РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2025Справа №910/2640/25
за позовом Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АППЕЛС"

про визнання недійсним протоколу №811 від 18.09.2017, договору поставки №20-ТМЦ від 29.09.2017, стягнення коштів в сумі 3 144 960,00 грн,

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Солонюк К.Г.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АППЕЛС" про визнання недійсним протоколу (рішення) уповноваженої особи про визначення переможця №811 від 18.09.2017, визнання недійсним договір поставки №20-ТМЦ від 29.09.2017, стягнення коштів в сумі 3 144 960,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що договір поставки №20-ТЦМ від 29.09.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Сервіс" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "АППЕЛС") та Департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради є таким, що суперечить інтересам держави та суспільства оскільки рішенням Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.09.2022 №54/16-р/к у справі №54/38-20 визнано дії ТОВ ВФ "СЕРВІС" та дії ТОВ "Сервіс Протекшн Сістемс" такими що порушують законодавство про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом першим статті 50 та пунктом четвертим частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурі закупівлі за державні кошти: "Телевізійне й аудіовізуальне обладнання (мультимедійний комплекс)", ідентифікатор закупівлі: ID: UA-2017-08-28-001150-c.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 26.03.2025.

Як вбачається з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» позивач та відповідач мають зареєстрований «Електронний кабінет» в підсистемі «Електронний суд» в Єдиній судовій інформаційно - телекомунікаційній системі.

Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З урахуванням зазначеного, ухвала Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 про відкриття провадження надіслана до Електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» в ЄСІТС.

З наявного в матеріалах справи повідомлення про доставку електронного листа, яка отримана з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що документ в електронному вигляді" ст. 176 Ухвала про відкриття провадження у справі (без виклику сторін) по справі №910/2640/25 (суддя Зеленіна Н.І.) було надіслано позивачу та відповідачу до електронного кабінету. Дата отримання судом інформації про доставку документа в кабінет ЕС сторін: 11.03.2025.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Згідно абзацу 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, у відповідності до приписів статті 242 Господарського процесуального кодексу України, позивачу та відповідачу було вручено ухвалу суду про відкриття провадження у справі - 11.03.2025.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим їм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради.

Протокольною ухвалою суду від 26.03.2025 відкладено підготовче засідання 16.04.2025.

Протокольною ухвалою суду від 16.04.2025 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.05.2025.

В судове засідання 21.05.2025 сторони не з`явилися. Від представника позивача наявне клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (частина 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

21.05.2025 у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.08.2017 о 18:21 год. Департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради у системі «ПРОЗОРРО» було оприлюднено оголошення про проведення закупівлі за державні кошти наступних товарів: Телевізійне й аудіовізуальне обладнання (мультимедійний комплекс) за процедурою відкритих торгів очікуваною вартістю 3 150 000,00 грн. з ПДВ (ідентифікатор закупівлі: ID: UA-2017-08-28-001150-c).

Протоколом (рішенням) уповноваженої особи про визначення переможця №811 від 18.09.2017, за результатами проведених торгів, переможцем було визнано Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма «Сервіс» з тендерною пропозицією у розмірі 3 144 960,00 грн. з ПДВ.

29.09.2017 між Департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма «Сервіс» укладено договір № 20-ТМЦ сума якого, відповідно до п. 6.1., складала 3 144 960,00 грн.

На підставі вищевказаного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма «Сервіс» здійснило поставку передбаченого умовами тендеру обладнання, а Департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради здійснено оплату цього обладнання у повному обсязі.

Договір поставки виконаний в повному обсязі, що підтверджується зведеним рахунком № 27 від 06.11.2017 на суму 3 144 960,00 грн.; зведеною накладною № 27 від 06.11.2017 на суму 3 144 960,00 грн.; платіжним дорученням 1333142 від 13.11.2017 на суму 89460,00 грн.; платіжним дорученням 1333143 від 13.11.2017 на суму 3055500,00 грн

Адміністративною колегією Південно-східного міжобласного територіального відділення за результатами розгляду справи №54/38-20 було прийнято рішення №54/16-р/к від 30.09.2022, згідно з яким було вирішено:

- визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма "Сервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Протекшн Сістемс", які полягають в узгодженні ними своїх дій під час підготовки та участі у закупівлях за державні кошти: «Телевізійне й аудіовізуальне обладнання (мультимедійний комплекс)», ідентифікатор закупівлі в системі UA-2017-08-28-001150-c, що проводились Департаментом гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради у вересні 2017 року, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом першим статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», визначеного пунктом четвертим частини другої статті 6 цього Закону, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій суб`єктів господарювання, які стосуються спотворення результатів торгів (пункт 3 резолютивної частини Рішення).

- за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції зазначене у пункті 3 резолютивної частини рішення накласти штраф на Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма "Сервіс" відповідно до абзацу 2 частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у розмірі 47 000грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2023 у справі №904/3964/22 відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма "Сервіс" м. Дніпро до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України м. Дніпро за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Протекшн Сістемс" м. Київ про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення в Дніпропетровській області про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу №54/16-р/к від 30.09.2022.

Таким чином законність рішення адміністративної колегії Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №54/16-р/к від 30.09.2022 у справі №54/38-20 та висновків щодо узгодженості дій підтверджено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2023 у справі №904/3964/22, яке набрало законної сили 14.03.2023.

Вказане зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Позов мотивовано тим, що у діях Товариства з обмеженою відповідальністю "АППЕЛС" (попередня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Сервіс") вбачається наявність умислу на вчинення правочину, який завідомо суперечить інтересам держави та суспільства; протиправність таких дій полягала в їх спрямуванні на здобуття перемоги у процедурі закупівлі будь-якою ціною, у тому числі, шляхом домовленостей з іншим учасником; через вчинення учасниками антиконкурентних узгоджених дій, змагання між зазначеними суб`єктами господарювання під час підготовки та участі в торгах не відбувалося. Замовник був змушений обрати цінову пропозицію, яка склалася не завдяки економічній конкуренції, а в результаті узгодженої неконкурентної поведінки; тому договір, укладений за підсумками процедури відкритих торгів, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями його учасників, підлягає визнанню недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу відповідача, на підставі ст. ст. 203, 215, 228 ЦК України; одержані товариством кошти за цим правочином у розмірі 3 144 960 грн, повинні бути повернуті іншій стороні договору, а отримані останньою за рішенням суду кошти - стягнуті в дохід держави.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Спірні правовідносини утворилися між сторонами в результаті укладання договору поставки у відповідності до вимог Закону України «Про публічні закупівлі».

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлені Законом України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до статті 5 Закону України «Про публічні закупівлі» (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

За положеннями статті 20 Закону України «Про публічні закупівлі» відкриті торги є основною процедурою закупівлі. Під час проведення відкритих торгів тендерні пропозиції мають право подавати всі заінтересовані особи. Для проведення відкритих торгів має бути подано не менше двох тендерних пропозицій.

За змістом статті 29 Закону України «Про публічні закупівлі» оцінка тендерних пропозицій/пропозицій проводиться автоматично електронною системою закупівель на основі критеріїв і методики оцінки, зазначених замовником у тендерній документації/оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, шляхом застосування електронного аукціону. У разі якщо оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі оприлюднюється відповідно до норм частини третьої статті 10 цього Закону, проводиться оцінка лише тих тендерних пропозицій, що не були відхилені згідно з цим Законом.

Критеріями оцінки є: ціна; або вартість життєвого циклу; або ціна/вартість життєвого циклу разом з іншими критеріями оцінки, зокрема, такими як: умови оплати, строк виконання, гарантійне обслуговування, передача технології та підготовка управлінських, наукових і виробничих кадрів, застосування заходів охорони навколишнього середовища та/або соціального захисту, які пов`язані із предметом закупівлі.

Після оцінки тендерних пропозицій/пропозицій замовник розглядає на відповідність вимогам тендерної документації/оголошення про проведення спрощеної закупівлі тендерну пропозицію/пропозицію, яка визначена найбільш економічно вигідною.

У разі відхилення тендерної пропозиції/пропозиції, що за результатами оцінки визначена найбільш економічно вигідною, замовник розглядає наступну тендерну пропозицію/пропозицію у списку пропозицій, розташованих за результатами їх оцінки, починаючи з найкращої, у порядку та строки, визначені цією статтею.

За результатами розгляду замовником в електронній системі закупівель відповідно до статті 10 цього Закону складається та оприлюднюється протокол розгляду всіх тендерних пропозицій.

За результатами розгляду та оцінки тендерної пропозиції/пропозиції замовник визначає переможця процедури закупівлі та приймає рішення про намір укласти договір про закупівлю згідно з цим Законом.

При цьому відповідно до пункту 4 частини першої статті 17 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника або відмовити в участі у переговорній процедурі закупівлі (крім випадків, зазначених у пунктах 2, 4, 5 частини другої статті 40 цього Закону) в разі, якщо, зокрема, суб`єкт господарювання (учасник) протягом останніх трьох років притягувався до відповідальності за порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів тендерів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник відхиляє тендерну пропозицію в разі якщо, зокрема, учасник процедури закупівлі не відповідає кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, установленим статтею цього Закону та/або наявні підстави, встановлені частиною першою статті 17 цього Закону.

При цьому частиною п`ятнадцятою статті 29 Закону України «Про публічні закупівлі» замовника наділено правом звернутися за підтвердженням інформації, наданої учасником, до органів державної влади, підприємств, установ, організацій відповідно до їх компетенції. У разі отримання достовірної інформації про невідповідність переможця процедури закупівлі вимогам кваліфікаційних критеріїв, підставам, установленим частиною першою статті 17 цього Закону, або факту зазначення у тендерній пропозиції будь-якої недостовірної інформації, що є суттєвою при визначенні результатів процедури закупівлі, замовник відхиляє тендерну пропозицію такого учасника.

З аналізу наведених норм вбачається, що відхилити тендерну пропозицію учасників торгів з підстав вчинення узгоджених антиконкурентних дій замовник зобов`язаний у випадку, якщо учасник протягом останніх трьох років притягувався до відповідальності за порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів (тендерів).

Суд зазначає, що підстави для визнання недійсним протоколу (рішення) уповноваженої особи про визначення переможця №811 від 18.09.2017 відсутні, оскільки він вичерпав свою дії внаслідок укладання договору.

Якщо публічна закупівля завершується оформленням відповідного господарського договору, то оскаржити можна такий договір, а вимога про визнання недійсною закупівлі не є ефективним способом захисту, рішення уповноваженої особи замовника, оформлене відповідним протоколом, є таким, що вичерпало дію фактом його виконання (укладенням договору).

У випадку порушення вимог законодавства при укладенні договору про закупівлю, за винятком тих, що передбачені статтею 43 Закону України «Про публічні закупівлі» (нікчемність договору про закупівлю), такий договір може бути визнаний недійсним в судовому порядку на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України, тобто є оспорюваним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.08.2023 у справі № 924/1288/21.

Отже вимога Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради про визнання недійсним протоколу (рішення) уповноваженої особи про визначення переможця №811 від 18.09.2017 не підлягає задоволенню, оскільки рішення вичерпало свою дію та є неефективним способом захисту інтересів.

Що стосується інших позовних вимог, суд зазначає наступне.

Закон України «Про захист економічної конкуренції» ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

Статтями 1 та 4 вказаного закону закріплено, що конкуренція - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Одним із найпоширеніших видів порушень, що спотворює конкуренція, є антиконкурентні узгоджені дії, внаслідок яких усувається конкуренція та змагальність між учасниками, що призводить до спотворення конкурентного середовища вцілому.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

Так, антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються:

1) встановлення цін чи інших умов придбання або реалізації товарів;

2) обмеження виробництва, ринків товарів, техніко-технологічного розвитку, інвестицій або встановлення контролю над ними;

3) розподілу ринків чи джерел постачання за територіальним принципом, асортиментом товарів, обсягом їх реалізації чи придбання, за колом продавців, покупців або споживачів чи за іншими ознаками;

4) спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів;

5) усунення з ринку або обмеження доступу на ринок (вихід з ринку) інших суб`єктів господарювання, покупців, продавців;

6) застосування різних умов до рівнозначних угод з іншими суб`єктами господарювання, що ставить останніх у невигідне становище в конкуренції;

7) укладення угод за умови прийняття іншими суб`єктами господарювання додаткових зобов`язань, які за своїм змістом або згідно з торговими та іншими чесними звичаями в підприємницькій діяльності не стосуються предмета цих угод;

8) суттєвого обмеження конкурентоспроможності інших суб`єктів господарювання на ринку без об`єктивно виправданих на те причин.

Відповідні дії становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції згідно пункту 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Як встановлено судом вище, рішенням Південно-східного міжобласного територіального відділення №54/16-р/к від 30.09.2022 у справі №54/38-20 визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма "Сервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Протекшн Сістемс", які полягають в узгодженні ними своїх дій під час підготовки та участі у закупівлях за державні кошти: «Телевізійне й аудіовізуальне обладнання (мультимедійний комплекс)», ідентифікатор закупівлі в системі UA-2017-08-28-001150-c, що проводились Департаментом гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради у вересні 2017 року, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом першим статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», визначеного пунктом четвертим частини другої статті 6 цього Закону, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій суб`єктів господарювання, які стосуються спотворення результатів торгів (пункт 3 резолютивної частини Рішення).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2023 у справі №904/3964/22 відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма "Сервіс" м. Дніпро до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України м. Дніпро за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Протекшн Сістемс" м. Київ про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення в Дніпропетровській області про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу №54/16-р/к від 30.09.2022.

Отже законність рішення адміністративної колегії Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №54/16-р/к від 30.09.2022 у справі №54/38-20 та висновків щодо узгодженості дій підтверджено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2023 у справі №904/3964/22, яке набрало законної сили 14.03.2023.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.10.2024 у справі № 914/1507/23 у разі наявності відповідного рішення АМКУ в антимонопольній справі, правомірність якого буде встановлено судовим рішенням, яке набрало чинності, обставини щодо законності цього рішення АМКУ, встановлені судом, є преюдиційними в силу приписів статті 75 ГПК України та повторного доведення не потребують.

Узгоджені дії учасників закупівлі (торгів, аукціону) та відсутність реальної конкуренції унеможливлює прозору та відкриту процедуру закупівлі, чим порушуються інтереси держави та суспільства, з огляду на що встановлене у визначеному порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсними результатів закупівлі (торгів, аукціону) у випадку, якщо це передбачено спеціальним законодавством, та для визнання недійсним відповідного договору, укладеного з переможцем, відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Відтак, порушення відповідачем вимоги чинного антимонопольного законодавства щодо проведення публічних закупівель в межах спірних правовідносин є таким, що встановлено судом.

За змістом частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України правочин не може суперечити інтересам держави і суспільства, тому недодержання стороною (сторонами) в момент його вчинення вимог, установлених ч. 1 ст. 203 ЦК України, є підставою для недійсності такого правочину.

Спеціальною нормою - частина 3 статті 228 ЦК України законодавець закріпив, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину, зокрема, інтересам держави і суспільства такий правочин може бути визнаний недійсним.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність, пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивна та неупереджена визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

З наведених норм права вбачається, що інтерес держави у сфері публічних закупівель полягає в проведенні ефективних та прозорих публічних закупівель з дотриманням добросовісної конкуренції серед учасників, максимальної економії та ефективності, відкритості та неупередженості, недопущення дискримінації учасників та корупційних дій.

З огляду на викладене та враховуючи висновки Верховного Суду у справах № 922/2645/20, № 922/3322/20 узгоджені дії учасників закупівлі та відсутність реальної конкуренції, що встановлено у антимонопольній справі унеможливили прозору та відкриту процедуру торгів UA-2017-08-28-001150-c, чим порушили інтереси держави та суспільства, з огляду на що встановлене в установленому порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсним Договору поставки, укладеного позивачем з переможцем такої закупівлі відповідно до частини 3 статті 228 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.09.2024 у справі № 918/1043/21 зазначила, що за змістом статті 216 ЦК України наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину.

У статті 216 ЦК України сформульовані загальні правила щодо правових наслідків недійсності правочинів, які застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів, що, власне, і вказано у частині 3 цієї статті Кодексу.

Відступаючи від власних висновків, викладених у п. 72, 81.2 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20, Велика Палата Верховного Суду у справі № 918/1043/21, враховуючи буквальне тлумачення змісту ст. 216 ЦК України, вказала, що позивач, який заявляє вимогу про повернення йому в натурі переданого за недійсним правочином або відшкодування вартості переданого, заявляє реституційну вимогу, яку суд за існування для того підстав задовольняє, застосовуючи двосторонню реституцію, якщо законом не встановлені особливі умови застосування правових наслідків недійсності правочину або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Водночас частина 3 статті 228 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності договору, який суперечить інтересам держави і суспільства та застосування яких ставиться в залежність від наявності умислу у сторін, зокрема:

1) при наявності умислу в обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного;

2) при наявності умислу лише в однієї зі сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави (саме на цей випадок посилається позивач у позові, заявляючи вимогу про стягнення бюджетних коштів шляхом запропонованої ним конструкції).

Враховуючи наведене вище обґрунтування наявності підстав для визнання недійсним оспорюваного договору відповідно до частини 1 статті 203, часини 1 статті 215, частини 3 статті 228 ЦК України, грошові кошти у розмірі 3 144 960 грн, сплачені позивачем на виконання недійсного за рішенням суду Договору поставки, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, підлягають поверненню відповідачем позивачу, а останнім - до державного бюджету.

Підсумовуючи викладене вище, з огляду на досліджені судом докази та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем доведено невідповідності укладеного між ним та відповідачем договору поставки інтересам держави та суспільства, а відтак і наявність підстав для визнання його недійсним та застосування санкції, передбаченої частиною 3 статті 228 ЦК України, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову в цій частині позовних вимог.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами частин 1, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради - задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір поставки №20-ТМЦ від 29.09.2017, на суму 3 144 960,00 грн., укладений між Департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробнича фірма "Сервіс" (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "АППЕЛС") з моменту його укладення.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АППЕЛС" (, 01000, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок, 33) на користь Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради (, 49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 75А) 3 144 960 (три мільйони сто сорок чотири тисячі дев`ятсот шістдесят) грн, а з Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради одержані ним за рішенням суду кошти в сумі 3 144 960 (три мільйони сто сорок чотири тисячі дев`ятсот шістдесят) грн стягнути в дохід держави.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АППЕЛС" (, 01000, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок, 33) на користь Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради (, 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75) судовий збір у розмірі 40 161 (сорок тисяч сто шістдесят одну) грн 92 коп.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 27.05.2025.

Суддя Н.І. Зеленіна