ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/77/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Кобецької С.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік-Трейд"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокомпас"

про стягнення заборгованості в сумі 995 767,00 грн

за участю:

від позивача: Мельниченко Н.О.

установив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Органік-Трейд" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокомпас" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 995 767,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки №2808/01 від 28.08.2023 в частині здійснення розрахунків за отриманий ним товар (органічні добрива), внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 995 767,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовані нормами ст. 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд про їх задоволення.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином ухвалою суду від 01.05.2025, копія якої направлялась на його адресу, яка зазначена у позовній заяві та відповідає адресі, що зазначена у ЄДРЮОФОтаГФ (підтверджується Відповіддю з ЄДРЮОФОтаГФ №1330930 від 29.04.2025 сформований засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" за запитом суду) та яка повернулась на адресу суду з відміткою Укрпошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

З урахуванням п.5 ч.6 ст.242 ГПК України, наведене свідчить про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляд справи. Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За наведеного та беручи до уваги: - приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку; - норми частин 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника; - те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а його явка не визнавалась судом обов`язковою; - те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті - спір вирішується у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами у справі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, дослідивши та об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Фактичні обставини у справі вказують про те, що 28.08.2023 між ТОВ "Органік-Трейд" (по договору - продавець/по справі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технокомпас" (по договору - покупець/по справі - відповідач) укладено Договір поставки № 2808/01 від 28.08.2023 (далі Договір поставки/Договір).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

Відповідно до п.1.1. Договору продавець зобов`язався у власність покупця поставити узгодженими партіями продукцію (далі - товар), зазначену у додатках: видаткових накладних та рахунках-фактури на кожну партію товару, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити кожну партію товару.

Пунктом 2.1. Договору кількість та вартість окремої партії товару, який поставляється згідно цього договору зазначається у видаткових накладних та рахунках-фактури в національній валюті - гривні.

Відповідно до п.3.9. Договору сторонами узгоджено, що при наявності різниці відомостей в рахунках-фактурах, у відношенні кількості та ціни товару по відношенню до відомостей у відповідній видатковій накладній, пріоритет має видаткова накладна.

Згідно п.3.1. Договору продавець відпускає товар покупцю на підставі видаткової накладної, після погодження сторонами асортименту, номенклатури, ціни, кількості товару в кожній партії.

Пунктом 3.3. Договору сторонами погоджено, що у разі, якщо сторони досягнуть домовленості про умови поставки, що відрізнятимуться від умов зазначених в п. 3.1 . цього Договору, до вартості товару буде включена вартість його доставки до місця поставки.

Пунктом 3.4. Договору продавець згідно умов цього договору приймає на себе зобов`язання провести поставку товару з дотриманням термінів поставки, а покупець приймає на себе зобов`язання провести розрахунки за товар.

Відповідно до п.3.11. Договору розрахунки за поставлену партію товару здійснюються на умовах 100% передплати.

Згідно п.3.15 Договору якщо обов`язковою умовою для здійснення поставки товару є проведення покупцем повної або часткової оплати товару, продавець має право на свій розсуд здійснювати або не здійснювати поставку до виконання цієї умови покупцем.

Оплата рахунку-фактури або підписання видаткової накладної з боку покупця, підтверджує прийняття умов поставки товару та його вартості (п.3.12 Договору).

Згідно п.3.13 Договору оплата здійснюється безготівковим розрахунком шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок продавця.

Відповідно до п.3.5. Договору поставка товару вважається виконаною з дати підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на товар.

З урахуванням п 8.1. та п.8.2. Договору термін його дії з моменту підписання до 31.12.2023 та має місце пролонгація на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про інше. В частині взаєморозрахунків діє до повного розрахунку між сторонами.

На виконання умов договору позивач до 01.10.2023 здійснив поставив відповідачу товару на суму 731 625,00 грн, за який останній своєчасно розрахувався.

За період з 01.10.2023 до 28.01.2025 (моменту звернення із позовом до суду) відповідачем поставлено товар на суму 1 680182,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №ОТ10101 від 10.10.2023 на суму 291 625,00 грн, №ОТ30102 від 30.10.2023 на суму 297 750,00 грн, № ОТ№21114 від 21.11.2023 на суму 319 621,00 грн, №ОТ12022 від 12.02.2024 р. на суму 321 096,00 грн, № 19021 від 19.02.2024 на суму 355050,00 грн, №ОТ14033 від 14.03.2024 на суму 47 520,00 грн, №ОТ18043 від 18.04.2024 на суму 47 520,00 грн.

В період з 01.10.2023 по квітень 2024 року позивач виставив відповідачу рахунки на оплату, зокрема: № 248 від 10.10.2023 на суму 291 625,00 грн, № 261 від 30.10.2023 на суму 297 750,00 грн, № 280 від 21.11.2023 на суму 319 621,00 грн, № 32 від 12.02.2024 на суму 321096,00 грн, № 41 від 19.02.2024 на суму 355 050,00 грн, № 88 від 14.03.2024 на суму 47520,00 грн, № 159 від 18.04.2024 на суму 47 520,00 грн.

Відповідач рахунки сплатив частково в сумі 684 415,00 грн, що підтверджується інформаційними повідомленями про зарахування коштів: - № 486 від 10.10.2023 на суму 291 625,00 грн згідно рахунку № 248 від 10.10.2023; - № 528 від 31.10.2023 на суму 80 000,00 грн згідно рахунку № 261 від 30.10.2023; - № 531 від 02.11.2023 на суму 167 750,00 грн згідно рахунку № 261 від 30.10.23; - № 532 від 03.11.2023 р. на суму 50 000,00 грн згідно рахунку № 261 від 30.10.2023; - № 518 від 28.03.2024 р. на суму 47520,00 грн згідно рахунку № 88 від 14.03.2024; - № 579 від 01.05.2024 на суму 47 520,0 грн згідно рахунку 159 від 18.04.2024.

Доказів сплати коштів по рахунках, зокрема № 280 від 21.11.2023, № 32 від 12.02.2024, № 41 від 19.02.2024 на загальну суму 995 767,00 грн відповідач не надав.

Позивач виконав свої зобов`язання та поставив відповідачу товар на адресу: 77304, Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Драгоманова, 8 , що підтверджується товарно-транспортними накладними № ОТ21114 від 21.11.2023, № ОТ12022 від 12.02.2024, № ОТ19021 від 19.02.2024.

Претензійним листом від 05 серпня 2024 року позивач звернувся до відповідача, в якому вимагав сплатити заборгованість в сумі 995 767,00 грн.

Однак, заборгованість станом на момент звернення із позовом до суду не погашена.

Предметом спору є вимога про стягнення заборгованості за Договором поставки №2808/01 від 28.08.2023, який за правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 202 ЦК України).

В силу приписів ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір поставки №2808/01 від 28.08.2023 укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом, а доказів визнання їх судом недійсними, суду не подано (ст.204 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір № 2808/01 від 28.08.2023 за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень ч.1 ст. 692 ЦК України, обов`язок покупця з оплати товару виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Однак, відповідач доказів оплати товару в повному обсязі суду не надав , внаслідок чого виникла заборгованість на суму 995 767,00 грн.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За приписом статей 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1,2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач суму заборгованості в розмірі 995 767,00 грн не сплатив, доводи позивача не спростував.

З аналізу наведеного вище, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з приписами п.12 ч.3 ст.2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч.1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом до суду позивачем заявлено до відшкодування витрат по сплаті судового збору.

За правилами п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 14936,50 грн (платіжна інструкція № 22 від 27.01.2025).

Оскільки позовна заява позивача надійшла до суду в електронній формі через підсистему "Електронний суд", за подання цієї позовної заяви позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 11 949,20 грн із застосуванням коефіцієнту пониження ставки судового збору. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Клопотання про повернення зайво сплаченої суми судового збору в розмірі 2987,30 грн не подано.

За правилами, встановленими п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позову в повному обсязі, судовий збір в сумі 11949,20 грн слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 86, 123, 129, 130, 178, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік-Трейд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокомпас" про стягнення заборгованості в сумі 995 767,00 грн - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокомпас" (вул. Драгоманова,8, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77304, код 33945296) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік-Трейд" (вул. 7-ма Пересипська, буд.17, м. Одеса, Одеська область, 65042, код 36553323) 995 767,00 грн заборгованості та 11 949,20 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 30.05.2025.

Суддя С. М. Кобецька