ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2025 року м.Дніпро Справа № 904/2922/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Мороза В.Ф.,

секретар судового засідання: Чірцов А.А.

представники сторін:

учасники у судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 року у справі № 904/2922/18 (суддя Камша Н.М.)

за заявою Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс"

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Оіл Україна"

про визнання грошових вимог,-

ВСТАНОВИВ:

05.07.2023 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс" №02-17/100 від 04.07.2024 року про визнання грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Оіл Україна" на суму 40 958 929, 41 грн та судового збору у розмірі 5 368, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області (суддя Примак С.А.) від 20.07.2023 року визнано грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Оіл Україна" на суму 5 368,00 грн. (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів та 40 958 929,41 грн, як такі, що забезпечені заставою.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2023 року залишено без задоволення апеляційні скарги Акціонерного товариства "Сенс Банк" та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Оіл Україна" арбітражного керуючого Онищенко К.С. на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2023 року у справі №904/2922/18 та залишено без змін ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2023 року у справі №904/2922/18.

23.04.2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановив: касаційні скарги Акціонерного товариства "Сенс Банк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Оіл Україна" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Онищенка К.С. - задовольнити частково; ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2023 року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2023 року у справі №904/2922/18 скасувати в частині визнання грошових вимог Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс", що складаються з 3% річних (1 522 365,34 грн.) та інфляційних втрат (5 989 112,33 грн.); в цій частині грошових вимог Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс" справу №904/2922/18 направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області; в іншій частині ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2023 року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2023 року у справі №904/2922/18 залишити без змін.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області (суддя Камша Н.М.) від 23.07.2024 року визнано грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Оіл Україна" на суму 6 024 067,99 грн, як такі, що забезпечені заставою.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що нарахуванню підлягають 3% річних та інфляційні втрати за період до дати відкриття провадження у справі про банкрутство, тобто до 19.07.2018 року.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Акціонерне товариство "Сенс Банк" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 року у справі № 904/2922/18, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про визнання грошових вимог, що складаються з інфляційних втрат та 3% річних.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом не надано належну оцінку праву ПрАТ "ФК Апекс" на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, враховуючи процедуру банкрутства основного боржника та її можливий вплив на визнання та визначення розміру кредиторських вимог до майнового поручителя іпотекодавця.

На переконання скаржника, застосування передбачених ч.2 ст.625 ЦК України санкцій за невиконання грошових зобов`язань, є неможливим, оскільки спеціальними нормами ст.ст. 19, 38 Закону про банкрутство та ст.ст. 41, 59 Кодексу України з процедур банкрутства забороняється нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості боржника, що перебуває у процедурі банкрутства.

На думку АТ "Сенс Банк" грошові вимоги кредитора, що обґрунтовані економічними витратами, спричиненими інфляцією, підлягають відхиленню у справі про банкрутство іпотекодавця (майнового поручителя), за умови, якщо розмір вимог того ж кредитора до боржника за основним зобов`язанням вже визнано судом у справі про банкрутство такого боржника за основним зобов`язанням. Наявність провадження у справі про банкрутство, з подальшим ухваленням відповідного судового рішення, яким кредиторські вимоги визнані судом, свідчить про те, що встановлений та визнаний фактичний розмір вимог кредитора і цей розмір не може бути збільшений в рамках заявлених вимог до боржника іпотекодавця майнового поручителя у справі про банкрутство.

ПрАТ "ФК Апекс" згідно відзиву на апеляційну скаргу зазначає, що Верховний Суд у постанові про скасування ухвали в частині грошових вимог, які складаються з 3% річних та інфляційних втрат, не ставить під сумнів наявність правових підстав для нарахування ПрАТ "ФК "Апекс" 3% річних та інфляційних втрат на основну суму заборгованості. Натомість, зазначається про їх нарахування в період дії мораторію, що суперечить положенням як Закону про банкрутство, так і КУзПБ.

Стосовно твердження скаржника про те, що ПрАТ "ФК "Апекс" не мало права нараховувати 3% річних та інфляційні втрати на основну заборгованість, оскільки ТОВ "Альфа Оіл Україна" є майновим поручителем, а не позичальником (основним боржником) за зобов`язанням, кредитор зазначає, що боржник у цій справі, як майновий поручитель за кредитним договором, несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями у повному обсязі.

Кредитор наголошує, що з відкриттям провадження у справі про банкрутство основного боржника порука не припиняється.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Учасники справи участь своїх представників у судове засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.08.2024 року для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя доповідач: Коваль Л.А., судді: Парусніков Ю.Б., Чередко А.Є.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2024 року для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя доповідач: Мороз В.Ф., судді: Парусніков Ю.Б., Чередко А.Є.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-доповідача Коваль Л.А., скасуванням постанови ЦАГС від 14.12.2023 року (колегія суддів Коваль Л.А., Парусніков Ю.Б., Чередко А.Є.), 10.09.2024 року призначено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, за результатами якого для вирішення питання щодо визначення іншої дати судового засідання, визначено новий склад суду у складі: головуючого судді Верхогляд Т.А., суддів Іванова О.Г., Мороза В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.10.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги призначено на 10.02.2025 року на 11:30 год.

У судовому засіданні 10.02.2025 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 20.02.2025 року о 16:30 год.

У судовому засіданні 20.02.2025 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 20.03.2025 року о 17:15 год.

У судовому засіданні 20.03.2025 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 28.04.2025 року об 11:45 год.

У судовому засіданні 28.04.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2018 року відкрито провадження у справі №904/2922/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Оіл Україна" (49044, місто Дніпро, вулиця Південна, будинок 2Б; ідентифікаційний код 39401790).

20.07.2018 року на офіційному веб - сайті судової влади України опубліковано оголошення №52959 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Оіл Україна" (49044, місто Дніпро, вулиця Південна, будинок 2Б; ідентифікаційний код 39401790) для заявлення кредиторських вимог.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2018 року у справі №904/2922/18 ТОВ "Альфа Оіл Україна" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Шистопала Петра Миколайовича.

01.11.2018 року на офіційному веб - сайті судової влади України опубліковано повідомлення №55263 про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Оіл Україна" (49044, місто Дніпро, вулиця Південна, будинок 2Б; ідентифікаційний код 39401790) для заявлення кредиторських вимог.

Як зазначено вище, 05.07.2023 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс" про визнання грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Оіл Україна" на суму 40 958 929, 41 грн та судового збору у розмірі 5 368, 00 грн.

Даному апеляційному перегляду підлягає ухвала суду щодо визнання 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості.

Судом встановлено, що 16.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Апекс-Банк" (правонаступником якого є ПрАТ "ФК "Апекс"), як банком, та ТОВ "Деміс Канц", як позичальником, укладено кредитний договір №В9-ЮКЛ/160714/1, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії, при виконанні умов, визначених в пункті 3.1.2 цього договору, в межах встановленого ліміту кредитування, а позичальник зобов`язується повернути у повному обсязі кредит і сплатити проценти та комісії за користування кредитними коштами. Ліміт кредитування встановлюється у розмірі 23 000 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 14.07.2016 року.

Процентна ставка встановлена в розмірі 26% річних на період до 30.09.2015 року включно, а починаючи з 01.10.2015 року плата за користування кредитом становить 26% річних у випадку виконання позичальником в попередньому кварталі зобов`язань, передбачених п. 3.3.21 кредитного договору та 27% річних, у випадку невиконання позичальником в попередньому кварталі зобов`язань, передбачених п. 3.3,21 кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Деміс Канц" перед ПАТ "Апекс-Банк" за кредитним договором №В9-ЮКЛ/160714/1 від 16.07.2014 року укладено наступні іпотечні договори:

- іпотечний договір, укладений між ПАТ "Апекс-Банк" (правонаступником якого є ПрАТ "ФК "Апекс") та ТОВ "MAPHTA, LTD" (ідентифікаційний код 21067037), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. 16.07.2014 року за реєстровим номером 2123 (надалі - договір іпотеки-1) зі змінами та доповненнями до нього, договором про заміну іпотекодавця, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. 27.11.2014 року за реєстровим номером 3340, який укладено між ПАТ "Апекс-Банк" (правонаступником якого є ПрАТ "ФК "Апекс") та ТОВ "Альфа Оіл Україна", зі змінами та доповненнями до нього;

- іпотечний договір, укладений між ПАТ "Апекс-Банк" та ТОВ "MAPHTA, LTD" (ідентифікаційний код 21067037), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. 16.07.2014 року за реєстровим номером 2127 (надалі - договір іпотеки-2) зі змінами та доповненнями до нього, договором про заміну іпотекодавця, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В.12.12.2014 року за реєстровим номером 3518, який укладено між ПАТ "Апекс-Банк" (правонаступником якого є ПрАТ "ФК "Апекс") та ТОВ "Альфа Оіл Україна", зі змінами та доповненнями до нього;

- іпотечний договір, укладений між ПАТ "Апекс-Банк" та ТОВ "Альфа Оіл Україна", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. 27.11.2014 року за реєстровим номером 3336 (надалі - договір іпотеки 3) зі змінами та доповненнями.

Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За змістом статті 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки, а у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Щодо розміру грошових вимог ПрАТ "ФК "Апекс" заявник посилається на наступні ухвали господарського суду Дніпропетровської області, а саме:

- ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 року по справі №904/5344/16 про банкрутство ТОВ "Деміс Канц", якою визнано грошові вимоги ПАТ "Апекс-Банк" (правонаступником якого є ПрАТ "ФК "Апекс") та включено до реєстру вимог кредиторів в наступній черговості: 2 900,00 грн. - 1 черга задоволення; 15 298 261,73 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів, 4 034 818,43 грн. - 6 черга задоволення вимог кредиторів;

- ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2017 року у справі №904/5344/16 (зміненою постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.01.2018 року), якою включено до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Деміс Канц" грошові вимоги ПрАТ "ФК "Апекс" у розмірі 14 114371,58 грн. - 4 черга задоволення, 2 756,00 грн. - 1 черга задоволення.

Звертаючись до суду з заявою про визнання грошових вимог, ПрАТ "ФК "Апекс" здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат (за період з 27.10.2016 року по 29.10.2018 року) на основну суму заборгованості 15 298 261,73 грн та 14 114 371,58 грн. (розмір інфляційних втрат загалом складає 5 989 112,33 грн., розмір 3% річних складає 1 522 365,34 грн).

Як зазначено вище, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2023 року у цій справі, яка постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2023 року залишена без змін, визнано грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Оіл Україна" на суму 5 368,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів та 40 958 929,41 грн, як такі, що забезпечені заставою.

Разом з тим, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.04.2024 року касаційні скарги Акціонерного товариства "Сенс Банк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Оіл Україна" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Онищенка К.С. - задоволено частково; ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2023 року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2023 року у справі №904/2922/18 скасовано в частині визнання грошових вимог Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс", що складаються з 3% річних (1 522 365,34 грн.) та інфляційних втрат (5 989 112,33 грн.); в цій частині грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс" у справі №904/2922/18 направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області; в іншій частині ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2023 року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.12.2023 року у справі №904/2922/18 залишено без змін.

Направляючи на новий розгляд дану справу, Верховний Суд вказав на допущення судами порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, Суд вказав наступне: "Суди першої та апеляційної інстанції, в частині нарахування ПрАТ "ФК "Апекс" 3% річних та інфляційних втрат на основну суму заборгованості, не надали оцінку періоду нарахування у взаємозв`язку з моментом відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Альфа Оіл Україна".

Під час нового розгляду справи у визначеній частині, місцевому господарському суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові (пункти 54-62), вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, прав і обов`язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні".

Частиною 1 статті 316 ГПК України встановлено, що вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Отже, ПрАТ "ФК Апекс" згідно відзиву на апеляційну скаргу обгрунтовано звертає увагу, що Верховний Суд у постанові про скасування ухвали в частині грошових вимог, які складаються з 3% річних та інфляційних втрат, не ставить під сумнів наявність правових підстав для нарахування ПрАТ "ФК "Апекс" 3% річних та інфляційних втрат на основну суму заборгованості. Натомість, зазначається про їх нарахування в період дії мораторію, що суперечить положенням як Закону про банкрутство, так і КУзПБ.

Колегія суддів поділяє доводи оскаржуваного судового рішення та звертає увагу на наступне:

Щодо заявлених ПрАТ "ФК "Апекс" грошових вимог в частині нарахування 3% річних та інфляційних втрат на основне зобов`язання.

Як передбачено частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Зокрема, згідно з положеннями статей 1048, 1049, 1054 ЦК України на підставі кредитного договору у позичальника виникає обов`язок з повернення наданих йому банком грошових коштів (кредиту) та сплати процентів у встановлені договором строки (терміни). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (абз. 2 частини 1 статті 1048 зазначеного Кодексу).

Водночас, невиконання зобов`язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушеннями зобов`язання, що зумовлюють настання правових наслідків, встановлених договором або законом: зміни умов зобов`язання, сплати неустойки, зокрема пені, тощо (статті 549, 610, 611 ЦК України).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з частиною 2 якої боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 23.05.2018 року у справі 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду розмежувала поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за користування кредитом" , а отже "проценти за користування кредитом" - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики) визначених в договорі, і такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, і які сплачуються позичальником та порядок виплати яких урегульовано частиною 1 статті 1048 та частиною 1 статті 1051 ЦК України. "Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами" - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати яких урегульовано частиною 2 статті 625 ЦК України, в зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

В свою чергу, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (пункт 91), від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (пункти 6.19, 6.28) зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, наведено висновки про те, що: 1) після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання; 2) оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені статтею 554 ЦК України.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як зазначено вище, звертаючись до суду з заявою про визнання грошових вимог, ПрАТ "ФК "Апекс" здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат на основну суму заборгованості 15 298 261, 73 грн та 14 114 371, 58 грн (розмір інфляційних втрат загалом складає 5 989 112, 33 грн, розмір 3% річних складає 1 522 365,34 грн).

Періодом нарахування заборгованості є 27.10.2016 - 29.10.2018 року.

В той же час, щодо ТОВ "Альфа Оіл Україна" 20.07.2018 року відкрито провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника.

На момент відкриття провадження у справі № 904/2922/18 діяли положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон про банкрутство) у відповідній редакції.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону про банкрутство мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

За приписами частини 3 вказаної статті протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

21.10.2019 року введено в дію КУзПБ, який у частині третій статті 41 передбачає, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, серед іншого, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

За змістом наведених норм та з огляду на концепцію кваліфікації нарахувань згідно зі статтею 625 ЦК України як міри відповідальності, законодавець запровадив послаблення тягаря, що накладається на боржника у справі про банкрутство шляхом вилучення з бази нарахування вимог згідно зі статтею 625 ЦК України, які нараховані на визнані у межах провадження у справі про банкрутство конкурсні вимоги до боржника.

З урахуванням вказаних вище положень, нарахуванню підлягають 3% річних та інфляційних втрат за період до дати відкриття провадження у справі про банкрутство, тобто до 19.07.2018 року (ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2018 року про відкриття провадження у справі №904/2922/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Оіл Україна").

Таким чином, розмір інфляційних втрат за період з 27.10.2016 року по 19.07.2018 року на основну суму заборгованості 15 298 261,73 грн становить 3 213 179,67 грн, розмір 3% річних за період з 27.10.2016 року по 19.07.2018 року - 793 187, 21 грн, а розмір інфляційних втрат за період з 30.05.2017 року по 19.07.2018 року на основну суму заборгованості 14 114 371, 58 грн становить 1 535 105, 61 грн, розмір 3% річних за період з 30.05.2017 року по 19.07.2018 року - 482 595, 50 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника стосовно того, що законодавство забороняє нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості боржника, що перебуває у процедурі банкрутства, оскільки у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При цьому, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Нарахування 3% річних та інфляційних втрат на основну суму заборгованості не ставиться в залежність від наявності відкритої справи про банкрутство щодо основного боржника чи майнового поручителя, натомість, зазначається про неможливість нарахування таких санкцій в період дії мораторію, оскільки це суперечить положенням як Закону про банкрутство, так і КУзПБ, відповідно, нарахування інфляційних втрат та 3% до введення в дію мораторію є обґрунтованим.

З цих же підстав відхиляються і доводи скаржника щодо наявності підстав для припинення нарахування вказаних санкцій, у зв`язку з відкриттям провадження у справі про банкрутство відносно основного боржника за Кредитним договором.

За встановлених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнання грошових вимог Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Оіл Україна" на суму 6 024 067,99 грн, як таких, що забезпечені заставою.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених обставин справи апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 року у справі № 904/2922/18 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2024 року у справі № 904/2922/18 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Акціонерне товариство "Сенс Банк".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Постанова складена у повному обсязі 27.05.2025 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя В.Ф. Мороз