ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.05.2025 Справа № 917/1476/23

Суддя Господарського суду Полтавської області Дмитро Сірош, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про ро перегляд рішення за нововиявленими обставинами (вх. № 6468 від 15.05.2025) у справі за позовом

Заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області, вул. Старо-Троїцька 13, м. Лубни, 35700 в інтересах держави в особі Чорнухинської селищної ради, вул. Центральна, 39, смт Чорнухи, Полтавська область, 37100, код ЄДРПУО 22550119

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, вул. Затишна, 23, м. Полтава, 36039,

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та

Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнухинський край", вул. Центральна, 2-Б, с. Галяве, Лубенський район, Полтавська область, 37130,

про визнання недійсними договорів оренди землі та повернення земельних ділянок

УСТАНОВИВ:

Заступник керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Чорнухинської селищної ради Полтавської області до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнухинський край", в якому просив визнати недійсними наступні договори оренди земельних ділянок та припинити на майбутнє:

- договір оренди землі, укладений 17.12.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області та ОСОБА_1 площею 35,4336 га, кадастровий номер :00:005:0362, розташованої за межами населених пунктів на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області;

- договір оренди землі, укладений 21.11.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області та ОСОБА_1 площею 60,3558 га, кадастровий номер :00:001:0592, розташованої за межами населених пунктів на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області;

- договір оренди землі, укладений 14.05.2015 між Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області та ОСОБА_1 площею 18,7478 га, кадастровий номер :00:001:0590, розташованої за межами населених пунктів на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області.

Зобов`язати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та Товариство з обмеженою відповідальністю Чорнухинський край повернути Чорнухинській селищній раді Полтавської області наступні земельні ділянки:

- з кадастровим номером :00:005:0362 загальною площею 35,4336 га розташовану за межами населених пунктів на території Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області;

- з кадастровим номером :00:001:0592 загальною площею 60,3558 га розташовану за межами населених пунктів на території Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області;

- з кадастровим номером :00:001:0590 загальною площею 18,7478 га розташовану за межами населених пунктів на території Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.02.2024 суд відмовив в позові повністю.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.05.2024 рішення Господарського суду Полтавської області від 06.02.2024 у справі №917/1476/23 скасовано. Ухвалено нове рішення. Позовні вимоги Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Чорнухинської селищної ради задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та Товариство з обмеженою відповідальністю Чорнухинський край () повернути Чорнухинській селищній раді Полтавської області () наступні земельні ділянки:

- з кадастровим номером :00:005:0362 загальною площею 35,4336 га, розташовану за межами населених пунктів на території Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області;

- з кадастровим номером :00:001:0592 загальною площею 60,3558 га, розташовану за межами населених пунктів на території Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області;

- з кадастровим номером :00:001:0590 загальною площею 18,7478 га, розташовану за межами населених пунктів на території Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.05.2024 залишено без змін постановою Верховного суду від 05.02.2025.

27.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду через електронний суд із заявою про відстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 06.02.2024 у справі № 917/1476/23 до 01 жовтня 2025 року, але не раніше, ніж до закінчення збору ТОВ Чорнухинський край врожаю пшениці озимої на земельних ділянках.

28.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду через електронний суд із заявою про уточнення заяви про відстрочення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, в якій просить: відстрочити виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 08.05.2024 у справі № 917/1476/23 до 01 жовтня 2025 року, але не раніше, ніж до закінчення збору ТОВ Чорнухинський край врожаю пшениці озимої на земельних ділянках.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.04.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнухинський край" та ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Східного апеляційного Господарського суду Полтавської області від 06.02.2024 задоволено частково. Суд відстрочив до 08 травня 2025 року виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 08.05.2024 у справі № 917/1476/23 в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнухинський край" та ОСОБА_1 повернути Чорнухинській селищній раді наступні земельні ділянки:

- з кадастровим номером :00:005:0362 загальною площею 35,4336 га, розташовану за межами населених пунктів на території Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області;

- з кадастровим номером :00:001:0592 загальною площею 60,3558 га, розташовану за межами населених пунктів на території Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області;

- з кадастровим номером :00:001:0590 загальною площею 18,7478 га, розташовану за межами населених пунктів на території Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області.

Ухвалу надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 Господарського процесуального кодексу України.

15.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (вх. № 6468).

В обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відповідач 2 зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами судової справи № 917/1476/23 за результатом розгляду у касаційній інстанції, відповідачем було виявлено існування нововиявлених обставин, які зумовлюють необхідність переглянути рішення Господарського суду Полтавської області від 06.02.2024. Перш за все, звертає увагу на те, що існують факти, які підтверджують правомірність набуття права оренди відповідачем 2. Передача землі відповідачу 2 відбувалася в межах особливої конкурсної процедури, що не було досліджено судом. Ці обставини на думку відповідача 2 є нововиявленими.

Також відповідач 2 зазначає, що в період 2014-15 років між представниками державного органу, який був розпорядником земельних ділянок з кадастровими номерами :00:005:0362, :00:001:0592 та :00:001:0590 та фізичними особами, які виявляли бажання отримати земельні ділянки в оренду для ведення господарської діяльності велися переговори.

З огляду на те, що норми законодавства на той час не вимагали обов`язковості проведення задокументованої процедури земельних торгів, а також враховуючи те, що земля мала певний особливий статус, конкурс проводився з особливостями. У таких переговорах могли брати участь як представники державної влади, так і представники зацікавлених сторін, що підтверджує дотримання змагальності процедури.

Можливість проведення особливого виду конкурсного відбору серед декількох претендентів була обґрунтована як необхідністю збереження прав держави, так і економічною доцільністю.

Під час переговорів та узгодженням пропозицій різних осіб, був фактично дотриманий принцип змагальності, який є важливим при такій категорії справ як передача земель державної власності в оренду.

При проведенні відбору пропозицій від осіб, які бажали отримати земельні ділянки в оренду для ведення господарської діяльності важливим фактором було те, щоб прийняте рішення забезпечувало вигідні умови як для власника земель, так і для особи, яка буде ними користуватись. Перед укладенням договору проводилися переговори між Держземагенством та кількома потенційними орендарями. Під час цих переговорів, якщо певна особа запропонувала найвигідніші умови оренди це дозволяло обрати саме її.

Також, до уваги під час конкурентної процедури могло братися те, що особа є місцевим жителем і здатна використовувати земельні ділянки для фермерської діяльності. Такий підхід відповідав би політиці підтримки місцевих фермерів.

Крім того, відповідач 2 зазначає, що в архівах, або органах, які є відповідальними за земельну політику можуть зберігатися звіти чи записи, які підтверджують, що конкурентна процедура проводилася, але детальніше дослідити це питання та отримати ці дані можна буде лише при перегляді справи за нововиявленими обставинами.

Також, вказує, що відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення договорів, земельні ділянки могли передаватися без торгів для ведення фермерського господарства. Не зважаючи на це, процедура конкурентного відбору відбувалася, але не була належним чином оформлена зі сторони органів держави.

Вказує, також на те, що звернення прокурора з позовом в інтересах Чорнухинської територіальної громади є неправомірним. Оскільки прокурор захищає «інтереси держави», то спір зводиться до того що держава виступає проти держави, адже відповідачем 1 у справі є Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.09.2020 у справі № 815/6347/17 зробила висновок, що спір між двома державними органами не може бути вирішений у судах жодної юрисдикції, оскільки зводитиметься до розгляду державою в особі уповноваженого нею органу (суду) спору між іншими її органами, тобто спору держави із самою собою. Якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, суд має відмовити у відкритті провадження у справі, або ж закрити таке провадження після встановлення таких обставин.

Отже, наведені обставини відповідач 2 вважає нововиявленими, такими, які не були відомі ні учасникам справи, ні суду, просить переглянути рішення Господарського суду Полтавської області від 06.02.2024 у справі № 917/1476/23 за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі.

Відповідно до частини 15 статті 32 Господарського процесуального кодексу України розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається, якщо справа розглядалася суддею одноособово або у складі колегії суддів. Якщо такий склад суду сформувати неможливо, суддя або колегія суддів для розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами визначається в порядку, встановленому частиною 1 цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 320 Господарського процесуального кодексу України (у редакції чинній на момент подачі заяви) визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Частиною 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Частиною 1 статті 322 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення позовних заяв до суду першої інстанції.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена Господарським процесуальним кодексом України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Відповідно до частини 2 статті 323 Господарського процесуального кодексу України, протягом п`яти днів після надходження заяви до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 322 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими чи виключними обставинами, про що постановляє відповідну ухвалу.

Згідно з положеннями частини 1 статті 325 Господарського процесуального кодексу України, заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

За нормами статей 1 та 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, як убачається з рішень ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Pravednaya v. Russia» (Праведна проти Росії), та рішення від 06 грудня 2005 року у справі «Popov v. Moldova» № 2 (Попов проти Молдови № 2), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно із цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, тому сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення ЄСПЛ від 24 липня 2003 року у справі «Ryabykh v. Russia» (Рябих проти Росії) та від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Суд дійшов висновку, що обставина, на яку посилається відповідач 2 у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не є нововиявленою, оскільки в позовній заяві прокурор визначив позивача та відповідачів, правомірність представництва прокурором інтересів держави досліджувалося на стадії відкриття провадження у справі та розгляду справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подано заяву, а тому обставини, зазначені відповідачем 2 не є нововиявленими для справи № 917/1476/23.

Також набуття права оренди відповідачем 2 досліджувалося судом під час розгляду справи та не є нововиявленою обставиною.

Крім того, посилання відповідача на висновок Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.09.2020 у справі № 815/6347/17, що спір між двома державними органами не може бути вирішений у судах жодної юрисдикції, не є нововиявленою обставиною в розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та залишає в силі рішення від 07.06.2023 у справі № 917/1476/23.

Керуючись статтями 234, 235, 320-325 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 917/227/23.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 07.06.2023 у справі № 917/227/23 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено 28.05.2025.

Суддя Дмитро Сірош