможливості цього учасника бути присутніми в судовому засіданні у цій справі з огляду на суб`єктивне обрання ним відповідно до наведених причин такої поведінки, коли він на власний розсуд надає пріоритет участі в судовому розгляді іншої справи перед участю в судовому засіданні у цій справі.

Між тим судове засідання, призначене на 19.05.2025, є третім судовим засіданням в цій справі в Господарському суді Чернігівської області, а явка учасника не визнавалась судом обов`язковою.

У судовому засіданні 19.05.2025 судом розглянуто питання про прийняття відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень до розгляду.

Суд протокольною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, на підставі ст. 118 ГПК України залишив без розгляду подані позивачем та відповідачем відзиву на позов, відповідь на відзив, запереченняя, виходячи з такого.

Ухвалою суду від 17.03.2025 постановлено відповідачу відповідно до ст. 165 ГПК України надати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 180 відповідач отримав ухвалу суду 20.03.2025.

Отже, строк для подання відзиву на позов встановлений до 04.04.2025.

Суд критично відноситься до наведених представником відповідача в клопотанні про поновлення строку для подання відзиву на позов обґрунтувань поважності причин пропуску строку, з огляду на таке.

Як вище судом зазначено, представник відповідача, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, посилається на отримання копії позовної заяви відповідачем тільки в результаті ознайомлення з матеріалами справи адвокатом, з яким 04.04.2025 було укладено договір про надання правової допомоги щодо супроводу справи.

Відповідно до ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Позивачем до позовної заяви в якості доказу направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів надано опис вкладення у цінний лист № 226.

Відповідно до інформації з сайту АТ «Укрпошта» рекомендований лист № 226 повернутий відправнику 25.03.2025 у зв`язку відмовою адресата від одержання.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду суд також звертає увагу на те, що в пункті 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 та в пункті 97 постанови від 17.05.2024 об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/17772/20 сформульовано висновки про те, що негативні наслідки через неодержання підприємцем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на підприємця. Не може вважатися неотриманим чи отриманим несвоєчасно звернення відправника до одержувача, якщо одержувач власними діями чи бездіяльністю (наприклад, несвоєчасним зверненням до відділення поштового зв`язку, незабезпечення особи для отримання кореспонденції за своєю адресою тощо) призвів до затримки в одержанні кореспонденції. Протилежний підхід суперечив би принципам справедливості, добросовісності і розумності (стаття 3 ЦК України).

Разом з тим, суд зауважує, що положення ч. 8 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України можливість реалізації права на надання відзиву на позов пов`язують з отриманням відповідачем саме ухвали про відкриття провадження у справі, а не позовної заяви. Обов`язок суду з надсилання учасникам справи позовної заяви з додатками норми ГПК України не містять.

Водночас, ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 20.03.2025, а відзив на позовну заяву подано 12.05.2025.

Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що клопотання про поновлення строку повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Для вирішення господарським судом питання про поновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Близькі за змістом висновки неодноразово викладались Верховним Судом.

Зважаючи на викладене, суд не приймає до уваги обґрунтування клопотання відповідача про поновлення строку, поважність причин пропуску якого мотивовано тим, що 04.04.2025 було укладено Договір про надання правової допомоги, оскільки залучення адвоката як представника відповідача 04.04.2025 та покладення питань, пов`язаних з процедурою подачі відзиву на позов, лише на нього, мають суб`єктивний характер, залежать від волевиявлення відповідача та не свідчать про існування об`єктивно непереборних причин неподання відзиву на позов у встановлений строк.

Відтак, за результатом дослідження мотивів, викладених у клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву на позов, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для його поновлення, адже неотримання відповідачем копії позовної заяви, направленої позивачем за належною адресою, укладення договору про надання правничої допомоги після відкриття провадження у справі не свідчать про існування об`єктивно непереборних причин неподання відзиву на позов у встановлений строк.

З огляду на те, що відзив на позов залишено судом без розгляду, подані позивачем відповідь на відзив, а також подані відповідачем заперечення залишаються судом без розгляду.

За загальними принципами здійснення судочинства, що також відображені у статтях 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на принципи диспозитивності, змагальності господарського судочинства та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також достатність часу, наданого учасникам справи для розумної реалізації своїх процесуальних прав, рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 ГПК України.

У судовому засіданні 19.05.2025 на підставі статей 233, 240 ГПК України судом проголошено скорочене рішення .

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до платіжних інструкцій № 599 від 24.06.2024 на суму 790000,00 грн, № 1019 від 05.09.2024 на суму 6000,00 грн позивач перерахував відповідачу 796000,00 грн.

У графі «призначення платежу» визначено: «поворотна фінансова допомога».

25.07.2024 відповідач частково повернув кошти в сумі 20000,00 грн з призначенням платежу: поворотна фінансова допомога без ПДВ, що підтверджується випискою по рахунку АТ «Райффайзен Банк» (номер документу 34).

19.01.2025 позивач направив відповідачу вимогу № 6 від 19.01.2025 щодо повернення коштів, відповідно до якої позивач просив відповідача повернути потягом 30 днів з дня пред`явлення даної вимоги кошти в сумі 776000,00 грн.

Відповідач отримав вимогу 25.01.2025, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 150.

Доказів повернення коштів в сумі 776000,00 грн матеріали справи не містять.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав у зв`язку з неповерненням відповідачем коштів.

Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов`язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Зміст і форма платіжного доручення та розрахункових документів, що подаються разом з ним, мають відповідати вимогам, встановленим законом і банківськими правилами. Банк не має права робити виправлення у платіжному дорученні клієнта, якщо інше не встановлено законом або банківськими правилами (ст. 1090 ЦК України).

Приписами статті 1091 ЦК України встановлено, що банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Судом встановлено, що платіжні інструкції № 599 від 24.06.2024, № 1019 від 05.09.2024 відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством України, у тому числі банківським правилам.

Приписами частин 1, 2 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч. 3 ст.1212 ЦК України).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі № 903/357/21, за змістом якого зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в)відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 Цивільного кодексу України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами ст. 11 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що позивачем на підставі платіжних інструкцій № 599 від 24.06.2024, № 1019 від 05.09.2024 було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача 779000,00 грн з визначенням призначення платежу «поворотна фінансова допомога».

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).

З урахуванням того, що позивач є юридичною особою, відносини між сторонами повинні були бути врегульовані шляхом укладення письмового договору позики.

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які докази існування договірних або зобов`язальних відносин між позивачем та відповідачем.

Доказів протилежного станом на момент вирішення спору сторонами до суду надано не було.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що грошові кошти в сумі 796000,00 грн перераховані позивачем на рахунок відповідача за відсутності договірних відносин між сторонами та інших підстав для здійснення їх перерахунку, не можуть вважатися такими, що перебувають у відповідача на законних підставах.

У матеріалах справи наявні докази часткового повернення відповідачем 25.07.2024 коштів в сумі 20000 грн.

Направлена позивачем вимога від 19.01.2025 про повернення коштів в сумі 776000,00 грн залишена відповідачем без відповіді.

Станом на день ухвалення рішення доказів повернення відповідачем коштів в сумі 776000,00 грн до матеріалів справи не надано.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, приймаючи до уваги, що відповідач не надав суду належні та допустимі докази на спростування позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 776000 грн як безпідставно набутих коштів підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені судом повністю, судовий збір в сумі 11640,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фермерського господарства "ВАЛЕНТИНА 2016" (, вул. Кобища, 11, с. Курінь, Бахмацький район, Чернігівська область, 16544) на користь Фермерського господарства "МП ГОРИЗОНТ" (, вул. В.Вернадського, 5Б, м. Бахмач, Ніжинський район, Чернігівська область, 16500) заборгованість в сумі 776000,00 грн, судовий збір в сумі 11640,00 грн.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України подається безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 26.05.2025.

Суддя Т.О.Кузьменко