ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/204/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Кобецької С.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця Андрейчука Дмитра Дмитровича

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС"

про стягнення заборгованості в сумі 304595,20 грн

представники сторін в судове засідання не з`явились

установив: Фізична особа - підприємець Андрейчук Дмитро Дмитрович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування майном в сумі 304 595,20 грн, з них: 192 500,00 грн - основна заборгованості, 93 954,52 грн - інфляційні втрати та 18 140,68 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди №01062021/01-ПА від 01.06.2021 в частині здійснення орендної плати за користування майном (дизельним генератором DENYO DCA-40 SPK (30kw), внаслідок чого виникла заборгованість по орендній платі на суму 192 500,00 грн. За прострочення виконання зобов`язання позивач здійснив нарахування 3% річних в сумі 18140,68 грн та інфляційних втрат в розмірі 93 954,52 грн. Позовні вимоги обгрунтовані нормами ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625, 759 ЦК України.

Позивач повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить участь представника позивача в судовому засіданні 01.05.2025 , в якому постановлено закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 28.05.2025.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не забезпечив, хоча про розгляд справи повідомлений належним чином, про свідчить долучена до матеріалів справи Довідка від 05.05.2025 про доставку електронного листа (ухвали суду від 01.05.2025) в його електронний кабінет. Правом на подання відзиву на позов не скористався.

Відповідно до ч.9 ст. 165 та ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За наведеного та беручи до уваги: - приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку; - норми частин 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника; - те, що позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а його явка не визнавалась судом обов`язковою; - те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті - спір вирішується у відсутності представників сторін за наявними матеріалами у справі.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку позовні вимоги задовольнити.

Фактичні обставини у справі вказують на те, що 01.06.2021 між Фізичною особою-підприємцем Андрейчук Дмитром Дмитровичем (по договору - орендодавець/по справі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ПБС (по договору - орендар/по справі - відповідач) укладено Договір оренди №01062021/01-ПА (далі Договір оренди/Договір).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками. В судовому порядку недійсним не визнавався.

Пунктом 7.1 Договору сторонами погоджено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2022, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань згідно даного Договору. Дія Договору автоматично продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін в письмовій формі не заявить про відмову від продовження дії даного Договору за один місяць до закінчення його дії (п.7.2 Договору).

Згідно п.1.1 та п.1.2 Договору орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти в строкове, платне користування (оренду) техніку - дизельний генератор DENYO DCA-40 SPK (30kw). Орендар використовує техніку у господарській діяльності відповідно до її цільового призначення.

Пунктом 2.1. Договору сторонами погоджено, що орендар вступає в строкове платне користування технікою з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі техніки.

Згідно п.2.2. Договору орендар зобов`язаний повернути техніку орендодавцю протягом одного календарного дня з моменту припинення строку оренди. Техніка вважається повернутою орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі техніки.

01.06.2021 сторонами складено та підписано Акт №1 передачі техніки в оренду, відповідно до якого орендодавець передав у користування орендарю техніку - дизельний генератор DENYO DCA-40 SPK (30kw).

01.02.2022 сторонами складено та підписано Акт №2 передачі техніки в оренду до Договору оренди №01062021/01-ПА від 04.01.2021, відповідно до якого орендар передав (повернув) орендодавцю орендоване майно - техніку.

На виконання умов Договору між сторонами складені Акти надання послуг №10 від 30.06.2021, №11 від 31.07.2021, №25 від 31.08.2021, №29 від 30.09.2021, №31 від 31.10.2021, №36 від 30.11.2021, №39 від 31.12.2021, №1 від 31.01.2022, №7 від 28.02.2022 по оренді техніки на суму 192 500,00 грн.

Пунктом 3.1. Договору оренди передбачено, що розмір орендної плати за один календарний місяць визначається в розмірі 22 000,00 грн без ПДВ.

Орендна плата нараховується з дня підписання Акту прийому-передачі техніки в оренду до дня повернення техніки з оренди орендодавцю по відповідному Акту приймання-передачі (п.3.2. Договору).

Згідно п. 3.3 Договору нарахування орендної плати здійснюється орендодавцем з дня підписання сторонами акту приймання-передачі техніки в оренду.

Відповідно до п.3.4. Договору орендар зобов`язується оплачувати орендну плату шляхом перахування коштів на поточний банківський рахунок орендодавця в строк до 10 числа місяця, наступного за звітним. У випадку користування технікою неповний календарний місяць, розмір орендної плати за відповідний місяць визначається пропорційно кількості днів перебування техніки в оренді (п.3.5 Договору).

Згідно п.п. 4.1.3. п. 4 Договору передбачено обов`язок орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату згідно його п. 3.4.

В порушення умов Договору оренди відповідач орендну плату у строки визначені договором належним чином не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 192 500,00 грн.

Претензійним листом № вих.№22/05 від 22.05.2024 позивач звернувся до відповідача, в якому вимагав здійснити оплату заборгованості по орендній платі , інфляційні втрати та 3% річних за прострочення здійснення орендної плати.

Наведені обставини зумовили позивача звернутись із позовом до суду.

Предметом судового розгляду є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі в сумі 304 595,20 грн, з них: 192 500,00 грн - основна заборгованості, 93 954,52 грн - інфляційні втрати та 18 140,68 грн - 3% річних.

Зі змісту ст. 11 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема з договору.

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173,174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст.179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 ст.193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Між сторонами по справі виникли правовідносини на підставі Договору оренди №01062021/01-ПА від 01.06.2021, який за правовою природою є договором оренди (найму).

Відповідно до ч. 1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Станом на день ухвалення судом рішення, відповідач доказів погашення заборгованості по орендній платі на суму 192 500,00 грн не надав.

Отже, враховуючи, те що доказами наявними в матеріалах справи підтверджено, а відповідачем в свою чергу не спростовано факту невиконання зобов`язання в частині сплати орендної плати в заявленій сумі - вимога позивача про стягнення заборгованості в сумі 192500,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Відповідно до поданого розрахунку позивачем за прострочення зобов`язання нараховано інфляційні втрати на суму 93 954,52 грн та 18 140,68 грн - 3% річних.

Суд, здійснивши перевірку нарахування інфляційних та 3% річних прийшов до висновку про обгрунтованість та арифметично вірне їх нарахування.

За приписом статтей 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1,2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

З аналізу наведеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.237 Господарського процесуального кодексу України суд, при ухвалені рішення, вирішує питання щодо розподілу судових витрат по справі.

За правилами встановленими п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позову в повному обсязі, судовий збір по справі слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 73,74, 86, 123, 129, 130, 178, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Фізичної особи - підприємця Андрейчука Дмитра Дмитровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" про стягнення 304 595,20 грн заборгованості, з яких: 192 500,00 грн - основна заборгованість, 93 954,52 грн - інфляційні втрати та 18 140,68 грн - 3% річних - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" (уроч. Центр, буд.5-Г, с. Бистриця, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78436, код 32872788) на користь Фізичної особи - підприємця Андрейчука Дмитра Дмитровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 304 595,20 грн заборгованості, з них: 192 500,00 грн - основна заборгованість, 93 954,52 грн - інфляційні втрати, 18 140,68 грн - 3% річних та 4568,93 грн - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 29.05.2025.

Суддя С. М. Кобецька