СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Харків Справа № 922/4632/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.

за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Елат"

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківського квартирно-експлуатаційного управління (вх. №814) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2025 у справі №922/4632/24

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Елат", Харківська обл., Печенізький р.-н, с. Мартове,

до відповідача Харківського квартирно-експлуатаційного управління, м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1

про стягнення 2549793,54 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 24.03.2025 по справі №922/4632/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Елат" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково; прийнято додаткове рішення; стягнуто з Харківського квартирно-експлуатаційного управління на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елат" 38 591,78 грн витрат на професійну правничу допомогу; в задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Таке рішення суду першої інстанції мотивовано дотриманням процесуального порядку подання заяви про ухвалення додаткового рішення, документальним підтвердженням понесених витрат, оцінкою їх розумності та співмірності згідно з ГПК України, а також справедливим розподілом судових витрат відповідно до часткового задоволення позову. Суд відхилив заперечення відповідача як необґрунтовані, оскільки останній не навів належних доказів на підтвердження неспівмірності суми.

Харківське квартирно-експлуатаційне управління з додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення витрат на професійну допомогу та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог в цій частині.

В обґрунтуванні апеляційної скарги заявник вказує, що:

- відповідно до трьохстороннього договору від 01.11.2022, саме позивач повинен був вчасно виставляти рахунки КЕВ м. Харкова для відшкодування вартості комунальних послуг (зокрема, електроенергії, спожитої військовою частиною НОМЕР_1 ). Скаржник зазначає, що матеріали справи не підтверджують, що рахунки були надані вчасно; позов подано поза межами бюджетного періоду, що унеможливлювало оплату з боку бюджетної установи; причиною звернення до суду є недбалість самого позивача, а не неналежна поведінка відповідача;

- КЕВ є неприбутковою установою, яка фінансується виключно за рахунок державного бюджету в межах затвердженого кошторису. У зв`язку з цим відповідач не мав можливості профінансувати спірні витрати у минулих періодах; невиконання зобов`язань зумовлено відсутністю бюджетних асигнувань, а не протиправними діями чи бездіяльністю. Наслідком бездіяльності позивача є те, що останній був змушений звернутися за правничою допомогою до адвоката;

- витрати на правничу допомогу є завищеними та неспівмірними. Скаржник вважає суму 42 000 грн необґрунтованою з урахуванням невеликої складності справи; завищеною, оскільки обсяг фактичних дій адвоката був стандартним підготовка позову, відповіді на відзив, участь у кількох засіданнях; неспівмірною з ринковими цінами на аналогічні послуги;

- порушено підхід до розподілу судових витрат. Скаржник наполягає, що позов було задоволено частково, отже компенсація витрат мала бути зменшена або відхилена повністю; суд першої інстанції не оцінив поведінку сторін, зокрема внесок позивача у виникнення спору, небажання досудового врегулювання; не були враховані положення ч. 5, 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України, які дозволяють відступити від загального правила розподілу судових витрат;

- суд першої інстанції формально відхилив заперечення КЕВ м. Харкова; не дослідив належним чином причини виникнення спору та фінансові обмеження відповідача; не зважив на непропорційність витрат до значення справи та обсягів здійсненої адвокатом роботи.

Детально рух у справі відображено у процесуальних документах суду.

У судове засідання, яке відбулось 19.05.2025 з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Елат". Інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини справи.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.03.2025 у справі № 922/4632/24 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Елат" (далі - позивач) до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова (далі - відповідач) задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 2 490 545,09 грн заборгованості за спожиту електроенергію, 29 886,54 грн витрат по сплаті судового збору; в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою (вх. № 6410 від 12.03.2025), в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну допомогу у розмірі 42 000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 24.03.2025 по справі №922/4632/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Елат" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково; прийнято додаткове рішення; стягнуто з Харківського квартирно-експлуатаційного управління на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елат" 38 591,78 грн витрат на професійну правничу допомогу; в задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Харківське квартирно-експлуатаційне управління з додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилось та просить ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог, які задовольнив суд першої інстанції.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає таке.

Предметом апеляційного розгляду у даній справі є визначення правомірності та обґрунтованості виплати адвокату Фадєєву О.П. компенсації витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 38 591,78 грн, яка була присуджена на користь позивача ТОВ «Елат» додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 24.03.2025.

Згідно з вимогами ч. ч. 1-3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з п. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається із матеріалів справи, заява позивача (вх. № 6410 від 12.03.2025) про ухвалення додаткового рішення надійшла до суду першої інстанції в межах строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України, і в ній позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на професійну правничу допомогу, тобто ухвалити відповідне додаткове рішення.

Обґрунтовує свою заяву тим, що у зв`язку з порушенням прав та інтересів позивача з боку відповідача, та необхідністю їх судового захисту позивач звернувся до адвоката Фадєєва О. П. та уклав з ним договір про надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг) № 16/24 від 18.10.2024 (далі за текстом договір; а. с. 18-19).

За умовами даного договору (п. 2.1.) адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види професійної правничої (правової) допомоги (Послуги) ТОВ «ЕЛАТ» (далі клієнт) в тому числі:

- складати та підписувати заяви по суті справи, позови, заперечення, скарги, клопотання, процесуальні та інші документи правового характеру, спрямовані на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення під час розгляду справи господарської юрисдикції у Господарському суді Харківської області, Східному апеляційному господарському суді, Касаційному господарському суді у складі Верховного суду за позовом клієнта до Харківського квартирно-експлуатаційного управління () про стягнення грошових коштів;

- надавати клієнту усні та письмові консультації, з питань підготовки позову та інших заяв по суті справи за позовом клієнта до Харківського квартирно-експлуатаційного управління () про стягнення грошових коштів;

- забезпечувати реалізацію прав та обов`язків клієнта в господарському судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків клієнта під час розгляду справи господарської юрисдикції у тому числі, але не виключно шляхом представництва інтересів клієнта під час судових засідань у Господарському суді Харківської області, Східному апеляційному господарському суді, Касаційному господарському суді у складі Верховного суду за позовом клієнта до Харківського квартирно-експлуатаційного управління () про стягнення грошових коштів, а клієнта зобов`язується оплатити надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг).

Згідно з п. 4.2 договору, винагорода (гонорар) за надання адвокатом клієнту професійної правничої (правової) допомоги (послуги) за цим договором у Господарському суді Харківської області є фіксованою та складає 42 000,00 (сорок дві тисячі) грн без ПДВ, які клієнт сплачує адвокату на підставі відповідного рахунку на оплату.

Згідно з п. 4.3 договору детальний опис наданої професійної правничої (правової) допомоги (послуги), її види та час надання зазначаються у актах приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (послуги).

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що оплата винагороди (гонорару) Адвокату за надання професійної правничої (правової) допомоги (Послуг), здійснюється на підставі відповідних рахунків, які виставляє Адвокат.

11.11.2024 Адвокатом складений рахунок на оплату за № 11 на загальну суму 42 000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 342 від 13.11.2024 позивач сплатив на користь Адвоката Фадєєва О.П. грошові кошти за договором у сумі 42 000,00 грн.

В процесі виконання умов договору між сторонами складено та підписано акт приймання-передачі професійної правничої (правової) допомоги (послуги) № 1 від 11.03.2025, за змістом якого адвокат надав, а клiєнт прийняв професійну правничу (правову) допомогу (послугу) щодо звернення ТОВ "Елат" до Господарського суду Харківської областi з позовною заявою до Квартирно-експлуатацiйного вiддiлу м. Xapків про стягнення грошових коштiв в межах справи № 922/4632/24.

За цим актом адвокат надав наступну професійну правничу (правову) допомогу (послугу):

- вивчення документiв та матеріалів щодо обставин виникнення у клієнта пiдстав для стягнення грошових коштiв з Квартирно-експлуатацiйного вiддiлу м. Xapків за використану Вiйськовою частиною А4044 електроенергiю - тривалiсть надання професiйної правничої (правової) допомоги (поспуг) авоката становить 1 (одна) година З0 хвилин (90 хвилин);

- надання клієнту усної консультації щодо можливих варіантів захисту його прав, порушених внаслiдок невиконання Квартирно-експлуатацiйним відділом м. Xapків своїх договiрних зобов`язань - тривалiсть надання професiйної правничої (правової) допомоги (поспуг) адвоката становить 0,5 (нуль цілих п`ять десятих) години (30 хвилин);

- складання позовної заяви ТОВ "Елат" до Квартирно-експпуатацiйного відділу м. Харків про стягнення грошових коштiв за використану Вiйськовою частиною А4044 електроенергiю - тривалiсть надання професiйної правничої (правової) допомоги (поспуг) авоката становить 3 (три) години 00 хвилин (180 хвилин);

- складання вiдповiдi на відзив та пояснень по справi №922/4632/24 - тривалість наданої професiйної правничої (правової) допомоги (послуг) адвоката становить 1 (одна) година 30 хвилин (90 хвилин);

- участь адвоката у судових засіданнях по справi №922/4632/24, що вiдбулися 20.01.2025, 03.02.2025, 17.02.2025, 10.03.2025 - тривалiсть надання професiйної правничої (правової) допомоги (послуг) авоката становить 4 (чотири) години 00 хвилин (240 хвипин).

З посиланням на зазначені документи, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 42 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Разом з тим, відповідач в порядку, визначеному п. 6 ст. 126 ГПК України заявив клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу на 100%, зокрема, посилаючись на необґрунтованість вимог про їх стягнення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові 06.11.2022 у справі № 922/1964/21 та об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 сформували правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, який судом враховується при розподілі судових витрат в межах даної справи.

Зокрема, за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що витрати у розмірі 42 000,00 грн, понесені позивачем на оплату послуг адвоката Фадєєва О.П., є документально підтвердженими, реально понесеними та пов`язаними безпосередньо з наданням правничої допомоги у межах розгляду даної справи, що підтверджується належними доказами: договором про надання правової допомоги, рахунком на оплату, актом приймання-передачі послуг, платіжним документом.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано застосував принцип пропорційності, передбачений ч.4 ст. 129 ГПК України, та врахував, що позовні вимоги були задоволені не в повному обсязі. У зв`язку з цим, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають компенсації за рахунок відповідача, було співмірно зменшено до суми 38 591,78 грн. Такий підхід відповідає усталеній практиці Верховного Суду (зокрема, постановам у справах №922/445/19, №922/1964/21), відповідно до якої у разі часткового задоволення позову, судові витрати на правничу допомогу компенсуються пропорційно до розміру задоволених вимог.

Разом з тим, скаржник стверджує, що сума у 42 000 грн є необґрунтовано високою з огляду на стандартний характер виконаних адвокатом дій: підготовка позову, заперечень, участь у чотирьох засіданнях. Витрати, на його думку, не відповідають складності справи, ринковим розцінкам і не є пропорційними значенню спору.

Однак відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє відповідне клопотання. У даному випадку суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач не надав жодних доказів про завищеність гонорару чи невідповідність часу, витраченого адвокатом. Наявність договору, акту приймання-передачі послуг, рахунку, платіжного доручення все це підтверджує дійсність та необхідність понесених витрат. Крім того, часткове задоволення позову вже враховано судом шляхом зменшення суми компенсації з 42 000 грн до 38 591,78 грн.

Додатково апелянт вказує, що з огляду на часткове задоволення позову, суд першої інстанції повинен був або повністю відмовити у компенсації витрат на правничу допомогу, або суттєво їх зменшити, тим більше враховуючи поведінку позивача, який нібито спричинив спір.

Однак місцевий суд саме і застосував принцип пропорційності, передбачений ч. 4 ст. 129 ГПК України, зменшивши заявлену до стягнення суму на відповідну частку. Щодо посилань на поведінку позивача, то суд вказав на безпідставність таких тверджень: саме відповідач не виконав зобов`язання зі сплати за електроенергію, а спір виник не через формальну бездіяльність, а через несплату наданої послуги.

Також апелянт вважає, що суд першої інстанції формально відхилив його заперечення, не дослідивши належним чином фінансові обмеження бюджетної установи, не оцінив характер спору, не врахував складність справи, значення для сторін, та інші аспекти, передбачені статтями 126 і 129 ГПК України.

Колегія суддів зазначає, що з тексту додаткового рішення вбачається, що суд першої інстанції детально проаналізував заяву позивача, дослідив докази, перевірив відповідність витрат встановленим критеріям (обсяг, характер, тривалість послуг, ціна позову, складність спору) і саме врахував часткове задоволення позову, зменшивши суму компенсації. Суд навів аргументовану відповідь на заперечення відповідача, оцінив їх належним чином та послався на релевантну судову практику.

Апеляційний суд наголошує, що твердження скаржника, зокрема щодо неналежного виставлення рахунків позивачем, бездіяльності останнього, а також відсутності у відповідача можливості провести оплату у зв`язку з бюджетними обмеженнями, по суті стосуються предмета спору про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. Вони мають значення виключно для з`ясування правомірності виникнення зобов`язання та встановлення обставин його порушення.

Водночас, у контексті розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу, наведені аргументи не можуть бути визнані юридично значущими, оскільки не спростовують факту звернення позивача до адвоката з метою реалізації права на судовий захист; обґрунтованості, реальності та документального підтвердження понесених витрат; критеріїв розумності й співмірності витрат, визначених ст. 126 ГПК України.

Отже, зазначені доводи апелянта не стосуються предмета оскарження додаткового судового рішення та не мають процесуального значення для оцінки правомірності його ухвалення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга Харківського квартирно-експлуатаційного управління не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2025 у справі №922/4632/24, має бути залишена без змін.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275-276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського квартирно-експлуатаційного управління залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2025 у справі №922/4632/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 26.05.2025.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян