ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/1203/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Катречко Д.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фермерського господарства «Едельвейс Україна», 08321, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Чубинське, вул. Яблунева, буд. 6
до Приватного підприємства «Компанія «Вікс Оіл», 61054, Харківська обл., м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120, оф. 716
простягнення 458 500,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача: Турка - Романюк А.С. (в режимі відеоконференції);

відповідача: Феленко С.О. (в режимі відеоконференції).

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Едельвейс Україна» звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Приватного підприємства «Компанія «Вікс Оіл» про стягнення грошових коштів у розмірі 458 500,00 грн.

Також, до стягнення заявлені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору поставки № 2022/0401-32 від 04.01.2022 року в частині поставки товару, у зв`язку із чим позивач просить суд, стягнути здійснену останнім попередню оплату.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1203/25. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

09.04.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 8846/25) про вступ у справу представника.

21.04.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 9868/25).

28.04.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 10427/25).

06.05.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача (вх. № 11040/25).

06.05.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 11043) про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, у якому останній, просить суд, здійснювати розгляд справи №922/1203/25 у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 07.05.2025 року задоволено клопотання (вх. № 11043) про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Призначено розгляд справи № 922/1203/25 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на "14" травня 2025 р. о(б) 12:00 год. Участь позивача та відповідача у судовому засіданні визнано обов`язковою.

09.05.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 11364/25) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у якій останній, просить суд, надати можливість представнику позивача, адвокату Турка-Романюк Аліні Сергіївні приймати участь у судових засіданнях у справі №922/1203/25 в Господарському суді Харківської області в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

09.05.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 11363/25) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у якій останній, просить суд, судове засідання у справі №922/1203/25, призначене на 14.05.2025 року об 12.00 год., а також інші судові засідання в рамках вказаної справи, провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою офіційної сертифікованої підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (https://vkz.court.gov.ua/).

13.05.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 11550) про долучення документів.

Ухвалою суду від 13.05.2025 року заяву (вх. № 11364/25 від 09.05.2025 року) позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено частково. Заяву (вх. № 11363/25 від 09.05.2025 року) відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено частково. Постановлено, провести судове засідання з розгляду справи призначене на "14" травня 2025 р. о(б) 12:00 год. за наявності технічної можливості, в режимі відеоконференції шляхом використання Підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (vkz.court.gov.ua). В частині заяви (вх. № 11364/25 від 09.05.2025 року) позивача щодо участі у судових засіданнях у справі №922/1203/25 в Господарському суді Харківської області в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - відмовлено. В частині заяви заяви (вх. № 11363/25 від 09.05.2025 року) відповідача щодо участі в інших судових засідання в рамках вказаної справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою офіційної сертифікованої підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (https://vkz.court.gov.ua/) - відмовлено.

Ухвалою суду від 14.05.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом з розгляду справи по суті оголошено перерву до 21.05.2025 року до 11:00 год. Також задоволено усні клопотання позивача та відповідача від 14.05.2025 року про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

21.05.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 12253/25), у якій позивач зазначає, що 20.05.2025 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дашдаміровим Е.О. за заявою уповноваженого представника позивача проведено реєстрацію зміни місцезнаходження позивача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Місцезнаходження позивача зареєстровано за адресою: Україна, 08321, Київська область, Бориспільський район, с. Чубинське, вул. Яблунева, буд. 6. З огляду на викладене, позивач повідомляє суд, що з 20.05.2025 року місцезнаходження позивача зареєстровано за адресою: Україна, 08321, Київська область, Бориспільський район, с. Чубинське, вул. Яблунева, буд. 6.

Ухвалою суду від 21.05.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом вищевказані документи долучено до матеріалів справи та подальший розгляд справи ведеться із їх урахуванням.

Присутній у судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача надав усні пояснення щодо позовних вимог, та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Щодо витрат на правничу допомогу, представник позивача зазначив, що відповідні докази будуть подані до суду протягом 5 днів.

Присутній у судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача надав усні заперечення щодо позовних вимог, та просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд у судовому засіданні 21.05.2025 року перейшов до стадії ухвалення судового рішення, та 21.05.2025 року судом було оголошено рішення (скорочене) вступну та резолютивну частини.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, заслухавши присутнього у судовому засіданні уповноважено представника позивача та представника відповідача, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 04.01.2022 року між Фермерським господарством «Едельвейс Україна» (позивач, покупець) та Приватним підприємством «Компанія «Вікс Оіл» (відповідач, постачальник) було укладено договір поставки № 2022/0401-32.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та засвідчення печатками сторін (за наявності) та діє до 31.12.2023 року, але в частині виконання грошових зобов`язань - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 9.1. договору).

Пунктом 1.1. договору, сторони погодили, що за цим договором постачальник зобов`язується передавати у власність покупця встановлені договором строки пальне та нафтопродукти (надалі - ПММ, або товар), покупець зобов`язується прийняти ПММ і сплатити його вартість в порядку та на умовах визначених цим договором.

Відповідно до пунктів 1.2. та 1.3. договору, ПММ поставляється погодженими партіями, у відповідності до специфікацій або рахунків та видаткових накладних належним чином оформлених сторонами. Найменування ПММ (номенклатура), асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю ПММ, сума (вартість) партії та кількість ПММ, що входить у партію, визначається специфікаціями або рахунками складеними постачальником та товарними (видатковими) накладними підписаними сторонами.

Пунктом 2.1. визначено, що кількість ПММ що входить у партію, визначається сторонами у специфікації, або у рахунках на оплату ПММ складених постачальником та видаткових накладних належним чином оформлених сторонами.

Згідно пунктів 4.1. та 4.2. договору, ціна ПММ визначається у специфікаціях до договору на кожну партію ПММ, або у рахунках на сплату ПММ складених постачальником. Сплата покупцем рахунку складеного постачальником означає згоду покупця з вартістю ПММ та загальною вартістю партії ПММ. Загальна сума договору визначається загальною сумою усіх видаткових накладних за якими постачальником передано, а покупцем прийнято ПММ.

Відповідно до пункту 5.1. договору, покупець здійснює оплату ПММ на умовах 100% попередньої оплати вартості ПММ. Специфікаціями до цього договору може бути встановлений інший порядок оплати ПММ.

Пунктом 5.4. договору, сторони визначили, що 5.4. у випадку якщо сторонами не складено специфікацію на відповідну партію ПММ, сплатою рахунку складеного постачальником та наданого покупцю, останній надає свою згоду відносно ціни за одиницю ПММ, найменування (номенклатури) ПММ, кількості ПММ що входить у партію та вартості партії ПММ.

Згідно пунктів 6.1.-6.3. договору, поставка ПММ здійснюється на умовах DAP за вимогою покупця, або в місце, що зазначено у ліцензії на зберігання пального. Склад постачальника (відповідно до ІНКОТЕРМС 2010) з урахуванням умов цього договору. В разі розбіжностей між положеннями цього договору і Правилами ІНКОТЕРМС 2010, пріоритет в тлумаченні умов поставки мають положення цього договору. Сторони мають право змінити базис поставки щодо будь-якої партії ПММ шляхом складання специфікації з відмінними від базисних умовами поставки.

Строк поставки кожної партії ПММ визначається сторонами у специфікаціях, які з моменту їх укладання сторонами стають невід`ємною частиною цього договору.

Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання з поставки ПММ 3 моменту завантаження ПММ у прибулий транспортний засіб наданий покупцем якщо інше не передбачене специфікацією. Право власності на ГІММ за цим договором переходить до покупця в момент отримання ПММ, що підтверджується видатковою накладною або будь-яким іншим доказом у випадку якщо підписання видаткової накладної не відбулось в момент передачі ПММ за будь-яких причин.

26.01.2022 року відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату (попередній) № 28 на суму 598 500,00 грн. (паливо дизельне ДП-3-Євро 5-ВО (згідно дсту 7688:2015) код УКТ ЗЕД 2710 19 43 00) кількість 21000 л).

За твердженнями позивача, останнім відповідно до рахунку № 28 від 26.01.2022 року було сплачено відповідачу суму у загальному розмірі 598 500,00 грн. про що свідчить виписка банку додана до позовної заяви.

Проте, відповідач в порушення умов договору не здійснив поставку товару, у зв`язку із чим, позивачем на адресу відповідача було направлено лист вих. № 131/08 ві 31.08.2022 року про повернення коштів.

Також, позивач зазначає, що на адресу відповідача було направлено також лист вих. № 182/08 ві 04.11.2022 року про повернення коштів.

Відповідачем було частково повернута кошти на загальну суму 140 000,00 грн., а саме: 06.07.2022 року на суму 50 000,00 грн., 31.08.2022 року на суму 70 000,00 грн., 07.11.2022 року на суму 20 000,00 грн. про що свідчить виписка банку додана до позовної заяви.

За розрахунком позивача, відповідачем так і не було поставлено оплачений позивачем товар, та не здійснено повернення перерахованих позивачем грошові кошти у розмірі - 458 500,00 грн. у зв`язку із чим, позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення коштів від 17.12.2024 року у якій останній, вимагав повернути перераховані кошти у загальному розмірі 458 500,00 грн. у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Проте, вищевказана вимога позивача залишена відповідачем без задоволення, що стало причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із статтею 173 Господарського кодексу України та статтею 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з вимогами частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Як вбачається із матеріалів справи та не спростовано відповідачем, позивач зобов`язання за договором поставки від 04.01.2022 року № 2022/0401-32 виконав належним чином, та перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 598 500,00 грн. про що свідчить наявна у матеріалах справи виписка банку.

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором виконав не належним чином, та не здійснив поставку товару на загальну суму 598 500,00 грн.

При цьому, з наявної у матеріалах справи виписки банку вбачається, що позивачем було здійснено часткове повернення суми у загальному розмірі 140 000,00 грн.

Отже за розрахунком позивача, у відповідача наявний борг у загальному розмірі 458 500,00 грн. (із урахуванням повернутої позивачем суми 140 000,00 грн.).

Вищевказане також не заперечується відповідачем.

У зв`язку із чим, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у вигляді залишку оплати у сумі 458 500,00 грн. (598 500,00 грн. 140 000,00 грн.).

При цьому, суд враховує, що докази, які підтверджують поставку відповідачем товару за договором на суму залишку передоплати 458 500,00 грн. або повернення коштів у сумі 458 500,00 грн. в матеріалах справи відсутні, а відповідачем у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України надано не було.

При цьому, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 9868/25 від 21.04.2025 року) зокрема зазначив, що дійсно між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки №2022/0401-32 від 04.01.2022 року.

В свою чергу, як вбачається з умов укладеного між сторонами договору, зокрема, в пункті 6.1. договору поставка ПММ здійснюється на умовах DAP за вимогою покупця, або в місці, що зазначено у ліцензії на зберігання пального - склад постачальника (відповідно до Інкотермс 2010) з урахуванням умов цього договору. Термін DAP (повна назва Delivered at Place або «поставка у місце призначення») визначає, що продавець знімає з себе договірні зобов`язання, коли передає вантаж одержувачу в узгодженому місці постачання. Тобто умовами договору передбачено, що відповідач як постачальник здійснює поставку товару на складі постачальника (місці зберігання пального). Крім цього, така поставка здійснюється саме на вимогу покупця (позивача). А згідно з пунктом 6.3. договору постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання з поставки ПММ з моменту завантаження ПММ у прибулий транспортний засіб наданих покупцем, якщо інше не передбачене специфікацією. При цьому, наразі місцями зберігання ПММ відповідача є (не виключно): - Черкаська область, Христинівський район, с. Христинівка, вул. Прибережна, буд.1А (згідно договору зберігання №23102024 від 23.10.2024 року); - Вінницька область, Калинівський район, с. Павлівка, вул. Коцюбинського, буд.58 (договір зберігання №2024/2111-1 від 21.11.2024 року); - Вінницька область, м. Немирів, вул. Польова, буд.3 (договір зберігання №24 від 07.02.2024 року) тощо.

В свою чергу, після оплати коштів за даним договором позивачем жодних активних дій щодо отримання даного товару як до початку введення військового стану, так і після його введення, здійснено не було: не було надіслано жодної вимоги (заявки) покупця про відвантаження пального, не було надано ані за місцем знаходження складу, ані за місцем зберігання пального і транспортного засобу, в який повинно було бути здійснено завантаження палива (саме на Позивачеві як покупцеві лежить обов`язок надати транспортний засіб для завантаження). Всього цього зі сторони позивача зроблено не було. За твердженнями відповідача, позивач не надав жодних доказів того, що відповідач відмовив позивачеві у видачі товару чи відмовився здійснити завантаження товару на прибулий транспортний засіб покупця. На підставі наведеного, відповідач жодних умов договору щодо поставки товару ПММ не порушував, натомість позивачем не було вчинено жодних дій по отриманню оплаченого товару. При цьому, невиконання позивачем своїх договірних зобов`язань з отримання товару не може свідчити про непоставну товару зі сторони відповідача. Таким чином, доводи позивача про не поставку відповідачем оплаченого товару є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо доводів позивача про припинення зобов`язання за договором, відповідач зокрема зазначає, що відповідно до пункту 9.2 договору передбачено, що розірвання (припинення) цього договору допускається лише за взаємною письмовою згодою обох сторін. А відповідно до пункту 9.3 договору передбачено, що розірвання (припинення) цього договору в односторонньому порядку допускається лише у випадках, передбачених у цьому договорі та додатках до нього. При цьому, таке право на одностороннє розірвання даного договору сторони мають тільки у випадку існування обставин непереборної сили у відповідності до пункту 8.3. договору. Додатково звертаємо увагу суду, що волевиявлення сторін щодо розірвання договору за погодженням сторін має бути вчинено ними в активній однозначній формі, має бути зрозумілим для обох сторін та має бути доведеним до сторін. В свою чергу, між сторонами жодних письмових угод або заяв про розірвання (припинення) договору поставки №2022/0401-32 від 04.01.2022 року підписано не було. Листи позивача від 31.08.2022 року, від 04.11.2022 року та вимога від 17.12.2024 року не є належними доказами про розірвання договору, оскільки в цих документах не міститься жодного слова про розірвання цього договору, а також і не містять вони і жодної пропозиції про розірвання цього договору, адресованої відповідачу. Часткове повернення відповідачем попередньої оплати не може свідчити, ані про порушення зобов`язання зі сторони відповідача, ані згодою відповідача на розірвання договору, ані про погодження відповідача розірвати договір в цілому. Тому, на думку відповідача, наведені доводи позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, які спростовуються як умовами договору так і діючим законодавством України.

Також, відповідач із посиланням на частину 2 статті 693 Цивільного кодексу України та постанови Верховного Суду від 22.06.2023 року у справі №925/5430/22 та від 28.02.2019 року у справі № 912/2275/17 зазначає, що покупець може вимагати повернення суми попередньої оплати у разі якщо продавець не передав товар. Крім того, матеріалами справи не встановлено неналежного виконання відповідачем як продавцем свого договірного зобов`язання з поставки товару. За твердженнями відповідача, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що він вжив усіх залежних від нього заходів щодо вчасного отримання товару по договору та не підтвердив, що несвоєчасна поставка товару є виключно наслідком неправомірних дій зі сторони відповідача. Оскільки саме позивач за умовами договору зобов`язаний вчинити активні дії з отримання товару та його отримати і транспортування його здійснюється ним теж самостійно.

На думку відповідача, за договором передбачено обов`язок саме позивача самостійно здійснити вивіз товару, надавши транспортний засіб для завантаження ПММ, а тому з боку відповідача відсутнє порушення умов договору щодо не поставки товару.

Крім того, відповідач зазначає, що як вбачається з витягу ЄДР, місцезнаходження Позивача є наступна адреса: 92940, Луганська область, Сєвєродонецький район, село Нова Астрахань (с. Гузіївка), вул. Шкільна, буд.23. Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (зі змінами) передбачено, що територія Сєвєродонецької міської територіальної громади, до якої входить село Гузіївка, є окупованим з 25.06.2022 року. Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України. Таким чином, згідно вищевказаних приписів діючого законодавства України слідує, що до моменту зміни податкової адреси на підконтрольну територію України юридичною особою, якої місцезнаходження є тимчасово окупована територія, здійснення такою юридичною особою господарської діяльності не дозволяється. У зв`язку з наведеними обставинами, заборонено здійснення господарської діяльності з юридичною особою, місцезнаходження якої є тимчасово окупована територія (чи то поставка товару, чи то оплата товару, чи то повернення попередньої оплати).

Тому, просить суд, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, та стягнути із позивача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу.

У наданій до суду відповіді на відзив (вх. № 10427/25 від 28.04.2025 року) позивач зокрема зазначив, що станом на дату пред`явлення позивачем позовної заяви про повернення суми попередньої оплати пройшло більше трьох років від дати повної оплати покупцем товару. В той же час, в матеріалах справи відсутні докази ініціювання відповідачем питання щодо нездійснення позивачем отримання товару в пунктах реалізації постачальника та/або повідомлення про готовність до видачі позивачу ПММ. Також, позивач зазначає, що у зв`язку з початком військових дій на території Луганської області за місцезнаходженням Позивача (Луганська обл., Сіверськодонецький р-н (Кремінський р-н), село Гузіївка (Нова Астрахань), а в подальшому і окупацією територій, у позивача була відсутня об`єктивна можливість прийняття товару. При цьому, усі попередні господарські взаємовідносини між позивачем та відповідачем відбувались на території Луганської області, місцем зберігання пального, власником якого був відповідач, було місто Сєвєродонецьк. Також, за твердженнями позивача, виходячи з того, що згідно умов постачання DAP "Інкотермс-2010" обов`язком продавця є доставка товару до погодженого місця, де відбувається його передача покупцю, то, відповідно, продавець зобов`язаний сповістити покупця в порядку пункту А 4 для того, щоб покупець мав можливість прийняти заходи, необхідні для прийняття товару. Будь-яких сповіщень від відповідача про можливість відвантаження товару протягом 3х років позивач не отримував. У зв`язку із неотриманням товару, позивачем були направлені листи відповідачу про повернення коштів попередньої оплати. Щодо місцезнаходження позивача зазначає, що договір поставки №2022/0401-32 було укладено 04 січня 2022 року, тобто до початку війни та окупації території, місцезнаходження позивача. Визначені Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території не встановлюють заборони особам, які зареєстровані на тимчасово окупованій території, виступати позивачами або відповідачами у судовому процесі. Також, позивач зазначає, що у будь-якому випадку перерахування коштів має здійснюватися банківськими установами з дотриманням заборон, які встановлені Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, зазначає наступне.

За приписами статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

З вищевикладеного слідує, що станом на час розгляду справи відповідачем не виконано умови договору в частині поставки позивачу товару визначено умовами договору.

За приписами пункту 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, що спростовує твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву (вх. № 9868/25 від 21.04.2025 року).

Щодо посилання відповідача на знаходження відповідача на окупованій території, то суд зазначає, що станом на час розгляду справи, із наданих позивачем до суду документів вбачається, що місце реєстрації позивача Фермерського господарства Едельвейс Україна, 08321, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Чубинське, вул. Яблунева, буд. 6.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем не здійснено поставку товару у повному обсязі на здійснену позивачем передоплату, позивач має право вимагати повернення зробленої ним на користь відповідача залишку передплати у розмірі 458 500,00 грн. за договором, оскільки відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконав, товар за договором на суму 458 500,00 грн. не поставив.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач поставив позивачу товар на загальну суму залишку передоплати у розмірі 458 500,00 грн., за який було проведено оплату, а також відсутні докази повернення суми здійсненої позивачем відповідачу оплати за товар.

Згідно зі статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

При цьому, решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень, заперечень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень, заперечень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

З врахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 458 500,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача. У зв`язку із чим з відповідача підлягає до стягнення сума у розмірі 6877,50 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 236 - 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства Компанія Вікс Оіл (61054, Харківська обл., м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120, оф. 716, ) на користь Фермерського господарства Едельвейс Україна (08321, Київська обл., Бориспільський р-н, село Чубинське, вул. Яблунева, будинок 6, ) грошові кошти у розмірі 458 500,00 грн. та судовий збір у розмірі 6 877,50 грн.

Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформацію щодо роботи суду та щодо розгляду конкретних судових справ можна отримати на сайті суду, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot.

Реквізити сторін:

позивач: Фермерське господарство Едельвейс Україна (08321, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Чубинське, вул. Яблунева, буд. 6, );

відповідач: Приватне підприємство Компанія Вікс Оіл (61054, Харківська обл., м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 120, оф. 716, ).

Повне рішення складено "26" травня 2025 р.

Суддя О.О. Ємельянова