ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2025 р. м. Київ Справа № 910/3430/24

Розглянувши матеріли справи за позовом Акціонерного товариства «ПроКредит Банк»

до ОСОБА_1

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна Столиця»

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників:

від позивача: Онуфрієва О.Д.

від відповідача: не з`явився;

3-ї особи: не з`явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна Столиця» про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, цільове призначення для іншої житлової забудови, площа 0,03872 га, розташовану за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Ірпінь, вулиця Ломоносова, будинок 24-36, кадастровий номер: :01:129:0064 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09), яка належить на праві власності Остапенко Валентині Юріївні шляхом проведення електронного аукціону за початковою ціною продажу, що визначається при примусовому виконанні судового рішення на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в рахунок часткового погашення кредитної заборгованості ТОВ «Торгівельна Столиця» перед АТ «ПроКредит Банк» в розмірі 4 232 649,03 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.11.2024 року відкрито провадження у справі № 910/3430/24 за правилами загального позовного провадження.

В ході підготовчого провадження у справі № 910/3430/24 судові засідання відкладались з метою з`ясування усіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.01.2025 відповідно до ч. 1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна Столиця», яке є позичальником за кредитним договором та за його кредитними зобов`язаннями у справі заявлено позов до іпотекодавця з метою реалізації забезпечувального обтяження.

В ході підготовчого провадження позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Також зазначив і про те, що ним повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази. Відповідач в ході підготовчого провадження в судові засідання не з`являвся, заперечень проти позову не подав. Третя особа в ході підготовчого провадження у судові засідання не з`являлась, пояснень по суті спору не надала.

На виконання вимог ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України судом під час підготовчого провадження у справі № 910/3430/24 вирішено питання та вчинено усі дії, необхідні для підготовки справи до розгляду по суті.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.03.2025.

В судовому засіданні 24.03.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не прибув, в ході розгляду спору відзиву на позов не подав, позовні вимоги не заперечив та не спростував. Третя особа в судове засідання не з`явилась, пояснень по суті спору не надала.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 24.03.2025 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, цільове призначення для іншої житлової забудови, площа 0,03872 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:129:0064 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09), яка належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом проведення електронного аукціону за початковою ціною продажу, що визначається при примусовому виконанні судового рішення на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в рахунок часткового погашення кредитної заборгованості ТОВ «Торгівельна Столиця» перед АТ «ПроКредит Банк» в розмірі 4 232 649,03 грн.

До участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна Столиця», боржника за кредитним договором, в погашення заборгованості якого заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В ході розгляду спору відповідач у судові засідання не з`являвся, відзиву на позов не подав, позовні вимоги не заперечив та не спростував. Третя особа в судове засідання не з`явилась, пояснень по суті спору не надала.

Судом досліджено подані позивачем докази та встановлено наступні обставини.

21.10.2021 між АТ «ПроКредит Банк» (позивач, Банк, Іпотекодержатель) та ТОВ «Торгівельна Столиця» (третя особа, Позичальник) була укладена Рамкова кредитна угода № FW115.2153 (далі Рамкова угода), відповідно до якої Рамкова угода застосовується до таких Кредитних послуг, які Позичальник може одержати від Банку згідно з умовами та положеннями, визначеними в цій Угоді: Овердрафт; Строковий кредит; Відновлювальна кредитна лінія; Гарантії, акредитиви (документарні операції); Кредитні картки. Використання будь-якої Кредитної послуги в рамках Рамкової угоди можливе лише на підставі позитивного рішення компетентного внутрішнього органу Банку і за умови укладення окремих кредитних договорів, які є невід`ємними частинами цієї Угоди і не мають самостійного значення.

Того ж дня 21.10.2021 між Банком та ОСОБА_1 (далі відповідач, Іпотекодавець) був укладений Договір іпотеки № 233844-ІД1, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Калашовою Л.В. за реєстровим № 2079 (далі Договір іпотеки).

У Договорі іпотеки сторони домовилися про наступне:

Основні зобов`язання усі та кожне окремо, існуючі та майбутні грошові зобов`язання Позичальника перед Іпотекодержателем, термін виконання яких настав або настане у майбутньому, що виникають чи будуть виникати протягом усього часу дії Рамкової угоди на підставі діючих чи, які будуть укладені у майбутньому Кредитних договорів, а також зобов`язання, які виникли у зв`язку з порушенням умов Кредитних договорів (сплатити неустойку, компенсацію, відшкодувати заподіяні збитки тощо).

Позичальник Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна Столиця», ідентифікаційний код 33300207.

Рамкова угода Рамкова угода № FW115.2153 від 21.10.2021, з усіма діючими та майбутніми змінами та/або доповненнями до неї.

Відповідно до п. 2.1 Договору іпотеки для забезпечення повного виконання Основних зобов`язань та вимог Іпотекодержателя, Іпотекодавець передає в іпотеку на умовах, визначених Договором Предмет іпотеки, що вказаний у п. 2.2 Договору.

Згідно з п. 2.2 Договору іпотеки Предметом іпотеки є наступне нерухоме майно:

- житловий будинок, загальна площа 192,6 кв.м, житлова площа 89,8 кв.м; Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09; Номер запису про право власності 2343140; Київська область, Бучанський район, місто Ірпінь, вулиця Ломоносова, будинок 24-36, заставна вартість 2 757 300,00 грн.;

- земельна ділянка, цільове призначення для іншої житлової забудови, площа 0,03872 га; кадастровий номер: :01:129:0064; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09; номер запису про право власності 2342429; Київська область, Бучанський район, місто Ірпінь, вулиця Ломоносова, будинок 24-36; заставна вартість 487 900,00 грн.;

Загальна заставна вартість 3 245 200,00 грн. Заставна вартість предмета іпотеки встановлена станом на дату укладення Договору та визначена за погодженням Сторін на підставі Акта оцінки 21.10.2021.

Іпотекою забезпечується виконання усіх Основних зобов`язань та вимог Іпотекодержателя, а також вимог, які відповідно до законодавства можуть бути задоволені за рахунок Предмета іпотеки (п. 3.3 Договору іпотеки).

Відповідно до п. 3.4 Договору іпотеки розмір Основних зобов`язань визначається відповідно до Кредитних договорів. При цьому розмір Основних зобов`язань, які виникають з Рамкової угоди та укладених на її підставі Кредитних договорів, визначається з врахуванням усіх існуючих та майбутніх кредитів, наданих в межах лімітів умов кредитування, що на момент укладення Договору становлять: ліміт суми кредитування - еквівалент 10 000 000,00 грн.; ліміт строку кредитування - до 21.10.2031; максимальний розмір процентів - 40% річних.

Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки у випадку порушення Позичальником та/або Іпотекодавцем умов Кредитних договорів чи Договору, порушення справи про банкрутство Іпотекодавця та/або Позичальника, та в інших випадках, передбачених законодавством (п. 6.1 Договору іпотеки).

Звернення стягнення здійснюється за вибором Іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким є застереження, вказане у Розділі 7 Договору з врахуванням інших умов Договору. Якщо законодавством встановлені особливі чи інші правила звернення стягнення на певні види предметів іпотеки, то звернення відбувається з врахуванням цих правил законодавства (п. 6.4 Договору іпотеки).

Сторони погодилися, що належним та достатнім доказом наявності порушень Договору та/чи Кредитних договорів, наявності, виду, розміру, строку тощо Основних зобов`язань є письмова довідка Іпотекодержателя (п. 6.7 Договору іпотеки).

21.10.2021 в межах Рамкової угоди, забезпеченої іпотекою, між Банком та Третьою особою був укладений Кредитний договір № 115.52179/FW115.2153 (далі Кредитний договір), за умовами якого позивач зобов`язувався надати грошові кошти (кредит) Третій особі у розмірі та на умовах, встановлених ним, а Позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач зазначає, що виконав взяті на себе зобов`язання надав Третій особі грошові кошти у кредит. Натомість, Позичальник (Третя особа) допустив порушення своїх зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту та сплати процентів. Погашення кредитної заборгованості не відбулось, порушення умов Рамкової угоди та Кредитного договору тривають, зобов`язання Третьої особи залишаються невиконаними.

Кредитна заборгованість Третьої особи перед позивачем залишається непогашеною, її розмір зростає, тому наявні правові підстави для звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Розмір заборгованості станом на 08.03.2024 підтверджується письмовою довідкою позивача і складає: 3 789 259,50 грн. заборгованості за кредитом, 443 389,53 грн. заборгованості по процентах за кредитом. Всього 4 232 649,03 грн.

24.01.2024 Іпотекодавець звернувся до позивача з письмовою вимогою про припинення обтяження житлового будинку, що входив до складу Предмета іпотеки, у зв`язку зі знищенням його внаслідок бойових дій, спричинених війною російської федерації проти України, та наміром отримати державну компенсацію через таке знищення.

Розглянувши пред`явлену вимогу Іпотекодавця, позивач вчинив дії з припинення іпотеки та зняття заборони з житлового будинку, що входив до складу Предмета іпотеки. 31.01.2024 іпотека та заборона відчуження житлового будинку були припинені.

Таким чином, станом на момент звернення до суду Предмет іпотеки складається лише з земельної ділянки, цільове призначення для іншої житлової забудови, площа 0,03872 га, розташованої за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Ірпінь, вулиця Ломоносова, будинок 24-36, кадастровий номер: :01:129:0064, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09, номер запису про право власності 2342429.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, змін) або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, так умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту' або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність наведеної у позові заборгованості під час розгляду справи учасниками справи не спростовано, доказів сплати зазначеної заборгованості суду не надано.

Враховуючи те, що Позичальник порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, банк вирішив застосувати захід забезпечення виконання зобов`язання шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку майно.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а згідно частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положення ст. 546 Цивільного кодексу України визначають, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Таким чином, враховуючи чинну редакцію Закону України «Про іпотеку», позивач вважає за необхідне зазначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу на електронному аукціоні.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 924/233/18).

Тобто, обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Позивачем надано докази наявності підстав для реалізації чинних забезпечувальних обтяжень щодо майна відповідача, в той час, як відповідачем доводи позивача не заперечені та не спростовані. Таким чином, у зв`язку з простроченням кредитного зобов`язання, забезпеченого іпотекою відповідача, у позивача достатні підстави для задоволення своєї вимоги за рахунок предмета іпотеки.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, цільове призначення - для іншої житлової забудови, площею 0,03872 (нуль цілих триста вісімдесят сім стотисячних) га, розташовану за адресою: Київська область, Бучанський район, місто Ірпінь, вулиця Ломоносова, будинок 24-36, кадастровий номер: :01:129:0064 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09), яка належить на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом проведення електронного аукціону за початковою ціною продажу, що визначається при примусовому виконанні судового рішення на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Звернення стягнення здійснити в рахунок часткового погашення кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна Столиця» перед Акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (03115, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 107-А, ідентифікаційний код в ), в сумі 3 789 259,50 грн. заборгованості за кредитом та 443 389,53 грн. заборгованості за процентами.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (03115, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 107-А, ідентифікаційний код в ) 5 854,80 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 28.05.2025.

Суддя Т.П. Карпечкін