ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30 травня 2025 рокуСправа № 912/1006/25
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правову допомогу у справі
за позовом: Фізичної особи-підприємця Карпішиної Юлії Миколаївни ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 71 531,61 грн,
Секретар судового засідання Коваленко Т.А.,
представники сторін участі не брали,
в судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду без їх проголошення,
УСТАНОВИВ:
До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Карпішиної Юлії Миколаївни (далі - ФОП Карпішина Ю.М.) до Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Ватутіна (далі - ПСП ім. Ватутіна) про стягнення заборгованості в розмірі 71 531,61 грн, з покладенням на відповідача судових витрат.
Рішенням від 22.05.2025 позовні вимоги задоволено повністю.

26.05.2025 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правову допомогу, в якій Фізична особа-підприємець Карпішина Юлія Миколаївна просить покласти на Приватне сільськогосподарське підприємство ім. Ватутіна 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

27.05.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Ухвалою від 27.05.2025 суд призначив судове засідання на 30.05.2025.

Позивач та відповідач у судовому засіданні участі не брали, були належним чином повідомлені, про дату час та місце проведення засідання суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглядаючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд урахував таке.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ).

З урахуванням вищезазначених вимог закону, визначаючи розмір правничої допомоги, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, пункт 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.11.2021 у справі №914/1945/19, від 23.11.2021 у справі №873/126/21, від 22.02.2023 у справі №911/5429/14).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Також Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями ч. 6,7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Отже, зважаючи на наведені положення законодавства, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Такі правові висновки було підтверджено у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

За приписами ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позовна заява підписана адвокатом Браніцьким Олександром Миколайовичем. До позову, серед іншого, додана копія свідоцтва № 999 від 01.07.2011 про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого Браніцькому Олександру Миколайовичу, та ордер на надання правничої допомоги серії АХ № 1241574 від 21.02.2025.

Отже, матеріалами справи підтверджується реальність надання адвокатом Браніцьким Олександром Миколайовичем правничої допомоги позивачу, яка полягає у направленні адвокатського запиту та підготовці і поданні до суду позовної заяви.

У позові зазначений орієнтовний розмір витрат на правову допомогу - 10 000,00 грн. Також у позові, з посиланням на ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката будуть подані до суду протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі.

Заява про стягнення витрат на правничу допомогу з додатками подана адвокатом Браніцького Олександра Миколайовича до суду 26.05.2025, тобто в установлений ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України п`ятиденний строк з дня ухвалення рішення (з 22.05.2025).

До заяви про ухвалення додаткового рішення додані такі документи:

- копія договору про надання правової допомоги № 01-1104/2025 від 11.04.2025, укладеного позивачем з адвокатським бюро "Олександра Браніцького" (а.с. 72, далі - Договір);

- копія додаткової угоди від 11.04.2025 № 01 до договору про надання правової допомоги від 11.04.2025, підписаної позивачем і адвокатом Браніцьким О.М. (а.с. 74);

- копія акта приймання-передачі наданих послуг від 23.05.2025 згідно з договором про надання правової допомоги від 11.04.2025, підписаного позивачем і адвокатом Браніцьким О.М. (а.с. 77).

Додатковою угодою № 01 від 11.04.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги № 01-1104/25 передбачено:

"1.1. Сторони погодили, що Бюро надає Клієнту правову допомогу у спорі з Приватним сільськогосподарським підприємством "ІМ.ВАТУТІНА" (ідентифікаційний код 13756231) щодо невиконання останнім умов Договору оренди сільськогосподарської техніки (з екіпажем) № 125 від 30.09.2023 та стягнення заборгованості.

1.2. Правова допомога надаватиметься в суді першої інстанції згідно з визначеною підсудністю, що включає зокрема, але не виключно: аналіз наданих клієнтом документів, збір доказів, підготовку і подання до суду позовної заяви, підготовку необхідних процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами справи, участь у судових засіданнях у суді першої інстанції, вчинення інших дій необхідних для надання Клієнту правової допомоги, у межах повноважень, визначених п. 3.1. Основного договору.

1.3. Розмір винагороди Бюро за надання правової допомоги, обсяг якої визначено у п. 1.2 цієї Додаткової угоди до Основного договору, становить грошову суму в національній валюті України (гривні) визначену згідно порядку обчислення гонорару у формі фіксованої оплати та складає 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

1.4. Сторони при встановленні розміру гонорару враховували складність справи, кваліфікацію і досвід адвоката/адвокатів, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини."

Таким чином, сторонами було визначено розмір винагороди за надання правової професійної допомоги у сумі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

23.05.2025 сторонами було складено АКТ № 01 до Додаткової угоди № 01 від 11.04.2025 договору про надання професійної правничої допомоги 01-1104/2025 від 11.04.2025.

Відповідно до п. 1.3 вищеназваного Акта Сторони погодили, що обсяг професійної правничої допомоги наданий Бюро в Господарському суді Кіровоградської області у необхідному обсязі, отриманий Клієнтом, визначений Сторонами у фіксованому розмірі (п. 1.3. Додаткової угоди № 01 від 11.04.2025) та у грошовому виразі становить 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

Адвокатським бюро було виставлено рахунок № 15.04/01 від 15.042024 на часткову оплату в сумі 8 000,00 (вісім тисяч) гривень, який було оплачено, що підтверджується платіжною інструкцією № 163 від 17.04.2025 (а.с. 75-76).

За приписами ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 06.03.2019 у справі №922/1163/18 Верховний Суд за результатами системного аналізу ч. 1,2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зробив такі висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч. 2 ст. 7 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У Договорі відсутні порядок обчислення і розмір гонорару, натомість пункт 5.2 Договору відсилає до укладеної його сторонами додаткової угоди.

Виходячи з наведеного вище, змісту додаткової угоди від 11.04.2025, фіксований гонорар в сумі 10 000,00 грн позивач мав сплатити Адвокату за правничу допомогу.

На переконання суду, підготовка позовної заяви та документально підтверджені позовні вимоги, свідчить про неспівмірність цієї суми. Ця справа не є складною, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, практика розгляду відповідних спорів є сталою, обсяг доказів є незначним.

Як зазначено вище, суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Такі правові висновки було підтверджено у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Тому, ураховуючи вищезазначене в сукупності та заяву відповідача щодо зменшення суми судових витрат на правничу допомогу, суд здійснив оцінку рівня витрат на правничу допомогу в розрізі їхньої обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, ціни позову (71 531,61 грн), враховуючи те, що представник позивача не брав участі у судових засіданнях, відсутність необхідності збирати додаткові докази та подавати додаткові процесуальні заяви, значення справи для сторони як обов`язкових критеріїв для цілей розподілу судових витрат, а також те, що послуги надані згідно з Актом №01 про надання професійної правничої допомоги від 23.05.2025, а саме: 1) вивчення та аналіз договору оренди №125 від 30.09.2023, 2) напрацювання правової позиції та плану дій щодо захисту прав та інтересів клієнта, 3) узгодження з клієнтом запропонованої правової позиції, - очевидно мають включатися до послуги - 4) підготовка позовної заяви та подання її до суду, а послуга 5) аналіз ухвали господарського суду про відкриття провадження та роз`яснення правового змісту клієнту, як і послуга 9) роз`яснення клієнту змісту судового рішення не потребувало значних зусиль з боку адвоката, враховуючи його стаж роботи (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю видане 20.03.2008) та дійшов висновку, що витрати позивача на правничу допомогу адвоката мають бути покладені на відповідача частково, а саме: в сумі 4 000,00 грн.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 123, 126, 129, 221, 233, 236-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву Фізичної особи-підприємця Карпішиної Юлії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правову допомогу у справі задовольнити частково.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Ватутіна (с. Мала Вільшанка, Вільшанський район, Кіровоградська область, 26607, ідентифікаційний код 13756231) на користь Фізичної особи-підприємця Карпішиної Юлії Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 4 000 грн витрат на правову допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії додаткового рішення надіслати учасникам через систему "Електронний суд".

Повний текст додаткового рішення складено - 30.05.2025.

Суддя М.С. Глушков