ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. Справа №914/2143/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Матущак О.І.

Скрипчук О.С.

секретар судового засідання Процевич Р.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Трансмарт СМ №8/0325 від 14.03.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/732/25 від 17.03.2025)

на рішення Господарського суду Львівської області від 12.02.2025 року (повний текст рішення складено на підписано 24.02.2025, суддя Гоменюк З.П.)

у справі № 914/2143/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Водограй (ТзОВ Водограй), с. Жобрин, Рівненська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Трансмарт СМ (надалі ТзОВ Трансмарт СМ), с. Ставчани, Львівська область

про стягнення 415 548,05 грн. заборгованості за договором поставки

№080323 від 08.03.2023 року,

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ Водограй звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ Трансмарт СМ про стягнення 415 548,05 грн. заборгованості за договором поставки № 080323 від 08.03.2023, з яких: основний борг 409 688,09 грн., 3 % річних в сумі 1 792,65грн. та інфляційне збільшення боргу в сумі 4 067,32грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки №080323 від 08.03.2023. ТзОВ Водограй на виконання умов договору поставило ТзОВ Трансмарт СМ товар у період з 08.03.2023 по 24.06.2024 на загальну суму 627 055,73 грн. Однак, відповідач здійснив лише часткову оплату поставленого йому товару на суму 217 367,64 грн. Відтак, станом на 14.08.2024 заборгованість відповідача за поставлений йому товар перед позивачем становить 409 688,09 грн. Крім того, відповідач відповідно до умов договору був зобов`язаний протягом 50 календарних днів з дня підписання видаткових накладних здійснити оплату за поставлений позивачем йому товар. Зважаючи, що по всіх видаткових накладних термін виконання зобов`язань настав, позивач на суму основної заборгованості у розмірі 409 688,09 грн. на підставі ст. 625 ЦК України також здійснив нарахування 3% річних у розмірі 1 792,65 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4 067,32 грн. за період з 09.04.2024 по 14.08.2024.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.02.2025 у справі №914/2143/24 (суддя З.П. Гоменюк) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Трансмарт СМ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Водограй - 388 601,73 грн. заборгованості, з яких: 385 880,75 грн. - основна заборгованість, 1 038,88 грн. - 3% річних, 1 682,10 грн. - інфляційні втрати та 5 829,03 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що між ТзОВ Трансмарт СМ (Покупець) та ТзОВ Водограй (Постачальник) виникли господарські зобов`язання на підставі укладеного договору поставки №080323/07-КП від 08.03.2023, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язувався поставляти, а Покупець приймати та оплачувати товар на умовах цього договору. За умовами договору поставки позивач поставив відповідачу товар у період з 20.11.2023 по 24.06.2024 на загальну вартість 627 055,73 грн. Відповідач здійснив часткову оплату товару на загальну суму 217 367,64 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, а також шляхом зарахуванням позивачем в рахунок погашення відповідачу заборгованості коштів за актами наданих маркетингових послуг. При цьому суд зауважив, що позивачем не враховано 23 807,34 грн. (у тому числі й ПДВ), що мали бути зараховані в рахунок погашення відповідачем основної заборгованості за договором поставки №080323/07-КП від 08.03.2023 відповідно до угоди від 18.07.2024 про двосторонній залік зустрічних однорідних вимог за договором маркетингових, рекламних та інших послуг 080323-07-КП від 08.03.2023 та акта наданих послуг №1195 від 30.06.2024 на суму 23 807,34 грн. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості підлягають до задоволення частково у розмірі 385 880,75 грн. Водночас, суд, здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат та 3% річних зазначив, що такий проведено позивачем невірно, та вважав що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1 682,10 грн. інфляційних втрат та 1 038,88 грн. - 3% річних.

Не погоджуючись з даним рішенням, ТзОВ Трансмарт СМ звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене судове рішення, оскільки вважає, що при його ухваленні не було враховано всі обставини справи та недотримано норм матеріального і процесуального права. На переконання скаржника, неявка сторін в судове зсідання, не може автоматично тлумачитись як підтвердження заявлених фактів без попереднього встановлення всіх обставин та причин відсутності представників відповідача. На думку скаржника, суд, при ухваленні оскаржуваного рішення, не врахував документально підтвердженого факту про оплату частини поставленого товару, що призвело до завищення суми заборгованості, про яку стверджує позивач. Крім того, скаржник вважає, що розмір розрахованих судом першої інстанції 3 % річних є помилковим, оскільки не відповідає методиці розрахунку фінансових санкцій договірним умовам та чинному законодавству.

ТзОВ Водограй у відзиві на апеляційну заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Наголошує, що відповідач скерував на адресу суду першої інстанції відзив на позовну заяву (вх.№25545/24 від 22.10.2024), у якому не заперечив щодо наявного у нього боргу перед позивачем у розмірі 385 880,75 грн., який підлягає стягненню згідно оскаржуваного рішення суду. Допустивши грубе порушення умов договору поставки в частині своєчасної оплати за отриманий товар, відповідач до даного часу визнаний ним борг не погасив. Відтак, не відповідають фактичним обставинам справи твердження скаржника, що суд не дав можливості повно представити свої докази та аргументи щодо своєчасної та часткової оплати за поставлений товар. Просить рішення Господарського суду Львівської області від 12.02.2025 у справі № 914/2143/24 залишити без змін, апеляційну скаргу ТзОВ «Трансмарт СМ» - без задоволення.

Сторони не делегували уповноважених представників в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, складеними відповідальним працівником Західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи практику Верховного Суду та Європейського Суду з прав людини з даного питання, й те, що явка сторін у справі не визнавалася судом обов`язковою, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності сторін у справі.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

08.03.2023 між ТзОВ Трансмарт СМ (Покупець) та ТзОВ Водограй (Постачальник) укладено договір поставки №080323/07-КП. Згідно з п.1.1 договору Постачальник зобов`язується поставляти, а Покупець приймати та оплачувати товар, на умовах цього договору.

Найменування, асортимент і ціна товару, що поставляється, вказується в додатку №1 Специфікація, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору сторони передбачили, що вартість договору складається з вартості товарів, придбаних Покупцем за даним договором.

Товар поставляється Постачальником окремими партіями відповідно до замовлень на поставку. Постачальник зобов`язується приймати від Покупця замовлення на поставку товару та здійснювати поставку товару за адресами, в кількості і на дату, зазначені в замовленні, своїми транспортними засобами і за свій рахунок. У разі підписання сторонами додатка №7 графік поставок, терміни поставки визначаються відповідно до підписаного додатку №7 (п. 2.1 договору).

Пунктом 6.1 договору визначено, що ціна на товар визначається на підставі узгодженої сторонами специфікації та може бути змінена виключно за попереднім погодженням з Покупцем не більше, ніж один раз на місяць і не більше, ніж на 5% від поточної ціни. Постачальник зобов`язаний скерувати Покупцю пропозицію про зміну ціни за 14 календарних днів до моменту зміни. Нова ціна починає діяти з дати, зазначеної в специфікації. У разі збільшення закупівельної ціни Покупець має право відмовитися від подальших закупівель товару.

Відповідно до додатку №9 до договору, між сторонами підписано протокол узгодження розбіжностей до договору поставки, яким п. 6.1 договору викладено у наступній редакції. Ціна на товар визначається на підставі узгодженої сторонами специфікації та може бути змінена виключно за попереднім погодженням з Покупцем не більше, ніж один раз на місяць і не більше, ніж на 10% від поточної ціни. Постачальник зобов`язаний скерувати Покупцю пропозицію про зміну ціни за 14 календарних днів до моменту зміни. Нова ціна починає діяти з дати, зазначеної в специфікації. У разі збільшення закупівельної ціни Покупець має право відмовитися від подальших закупівель товару.

У разі, якщо супровідні документи на товар, видаткова накладна або рахунок Постачальника містять вказівки на ціну товарів вище, ніж ціна, зазначена в узгодженій сторонами специфікації, то діє ціна, зазначена в узгодженій специфікації. Розрахунки за поставлений товар здійснюються виключно на підставі цін, зазначених у специфікації (п.6.2 договору).

У відповідності до п. 6.5 договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 50 календарних днів з дня поставки товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця. Оплата товару, що поставляється в нову торгову точку Покупця, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 50 календарних днів з дня першої поставки товару в нову торгову точку або РЦ.

Пунктом 6.5.1 договору сторони погодили, що у випадку, якщо строк оплати за товар припадає на вихідний чи не робочий день, то такий платіж здійснюється у наступний за встановленим строком оплати робочий розрахунковий день. При цьому така оплата не вважається порушенням Покупцем строків оплати.

Пунктом 6.5.3 договору сторони домовились, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги Постачальника у такій черговості: у першу чергу сплачується основна сума боргу починаючи з суми найдавніших товарних накладних, за якими минає термін оплати, у другу чергу сплачується проценти і неустойка та в останню чергу відшкодовуються інші виплати, пов`язані з виконанням цього договору.

Згідно з п. 6.8 договору сторони проводять звірку розрахунків по здійснених поставках товару, для чого Покупець готує проект акта звірки і направляє його Постачальнику. У разі ненадходження від Постачальника узгодженого акта звірки протягом 10 календарних днів з дати направлення або мотивованих заперечень в той же термін, акт звірки вважається узгодженим Постачальником, а суми розрахунків - підтвердженими. Постачальник зобов`язаний щомісяця проводити звірку по товару і щоквартально по штрафам. акти звірки по товару і штрафах передаються по електронній пошті, вказаній в додатку №4/1 до договору або за допомогою системи EDI. У разі безпідставної відмови, в тому числі у вигляді мовчазної бездіяльності Постачальника від підписання акта протягом 10-и календарних днів з моменту надання документів - спрямовані Покупцем на електронну пошту Постачальника акти вважаються підписаними з обох сторін.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар відповідно до наявних в матеріалах справи копій видаткових накладних на загальну суму 627 055,73 грн., які підписані уповноваженими особами Постачальника та Покупця та містять відтиск печатки юридичних осіб. Позивач також долучив копії товарно-транспортних накладних.

Видаткова накладна №678 від 11.03.2024 - на суму 15 081,96 грн. з ПДВ містить зазначення про те, що така дійсна з актом розбіжностей №0Т-00001172 від 11.03.2024. Згідно копії акта про розбіжності у постачанні товарів 0Т-00001172 від 11.03.2024 Покупець фактично прийняв товар на суму 14 494,36 грн. разом з ПДВ замість 15 081,96 грн. разом з ПДВ (т. 1, а.с. 235, 236).

Видаткова накладна №743 від 18.03.2024 - на суму 14 083,13 грн. з ПДВ містить зазначення про те, що така дійсна з актом розбіжностей №0Т-00001254 від 18.03.2024. Згідно копії акта про розбіжності у постачанні товарів 0Т-00001254 від 18.03.2024 Покупець фактично прийняв товар на суму 13 139,33 грн. разом з ПДВ замість 14 083,13 грн. разом з ПДВ (т. 1, а.с. 237, 238).

Відповідач здійснив часткову оплату поставленого позивачем йому товару на загальну суму 217 367,64 грн.

Також до позовної заяви позивач долучив копії платіжних інструкцій, згідно з якими відповідач перерахував позивачу 115 000,00 грн. за поставлений йому товар, а саме: - №207 від 16.02.2024 - на суму 35 000,00 грн. з призначенням платежу: Оплата за продукти харчування (напої) зг. договір №080323/07-КП від 08.03.2023; - №337 від 14.03.2024 - на суму 30 000,00 грн. з призначенням платежу: Оплата за продукти харчування (напої) зг. договір №080323/07-КП від 08.03.2023; - №265 від 23.05.2024 - на суму 5 000,00 грн. з призначенням платежу: Оплата за продукти харчування (напої) зг. договір №080323/07-КП від 08.03.2023; - №199 від 27.05.2025 - на суму 35 000,00 грн. з призначенням платежу: Оплата за продукти харчування (напої) зг. договір №080323/07-КП від 08.03.2023; - №611 від 04.06.2024 - на суму 10 000,00 грн. з призначенням платежу: Оплата за продукти харчування (напої) зг. договір №080323/07-КП від 08.03.2023 (т. 1, а.с. 110-114).

Окрім сплати за товар згідно з вищенаведеними платіжними інструкціями позивач зарахував відповідачу в рахунок погашення боргу 102 367,64 грн., з яких: - 14 886,66 грн. надходження товарів і послуг згідно акта наданих послуг №3965 від 30.11.2023, підписано електронним підписом сторін; - 11,05 грн. повернення товарів від покупця №131; - 8 508,79 грн. надходження товарів і послуг згідно акта наданих послуг №146 від 31.12.2023, підписано електронним підписом сторін; - 10 820,10 грн. надходження товарів і послуг згідно акта наданих послуг №45 від 31.01.2024, підписано електронним підписом сторін; - 13 176,54 грн. надходження товарів і послуг згідно акта наданих послуг №272 від 29.02.2024, підписано електронним підписом сторін; - 11 983,60 грн. надходження товарів і послуг згідно акта наданих послуг №542 від 31.03.2024, підписано електронним підписом сторін; - 19 833,82 грн. надходження товарів і послуг згідно акта наданих послуг №808 від 30.04.2024, підписано електронним підписом сторін; - 943,80 грн. повернення товарів від покупця №27 відповідно до акта про розбіжність №0Т-00001254 від 18.03.2024; - 22 203,28 грн. надходження товарів і послуг згідно акта наданих послуг №993 від 31.05.2024, підписано електронним підписом сторін (т. 1, а.с. 124, 171-177).

Окрім того, між позивачем та відповідачем були підписані електронні угоди про двосторонній залік зустрічних однорідних вимог за договором маркетингових, рекламних та інших послуг 080323/07-КП від 08.03.2023, а саме: - від 07.05.2024 згідно якої сторони домовились про часткове зобов`язання в сумі 31 817,42 грн. (в т.ч. ПДВ), що виникли за договором поставки №080323/07-КП від 08.03.2023 шляхом заліку зустрічних однорідних вимог в сумі 31 817,42 грн. (в т.ч. ПДВ), що виникли за договором маркетингових, рекламних та інших послуг 080323/07-КП від 08.03.2023; - від 18.06.2024 згідно якої сторони домовились про часткове зобов`язання в сумі 22 203,28 грн. (в т.ч. ПДВ), що виникли за договором поставки №080323/07-КП від 08.03.2023 шляхом заліку зустрічних однорідних вимог в сумі 22 203,28 грн. (в т.ч. ПДВ), що виникли за договором маркетингових, рекламних та інших послуг 080323/07-КП від 08.03.2023; - від 18.07.2024 згідно якої сторони домовились про часткове зобов`язання в сумі 23 807,34 грн. (в т.ч. ПДВ), що виникли за договором поставки №080323/07-КП від 08.03.2023 шляхом заліку зустрічних однорідних вимог в сумі 23 807,34 грн. (в т.ч. ПДВ), що виникли за договором маркетингових, рекламних та інших послуг 080323/07-КП від 08.03.2023 (т. 1, а.с. 115-117).

08.07.2024 позивач надсилав на адресу відповідача лист (досудове попередження) за вих.№104/02-08, яким повідомив про те, що станом на 08.07.2024 борг відповідача перед позивачем складає 327 259,19 грн. (т. 1, а.с. 125).

14.08.2024 листом (досудове попередження) за вих.№122/02-08 позивач зазначив про те, що у відповідача наявна заборгованість у розмірі 409 688,09 грн. (т. 1, а.с. 126). Доказів надіслання зазначених вимог на адресу відповідача позивач до матеріалів справи не долучив.

Відповідач долучив до матеріалів справи акт звірки взаємних розрахунків №БУ-1031 від 09.09.2024, згідно з яким заборгованість ТзОВ Трансмарт СМ перед ТзОВ Водограй станом на 31.08.2024 становить 385 880,75 грн. Даний акт звірки взаємних розрахунків не підписаний уповноваженими сторонами з двох сторін (т. 2, а.с. 5-7).

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Як встановлено судом, 08.03.2023 між ТзОВ Трансмарт СМ (Покупець) та ТзОВ Водограй (Постачальник) укладено договір поставки №080323/07-КП, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язувався поставляти, а Покупець приймати та оплачувати товар на умовах цього договору.

В силу ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Матеріалами даної господарської справи підтверджено, що на виконання умов договору поставки 080323/07-КП від 08.03.2023 позивач поставив відповідачу товар у період з 20.11.2023 по 24.06.2024 відповідно до наявних у матеріалах справи видаткових накладних та товарно-транспортних накладних на загальну вартість 627 055,73 грн.

Відповідач здійснив часткову оплату товару на загальну суму 217 367,64 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень, а також шляхом зарахуванням позивачем в рахунок погашення відповідачу заборгованості коштів за актами наданих маркетингових послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначалось вище, п. 6.5 договору сторони погодили, що оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 50 календарних днів з дня поставки товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця. Оплата товару, що поставляється в нову торгову точку Покупця, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 50 календарних днів з дня першої поставки товару в нову торгову точку або РЦ.

Пунктом 6.5.1 договору сторони також передбачили, що у випадку, якщо строк оплати за товар припадає на вихідний чи не робочий день, то такий платіж здійснюється у наступний за встановленим строком оплати робочий розрахунковий день. При цьому така оплата не вважається порушенням Покупцем строків оплати.

За приписами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Враховуючи дати поставки товару згідно з наявними в матеріалах справи видаткових накладних, враховуючи умови п. 6.5 договору поставки 080323/07-КП від 08.03.2023, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач мав здійснити оплату поставленого товару наступним чином: - за видатковою накладною №3031 від 20.11.2023 до 09.01.2024 включно; - за видатковою накладною №3244 від 11.12.2023 до 30.01.2024 включно; - за видатковою накладною №3357 від 20.12.2023 до 08.02.2024 включно; - за видатковою накладною №14 від 02.01.2024 до 21.02.2024 включно; - за видатковою накладною №84 від 15.01.2024 до 05.03.2024 включно; - за видатковою накладною №212 від 29.01.2024 до 19.03.2024 включно; - за видатковою накладною №278 від 05.02.2024 до 26.03.2024 включно; - за видатковою накладною №348 від 12.02.2024 до 02.04.2024 включно; - за видатковою накладною №435 від 19.02.2024 до 09.04.2024 включно; - за видатковою накладною №525 від 26.02.2024 до 16.04.2024 включно; - за видатковою накладною №610 від 04.03.2024 до 23.04.2024 включно; - за видатковою накладною №806 від 05.03.2024 до 24.04.2024 включно; - за видатковою накладною №678 від 11.03.2024 до 30.04.2024 включно; - за видатковою накладною №743 від 18.03.2024 до 07.05.2024 включно; - за видатковою накладною №866 від 01.04.2024 до 21.05.2024 включно; - за видатковою накладною №934 від 08.04.2024 до 28.05.2024 включно; - за видатковою накладною №1007 від 15.04.2024 до 04.06.2024 включно; - за видатковою накладною №1077 від 22.04.2024 до 11.06.2024 включно; - за видатковою накладною №1152 від 29.04.2024 до 18.06.2024 включно; - за видатковою накладною №1254 від 08.05.2024 до 27.06.2024 включно; - за видатковою накладною №1308 від 13.05.2024 до 02.07.2024 включно; - за видатковою накладною №1407 від 20.05.2024 до 09.07.2024 включно; - за видатковою накладною №1530 від 28.05.2024 до 17.07.2024 включно; - за видатковою накладною №1602 від 03.06.2024 до 23.07.2024 включно; - за видатковою накладною №1684 від 10.06.2024 до 30.07.2024 включно; - за видатковою накладною №1769 від 17.06.2024 до 06.08.2024 включно; - за видатковою накладною №1859 від 24.06.2024 до 13.08.2024 включно.

Пунктом 6.5.3 договору сторони домовились, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги постачальника у такій черговості: у першу чергу сплачується основна сума боргу починаючи з суми найдавніших товарних накладних, за якими минає термін оплати, у другу чергу сплачується проценти і неустойка та в останню чергу відшкодовуються інші виплати, пов`язані з виконанням цього договору.

При цьому, місцевий господарський суд врахував, що при заявленні позову позивачем помилково не враховано 23 807,34 грн. (у тому числі й ПДВ), що мали бути зараховані ТзОВ Водограй в рахунок погашення відповідачем основної заборгованості за договором поставки №080323/07-КП від 08.03.2023 відповідно до угоди від 18.07.2024 про двосторонній залік зустрічних однорідних вимог за договором маркетингових, рекламних та інших послуг 080323-07-КП від 08.03.2023 та акта наданих послуг №1195 від 30.06.2024 на суму 23 807,34 грн.

Водночас, як слушно зауважив суд першої інстанції, умовами договору не передбачено обов`язкового зазначення призначення платежу із вказівкою на відповідну накладну за якою відповідач здійснює переказ позивачу коштів за поставлений товар. Отже, підставно дійшов висновку про зарахування 21 7367,64 грн. та 23 807,34 грн. (241 174,98 грн.) сплаченого відповідачем на користь позивача боргу за поставлений йому товар у порядку черговості згідно з п. 6.5.3 укладеного між сторонами договору.

З врахуванням наведених обставин, у відповідача виникає заборгованість за поставлений позивачем йому товар, починаючи з видаткової накладної №866 від 01.04.2024 на суму 12 331,00 грн. з ПДВ, за якою у відповідача залишається непогашеною заборгованість на суму 6 961,52 грн., про що судом першої інстанції зроблено правильний висновок.

Решта видаткових накладних (№934 від 08.04.2024 - на суму 18 813,70 грн. з ПДВ; №1007 від 15.04.2024 - на суму 22 713,95 грн. з ПДВ; №1077 від 22.04.2024 - на суму 27 970,03 грн. з ПДВ; №1152 від 29.04.2024 - на суму 17 340,44 грн. з ПДВ; №1254 від 08.05.2024 - на суму 23 267,54 грн. з ПДВ; №1308 від 13.05.2024 - на суму 24 313,21 грн. з ПДВ; №1407 від 20.05.2024 - на суму 27 837,18 грн. з ПДВ; №1530 від 28.05.2024 - на суму 35 598,48 грн. з ПДВ; №1602 від 03.06.2024 - на суму 51 467,60 грн. з ПДВ; №1684 від 10.06.2024 - на суму 28 250,08 грн. з ПДВ; №1769 від 17.06.2024 - на суму 20 489,28 грн. з ПДВ; №1859 від 24.06.2024 - на суму 18 829,74 грн. з ПДВ) відповідачем у повному обсязі неоплачені.

Таким чином, враховуючи умови договору поставки 080323/07-КП від 08.03.2023 та фактичні обставини даної справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення заявлених позивачем вимог та стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 385 880,75 грн.

Водночас, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву (вх.№25545/24 від 22.10.2024), у якому відповідач не заперечив щодо наявного у нього боргу перед позивачем у розмірі 385 880,75 грн. (т. 2, а.с. 1-3).

Відтак, не відповідають фактичним обставинам справи твердження скаржника, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не надав можливості повно представити свої докази та аргументи щодо своєчасної та часткової оплати за поставлений товар та не врахував документально підтверджених фактів про оплату частини поставленого товару,.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Згідно поданого розрахунку позивачем за період з 09.04.2024 по 14.08.2024 нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 1 792,65 грн. та 4 067,32 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому колегія суддів зауважує, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зазначила, що відсотки річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися, як спосіб отримання кредитором доходів.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (лист Верховного Суду України Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.97 №62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Як зазначалось вище, матеріалами справи підтверджено факт несвоєчасної оплати відповідачем наданих послуг за поставлений позивачем товар, починаючи від видаткової накладної №866 від 01.04.2024 - на суму 12 331,00 грн. з ПДВ, за якою у відповідача залишився борг на суму 6 961,52 грн. та за рештою видаткових накладних: №934 від 08.04.2024 - на суму 18 813,70 грн. з ПДВ; №1007 від 15.04.2024 - на суму 22 713,95 грн. з ПДВ; №1077 від 22.04.2024 - на суму 27 970,03 грн. з ПДВ; №1152 від 29.04.2024 - на суму 17 340,44 грн. з ПДВ; №1254 від 08.05.2024 - на суму 23 267,54 грн. з ПДВ; №1308 від 13.05.2024 - на суму 24 313,21 грн. з ПДВ; №1407 від 20.05.2024 - на суму 27 837,18 грн. з ПДВ; №1530 від 28.05.2024 - на суму 35 598,48 грн. з ПДВ; №1602 від 03.06.2024 - на суму 51 467,60 грн. з ПДВ; №1684 від 10.06.2024 - на суму 28 250,08 грн. з ПДВ; №1769 від 17.06.2024 - на суму 20 489,28 грн. з ПДВ; №1859 від 24.06.2024 - на суму 18 829,74 грн. з ПДВ, що неоплачені відповідачем у повному обсязі, такі докази в матеріалах справи відсутні.

Відтак, з врахуванням наведених обставин, місцевий господарський суд, здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат та 3% річних підставно дійшов висновку, що такий проведено позивачем невірно, а відтак, обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 1 682,10 грн. інфляційних втрат та 1 038,88 грн. - 3% річних.

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги та жодним чином не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Львівської області від 12.02.2025 року у справі № 914/2143/24.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

у х в а л и в:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Трансмарт СМ залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 12.02.2025 року у справі №914/2143/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий-суддя Н.М. Кравчук

Судді О.І. Матущак

О.С. Скрипчук