РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2025Справа № 910/3716/25

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 910/3716/25

за позовом Акціонерного товариства "КОМІНБАНК"

до Державної податкової служби України

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "СЕРІН-ЛІС".

про припинення податкової застави

За участю представників сторін:

від позивача: Нестеров Е.Г.;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "КОМІНБАНК" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної податкової служби України про припинення податкової застави.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.03.2025 АТ "КОМІНБАНК" відповідно до умов Іпотечного договору від 09 лютого 2021 року та Іпотечного договору від 12 липня 2021, на підставі ст. 37 Закону України "Про іпотеку", п. 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" набуто право власності на нерухоме майно, а саме: ремонтно-механічний цех, загальною площею 1983,4 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 11,0090 га, кадастровий номер :00:05:001:0105, яка розташована за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, смт. Делятин, вул. 16 липня, буд. 11, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, яке було передане ПрАТ "СЕРІН-ЛІС" в іпотеку Банку відповідно до вищевказаних іпотечних договорів.

Однак, позивачу стало відомо, що відносно вказаного нерухомого майна, наявне обтяження - податкова застава, номер запису 52425793 на користь Державної податкової служби України, згідно рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області про опис майна у податкову заставу №1594/09-19-13-15/13-08-01 від 10.05.2023 та акту опису майна, на яке поширюється право податкової застави № 1/09/19-13-08/909 від 06.11.2023. Вказане обтяження порушує права позивача на вільне володіння належному йому нерухомим майном, у зв`язку із чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3716/25 та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 01.05.2025. Залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "СЕРІН-ЛІС".

01.04.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про виконання вимог ухвали суду від 31.03.2025 та надіслання до електронного кабінету ПрАТ "СЕРІН-ЛІС" позовної заяви з додатками.

15.04.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує та зазначає, що Порядок припинення податкової застави чітко врегульований нормами права. Здійснення операцій з майном, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди податкового органу тягне за собою передбачену законом відповідальність. Під час дії податкової застави ні власник, ні особи, які вважають себе власниками майна, що перебуває у податковій заставі, без дозволу податкового органу не можуть вчиняти дії щодо цього майна.

18.04.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив.

24.04.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника Державної податкової служби України надійшла заява про участь представника у підготовчому засіданні 01.05.2025 у режимі відеоконференції в приміщення іншого суду, відповідно до якого заявником визначено наступні суди, до яких має можливість з`явитися представник: Господарський суд Івано-Франківської області та Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 відмовлено в задоволенні заяви представника Державної податкової служби України Клебана Миколи Андрійовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Присутній у судовому засіданні 01.05.2025 представник позивача позов підтримав та просив призначити справу до судового розгляду.

Представники відповідача та третьої особи в засідання суду не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.05.2025 суд відклав підготовче засідання у справі на 15.05.2025.

Присутній у судовому засіданні 01.05.2025 представник позивача позов підтримав та просив призначити справу до судового розгляду.

Представники відповідача та третьої особи в засідання суду не з`явилися. Будь-яких заяв або клопотань процесуального характеру від відповідача та третьої особи до суду не надійшло.

Ураховуючи відсутність у підготовчому засіданні 15.05.2025 будь-яких заяв і клопотань представників сторін, суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.05.2025, яка занесена до протоколу судового засідання від 15.05.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 повідомлено учасників справи про призначення справи до судового розгляду по суті на 22.05.2025.

20.05.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника Державної податкової служби України надійшла заява про участь представника у судовому засіданні 22.05.2025 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 заяву представника Державної податкової служби України Клебана Миколи Андрійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції залишено без розгляду, у зв`язку з пропуском строку, встановленого на її подання.

21.05.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника третьої особи надійшла заява про відкладення розгляду справи та надання часу для ознайомлення з матеріалами справи.

Представник позивача у судовому засіданні 22.05.2025 позовні вимоги підтримав з посиланням на обставини, наведені у позовній заяві.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав.

Представник третьої особи в засідання суду також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши заяву представника третьої особи про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Подана представником третьої особи заява про відкладення розгляду справи взагалі не містить підстав, визначених у ч. 2 ст. 202 ГПК України та за яких представник не зміг з`явитися у судове засідання.

Серед іншого, суд також звертає увагу, що ордер серії АА № 1580409 на надання правничої допомоги ПрАТ "СЕРІН-ЛІС" виданий 20.04.2025, а договір правничої допомоги, на підставі якого видавався вказаний ордер, укладений 01.04.2025, тобто представником третьої особи не зазначено, що йому перешкоджало ознайомитися з матеріалами справи на протязі майже двох місяців.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин для відкладення розгляду справи.

Про розгляд справи відповідача та третю особу було повідомлено ухвалою суду від 15.05.2025, яка доставлена до електронного кабінету відповідача та третьої особи 15.05.2025 о 18:54, що підтверджується повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи від 16.05.2025.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

За змістом пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 15.05.2025 вручена відповідачу та третій особі 16.05.2025, що свідчить про те, що відповідач та третя особа були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судовому засіданні 22.05.2025, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

09.02.2021 між Акціонерним товариством "Комерційний Індустріальний Банк», який змінив своє найменування згідно рішення акціонера від 27.09.2022 на Акціонерне товариство «КОМІНБАНК», та Приватним акціонерним товариством "СЕРІН-ЛІС" в забезпечення виконання вимог, що випливають з Договору № 12/21 про відкриття мультивалютної відновлювальної лінії від 09.02.2021, було укладено Іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за №92, предметом якого серед інших об`єктів виступав також ремонтно-механічний цех, загальною площею 1983,4 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 11,0090 га, кадастровий номер :00:05:001:0105, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, смт. Делятин, вулиця 16 липня, будинок 11 та який належав Приватному акціонерному товариству "СЕРІН-ЛІС" на праві власності.

Крім того, 12.07.2021 між Акціонерним товариством "Комерційний Індустріальний Банк», який змінив своє найменування на Акціонерне товариство «КОМІНБАНК», та Приватним акціонерним товариством "СЕРІН-ЛІС" в забезпечення виконання вимог, що випливають з Договору № 100/21 про відкриття відновлювальної кредитної лінії за Програмою «доступні кредити 5-7-9%» від 12.07.2021, було укладено ще Іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 965, предметом якого також виступав ремонтно-механічний цех, загальною площею 1983,4 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 11,0090 га, кадастровий номер :00:05:001:0105, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, смт. Делятин, вулиця 16 липня, будинок 11 та який належав Приватному акціонерному товариству "СЕРІН-ЛІС" на праві власності.

19.03.2025 Акціонерним товариством «КОМІНБАНК», відповідно до умов Розділу 6 «Звернення стягнення на предмет іпотеки» Іпотечного договору від 09 лютого 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 92, Іпотечного договору від 12 липня 2021, зареєстрованого в реєстрі за № 965, ст. 37 Закону України «Про іпотеку», п. 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було набуто право власності на нерухоме майно, а саме: ремонтно-механічний цех, загальною площею 1983,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, надалі - «нерухоме майно», передане Приватним акціонерним товариством "СЕРІН-ЛІС" в іпотеку відповідно до вищевказаних іпотечних договорів.

Доказом набуття позивачем права власності на вищевказане нерухоме майно є Витяг з Державного реєстру речових прав № 418706699 від 19.03.2025 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

Як вказує позивач, 24.03.2025 йому стало відомо, що відносно нерухомого майна, наявне обтяження - податкова застава, номер запису 52425793 на користь ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ, згідно рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області, про опис майна у податкову заставу № 1594/09-19-13- 15/13-08-01 від 10.05.2023 та акту опису майна, на яке поширюється право податкової застави № 1/09/19-13-08/909 від 06.11.2023.

Доказом наявності податкової застави на вищевказане нерухоме майно є Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 419332337, копія якої долучена до матеріалів справи.

Отже, звертаючись до суду з даним позовом, Банк зазначив, що наявність означеного обтяження у вигляді податкової застави є перешкодою в здійсненні позивачем своїх прав, як власника нерухомого майна, зокрема, щодо вільного розпорядження цим майном.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що право податкової застави поширюється на все майно платника, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) на момент виникнення права, а також на майно, яке буде придбане платником у майбутньому до повного погашення боргу. Опис майна у податкову заставу та реєстрація його в державному реєстрі були проведені відповідно до вимог чинного законодавства. Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті (пункт 93.2. ст. 93 ПК).

При цьому, пунктом 92.1. статті 92 ПК України передбачено, що платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, тільки за згодою контролюючого органу, а також у разі, якщо контролюючий орган впродовж десяти днів з моменту отримання від платника податків відповідного звернення не надав такому платнику податків відповіді щодо надання (ненадання) згоди.

Порядок припинення податкової застави чітко врегульований нормами права. Здійснення операцій з майном, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди податкового органу тягне за собою передбачену законом відповідальність. Під час дії податкової застави ні власник, ні особи, які вважать себе власниками майна, що перебуває у податковій заставі, без дозволу податкового органу не можуть вчиняти дії щодо цього майна.

З огляду на викладене, Державна податкова служба України дотримується позиції щодо відмови в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В іншому випадку це може призвести до порушення прав та інтересів контролюючого органу, пов`язаних із отриманням усієї суми податкового боргу, на забезпечення якого було накладено податкову заставу на спірне майно.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.155. статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Відповідно до пункту 89.2 статті 89 ПК України, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Стаття 93 ПК України визначає вичерпний перелік підстав для припинення податкової застави майна боржника.

Майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу. Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті (пункти 93.1, 93.2 статті 93 ПК України).

Податкова застава є способом забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом. Право податкової застави виникає згідно з ПК України та не потребує письмового оформлення. Підставою виникнення податкової застави є несплата у строки, встановлені ПК України, сум грошових зобов`язань. Податкова застава виникає з дня виникнення у платника податків податкового боргу з грошових зобов`язань. При виникненні права податкової застави майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків. У зв`язку з цим, закон передбачає оформлення майна, на яке поширюється право податкової застави, актом опису, яке здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу. При цьому у разі збільшення суми податкового боргу до початку складання акта опису майна у податкову заставу такий акт складається до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 14.04.2020 у справі № 803/3853/15.

Згідно з частинами 6, 7 ст. З Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухомо майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога мас пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст. 90 Податкового кодексу, пріоритет податкової застави щодо пріоритету інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону.

Згідно з п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті (наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно), не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку", за умови, що інші обтяження на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Частина 6 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" встановлює, що право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, на предмет іпотеки, щодо якої іпотекодержателем набуто право власності або спеціальне майнове право, втрачають чинність.

Судом установлено, що податкова застава на нерухоме майно була зареєстрована 07.11.2023, тобто після державної реєстрації 09.02.2021 та 12.07.2021 іпотеки Банка на спірне майно.

Отже, позивач, як обтяжувач з найвищим пріоритетом, мав переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Банк скористався таким правом, звернувши стягнення на предмет іпотеки шляхом його прийняття у власність іпотекодержателя, у зв`язку з чим 19.03.2025 приватним нотаріусом Фріс Н.Р. Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області було зареєстровано право власності позивача на спірне нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки права та вимоги третіх осіб, які мали нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, на предмет іпотеки, втратили чинність, зокрема і податкова застава, що зареєстрована відповідачем.

Суд при цьому звертає увагу на те, що Банк є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, і його права на означене майно не оспорені та є дійсними.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України).

За змістом частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України).

Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом установлено, що позивач є власником майна, яке знаходиться у податковій заставі за податковими зобов`язаннями іншої юридичної особи з відміткою заборони його відчуження. Такі обставини мають триваючий характер та перешкоджають позивачу на свій розсуд розпоряджатися власним майном.

Щодо заперечень відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Податкова застава є способом забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених Податковим кодексом України. Право податкової застави виникає згідно з Податковим кодексом України та не потребує письмового оформлення. Підставою виникнення податкової застави є несплата у строки, встановлені Податковим кодексом України, сум грошових зобов`язань. Податкова застава виникає з дня виникнення у платника податків податкового боргу з грошових зобов`язань. При виникненні права податкової застави майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків. У зв`язку з цим, закон передбачає оформлення майна, на яке поширюється право податкової застави, актом опису, яке здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу. При цьому у разі збільшення суми податкового боргу до початку складання акта опису майна у податкову заставу такий акт складається до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків.

З аналізу норм Податкового кодексу України слідує, що податкова застава поширюється виключно на майно платника податків, у якого виник та наявний податковий борг, тобто на майно ПрАТ «СЕРІН-ЛІС».

Водночас, новий власник майна - АТ «КОМІНБАНК» не є боржником по сплаті податків, а відтак процедура звернення стягнення на його майно, в порядку визначеному Податковим кодексом України, не може бути реалізована. При цьому, позивач - як новий власник майна, не замінює ПрАТ «СЕРІН-ЛІС» у правовідносинах щодо погашення заборгованості зі сплати податків та придбав спірне майно в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 03.07.2023 № 344/3333/23.

Аналогічні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 464/3242/20, від 24 січня 2024 року у справі № 569/9806/21, від 06 лютого 2024 року у справі № 914/2901/21, від 11 березня 2024 року у справі № 295/429/23.

Крім того, суд звертає увагу, що положення ст.93 Податкового кодексу України на дані спірні правовідносини не розповсюджуються та застосуванню не підлягають, оскільки встановлюють підстави лише для звільнення з податкової застави майна боржника, яким позивач не є.

Позивач є добросовісним набувачем спірного майна, право на яке набуто ним відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки податкова застава не пов`язана з особою позивача, стосується майна, право власності на яке позивачем набуто в установленому Законом України «Про іпотеку» порядку та не було оспорено в суді, а її наявність порушує права власника на розпорядження належним йому майном, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та припинення податкової застави спірного нерухомого майна.

Судом також ураховано, що у Податковому кодексі України не передбачено право нового власника нерухомого майна щодо автоматичного звільнення майна з податкової застави набутого ним у законний спосіб, тобто відповідно до Закону України «Про іпотеку». Прямо це питання також не регулюється будь-якими іншими нормами законодавства України.

Відповідно до частини десятої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону).

Подібні правовідносини регулює ст.17 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої іпотека припиняється у разі набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки.

Із правового аналізу змісту правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що такі правовідносини подібні за своїм змістом до відносин, які регулюються Законом України «Про іпотеку , а тому наявні правові підстави для застосування аналогії закону.

Крім того, суд зауважує, що за ч. ч. 2, 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №802/1791/17-а Суд, зокрема, наголошував, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Оскільки спір у даній справі пов`язаний з реєстрацією майнових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, обумовлений порушенням приватного права (права власності) позивача, даний спір не має ознак публічно-правового та відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України віднесений до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, процедурні гарантії, закріплені в ст. 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань. Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), серія А №18, п. 28- 36).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Припинити податкову заставу (номер запису про обтяження: 52425793, дата реєстрації обтяження: 07.11.2023 року, обтяжувач: Державна податкова служба України (), належного Акціонерному товариству «КОМІНБАНК» на праві власності нерухомого майна - ремонтно-механічний цех, загальною площею 1983,4 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 11,0090 га, кадастровий номер :00:05:001:0105, яка розташована за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, смт. Делятин, вулиця 16 липня, будинок 11, реєстраційний номер об`єкта: 0, виключивши її з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

3. Стягнути з Державної податкової служби України (пл. Львівська, 8, м. Київ, 04053; ) на користь Акціонерного товариства "КОМІНБАНК" (вул. Бульварно-Кудрявська, 6, м. Київ, 04053; ).

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано: 27.05.2025.

Суддя А.І. Привалов