ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.05.2025 Справа № 914/128/24(914/1998/24)

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З., за участю секретаря судового засідання Цурак У.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом: ТОВ «Торгова група «ТИСА», (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115Б, )

до відповідача: Орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод», (88014, м. Ужгород, вул. Героїв України, 19, )

про витребування майна з чужого незаконного володіння

в межах провадження у справі № 914/128/24

за заявою: Фізичної особи підприємця Скориха Віктора Олександровича, м. Львів

про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса» (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, )

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Мерза Д.Б.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ТОВ «Торгова група «ТИСА», (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115Б, ) до відповідача Орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод», (88014, м. Ужгород, вул. Героїв України, 19, ) про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 14.08.2024 (суддя Березяк Н.Є) суд залишив без руху позовну заяву та надав заявникові строк для усунення недоліків позову.

У зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою від 22.08.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 19.09.2024 року.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що 14.08.2024 Господарським судом Львівської області у складі судді Чорній Л. З. було постановлено ухвалу у справі № 914/128/24, якою, серед іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА».

Ухвалою суду від 19.09.2024 справу № 914/1998/24 за позовом ТОВ «Торгова група «ТИСА», (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115Б, ) до відповідача Орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод», (88014, м. Ужгород, вул. Героїв України, 19, ) про витребування майна з чужого незаконного володіння передано для розгляду у межах справи № 914/128/24 про банкрутство ТОВ «Торгова група «ТИСА», (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115Б, ).

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.09.2024, справу № 914/1998/24 передано судді Чорній Л.З. в провадженні якої перебуває справа № 914/128/24 про банкрутство ТОВ «Торгова група «ТИСА».

Так, 12.01.2024 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява фізичної особи підприємця Скориха Віктора Олександровича, м. Львів про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса» (79035, м.Львів, вул. Зелена, 115-б, ).

Ухвалою суду від 16.08.2024 заяву Фізичної особи підприємця Скориха Віктора Олександровича, м. Львів про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса» (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, ) прийнято до розгляду.

Рух справи викладено у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою від 14.08.2024 серед іншого відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса» (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, ) арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №313 від 28.02.2013; адреса: 79022, м. Львів, вул. Городоцька, 277; Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса» (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115-б, ) у встановленому законодавством порядку.

Ухвалою суду від 30.09.2024 справу № 914/1998/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса» (79035, м.Львів, вул. Зелена, 115-б, ) до Орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод», (88014, м. Ужгород, вул. Героїв України, 19, ) про витребування з чужого незаконного володіння прийнято до розгляду в межах провадження справи №914/128/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса» та присвоєно справі номер провадження № 914/128/24(914/1998/24).

В судове засідання від 30.10.2024 сторони з`явилися. Позивачем через канцелярію суду подано додаткові пояснення від 25.10.2024 за вх. №25888/24 по суті відзиву відповідача з документальним підтвердженням.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив повністю. Усно просив наступне судове засідання провести в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 30.10.2024, розгляд справи відкладено на 18.12.2024.

У судове засідання 18.12.2024 сторони з`явилися.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив. 17.12.2024 сформував в системі «Електронний суд» клопотання про долучення до матеріалів справи договору про погашення заборгованості від 21.03.2011, укладеного між ОП Ужгородський коньячний завод та ЗАТ «ТОРГОВА ГРУПА «ТИСА».

Ухвалою суду від 18.12.2024 розгляд справи було відкладено на 26.02.2025.

В судове засідання 26.02.2025 сторони не з`явилися.

20.02.2025 позивачем подано письмові пояснення у справі та заяву про зміну предмета позову. Заяву про зміну предмета спору позивач мотивує тим, що у п. 2 первинно поданої позовної заяви ставилася вимога про витребування із чужого незаконного володіння: будівлю контрольно-пропускного пункту з брусу, яка розташована за адресою: вул. Тураша, 28/1 у м. Дрогобичі (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020). Натомість, згідно заяви про зміну предмета спору, позивач змінив п. 2 прохальної частини на вимогу про зобов`язання відповідача - Орендне підприємство «Ужгородський коньячний завод» усунути перешкоди у користуванні будівлею контрольно-пропускного пункту з брусу, яка розташована за адресою: вул. Тураша, 28/1 у м. Дрогобичі (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020).

25.02.2025 представником відповідача через підсистему «Електронний суд» подано заяву про зміну представника відповідача. У поданій заяві було зазначено про припинення повноважень адвоката Шерегі Віктора Миколайовича ІПН НОМЕР_2 (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/1167 від 09.06.2017) на представництво інтересів Орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод» в Господарському суді Львівської області у справі № 914/128/24 у зв`язку з достроковим припиненням його представництва за взаємною згодою сторін 17.02.2025 та його заміну на іншого представника.

Таким чином, на підставі договору про надання правничої допомоги №б/н від 19.02.2025 укладеного з адвокатом Мерза Денисом Бейловичом, ІПН НОМЕР_3 (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю серії №21/2302 від 12.10.2019), ордер серія АО №1164117 від 25.02.2025 здійснюватиметься представництво інтересів Орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод» в Господарському суді Львівської області у справі № 914/128/24(914/1998/24).

25.02.2025 представником відповідача подано клопотання про продовження строку проведення підготовчого засідання, про відкладення розгляду справи, про продовження процесуальних строків, про встановлення додаткового строку для подання заперечень відповідачем на заяву про зміну предмету позову з врахуванням поданих позивачем додаткових доказів, які будуть вирішуватися в наступному судовому засіданні.

25.02.2025 ліквідатором арбітражним керуючим Череватим Л.Б. подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 26.02.2025 розгляд справи було відкладено на 21.05.2025.

28.02.2025 представником відповідача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

02.04.2025 ліквідатором арбітражним керуючим Череватим Л.Б. подано клопотання про відкладення підготовчого судового засідання. 08.04.2025 представником відповідача через систему «Електронний суд» подано письмові заперечення на пояснення щодо долучених доказів, а саме договору про погашення заборгованості від 21.03.2011р., укладеного між позивачем та відповідачем, за яким до останнього перейшло у власність обладнання (включаючи і те, що є предметом спору) згідно переліку, що є додатком до договору в рахунок погашення часткової заборгованості позивача.

У судове засідання 09.04.2025 з`явився представник відповідача, надав усні пояснення по справі.

Підстави відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 09.04.2025, розгляд справи відкладено на 21.05.2025.

В судове засідання від 21.05.2025 представник позивача не з`явився. Через систему «Електронний суд» подав заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку із необхідністю зміни способу захисту.

Розглянувши заяву представника позивача про залишення позову без розгляду, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Як вбачається з даної норми, зазначене право позивача може бути реалізовано до початку розгляду справи по суті та є абсолютним, тобто не залежить від мотивів позивача чи волі сторін у справі. Дана заява подана до початку розгляду справи по суті у відповідності із вказаними приписами процесуального законодавства.

З огляду на викладене, перевіривши повноваження підписанта заяви про залишення первісного позову без розгляду, суд дійшов висновку, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 185 та п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України, про її задоволення та залишення позову без розгляду.

Частиною 2 ст. 226 ГПК України передбачено, що про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Представником відповідача 21.05.2025 через систему «Електронний суд» подано заяву про компенсацію судових витрат, здійснених відповідачем ОП Ужгородський коньячний завод внаслідок необгрунтованих дій позивача. Мотивує заяву тим, що відповідно до п. 5 ч.1 ст.226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету (ч.2 ст.226 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПУ України, - за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 5 ст. 130 ГПК України, встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Постановою КГС ВС від 22 жовтня 2020 року у справі № 904/4387/19 сформовано правовий висновок, - системний аналіз норм ст. 123 ГПК України, ст. 64 КУзПБ свідчить, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство, у розумінні ст. 1 КУзПБ не вважаються зобов`язанням боржника перед кредитором, а є витратами, здійсненими в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування, передбачений нормами ГПК України, та не можуть бути стягнуті окремо від цього провадження. Тому такі витрати є поточними вимогами та належать згідно з п. 1 ч. 1 ст. 64 КУзПБ до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Дослідивши подані документи та докази суд зазначає, що в силу дії п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 19 цього Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вказує Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (п. 28 Постанови).

Суд також звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене узгоджується з позицією Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведеною в постанові від 03.10.19 у справі №922/445/19.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як зазначає відповідач, при розгляді справи №914/128/24(914/1998/24) він поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, в підтвердження чого відповідач надав докази понесених витрат на правничу допомогу, а саме: договір про надання правничої допомог від 19.02.2025 та акт №1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20.05.2025.

Враховуючи подану позивачем заяву про залишення позову без розгляду, та наведених приписів господарсько процесуального кодексу, суд дійшов висновку задовольнити заяву відповідача про компенсацію понесених відповідачем ОП Ужгородський коньячний завод, витрат на правничу допомогу пов`язану із розглядом даної справи

Керуючись ст.ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 185, 226, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ліквідатора арбітражного керуючого Череватого Любомира Богдановича про залишення позову без розгляду за вх. №12809/25 від 15.05.2025 задовольнити.

2. Позов ТОВ «Торгова група «ТИСА», (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115Б, ) до відповідача Орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод», (88014, м. Ужгород, вул. Героїв України, 19, ) про витребування майна з чужого незаконного володіння залишити без розгляду.

3. Заяву Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод від 21.05.2025 за вх.№13390/25 про компенсацію судових витрат задовольнити.

4. Стягнути з ТОВ «Торгова група «ТИСА», (79035, м. Львів, вул. Зелена, 115Б, ) на користь Орендного підприємства «Ужгородський коньячний завод», (88014, м. Ужгород, вул. Героїв України, 19, ) 10 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

5. Копію ухвали направити сторонами.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Чорній Л.З.