ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" травня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/468/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Дерік М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Тата Груп" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Караваєва, будинок 39)

до відповідача: Акціонерного товариства "Херсонобленерго" (73000, Херсонська обл., місто Херсон, вулиця Пестеля, будинок, 5)

про стягнення 128 112,80 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Омелян О.О. ордер АЕ №1317931 від 08.01.2025;

від відповідача: Кізім Т.О. довіреність №07/007-24 від 18.12.2024.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Тата Груп".

10.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "СП Тата Груп" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Херсонобленерго", в якій просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 96 000 грн, 3% річних у сумі 7 148,72 грн, інфляційні втрати у сумі 24 964,08 грн та судові витрати.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.02.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Тата Груп" за №484/25 від 10.02.2025 залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів направлення відповідачу позовної заяви з доданими до неї документами листом з описом вкладення; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; доказів сплати судового збору у сумі 3 028 грн.

Ухвала суду від 17.02.2025 була надіслана позивачу до електронного кабінету та доставлена 19.02.2025 о 02:00, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

25.02.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, згідно якої останній, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, зазначені недоліки усунув.

Ухвалою суду від 3.03.2025 відкрито провадження у справі №916/468/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати заяви по суті справи та встановлено строки на подання останніх.

Також ухвалою суду про відкриття провадження у справі сторонам було запропоновано надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Вказана ухвала була надіслана та доставлена позивачу та відповідачу до електронних кабінетів 03.03.2025 о 21:30, про що свідчать довідки про доставку електронного листа.

19.03.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та витребувати у позивача оригінали заявки на постачання товару, на підставі якої позивачем здійснено постачання товару та накладної № 667 від 18.01.2022 та рахунку на оплату товару (з підтвердженням надання його відповідачу).

При цьому, відповідач зазначає, що з 27.06.2022 промислові потужності та розподільчі мережі Товариства були захоплені окупантами, які при відході з території м.Херсон (правобережна деокупована частина області) розграбували та знищили частину майна (у т.ч. первинної документації) Товариства, заявка на постачання товару та накладні, надані відповідачем на підтвердження поставки товару, у товариства відсутні, як відсутнє і підтвердження поставки товару.

Разом із тим, відповідач зазначає, що підпис, що міститься у наданій позивачем накладній, візуально не співпадає з підписом особи, уповноваженої на приймання товару з боку Товариства Волошина Олександра Миколайовича, що дозволяє стверджувати, що накладна, надана позивачем, є недопустимим доказом.

20.03.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи №916/468/25 з викликом сторін для можливості відповідачу безпосередньо дослідити подані позивачем докази.

При цьому, відповідачем надано суду клопотання, у якому останній просить суд витребувати у позивача оригінали заявки на постачання товару, на підставі якої позивачем здійснено постачання товару та накладної № 667 від 18.01.2022 та рахунку на оплату товару (з підтвердженням надання його відповідачу).

Ухвалою суду від 26.03.2025 постановлено здійснювати розгляд справи №916/468/25 за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на "16" квітня 2025 р. о 12:00.

Вказаною ухвалою також було задоволено клопотання відповідача та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Тата Груп" оригінал заявки на постачання товару, на підставі якої позивачем здійснено постачання товару у сумі 96 000 грн, накладної №667 від 18.01.2022 та рахунку на оплату товару №725 від 17.01.2022 (з підтвердженням надання його відповідачу, у разі наявності) для огляду у призначеному судовому засіданні.

28.03.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

01.04.2025 до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

15.04.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи, згідно з якою, у зв`язку з зайнятістю представника позивача в іншому судовому засіданні, останній просить суд провести судове засідання без участі представника позивача та позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та зазначає, що всі докази подані з позовною заявою.

На виконання вимог ухвали суду від 26.03.2025 в частині витребування у позивача оригіналів документів, позивач вказує, що станом на квітень 2025 року у позивача не зберіглась відповідна заявка, втім, у останнього є в наявності оригінал видаткової накладної, податкової накладної та квитанції про реєстрацію, а також договір з додатками.

16.04.2025 в судове засідання з`явився представник відповідача. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися.

В судовому засіданні судом було зауважено, що, враховуючи невиконання позивачем вимог ухвали суду, суд оголошує перерву в судовому засіданні до 07.05.2025 о 13:45 під час розгляду справи по суті.

При цьому, суд звернув увагу позивача на необхідність виконання вимог ухвали від 26.03.2025 щодо надання для огляду в судовому засіданні оригіналу накладної №667 від 18.01.2022 та роз`яснив наслідки ненадання оригіналу, що передбачені ч.6 ст. 91 ГПК України. Суд також зазначив, що необов`язковість присутності у судовому засіданні не позбавляє позивача обов`язку надати витребувані докази для огляду.

23.04.2025 представника позивача на виконання вимог ухвали суду надіслав для огляду в судовому засіданні оригінал накладної №667 від 18.01.2022.

7.05.2025 в судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача.

Ухвалою суду від 7.05.2025 було оголошено перерву в судовому засіданні до 19.05.2025 о 13:45.

15.05.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання, у якому останній просить суд призначити по справі №916/468/25 судову почеркознавчу експертизу, проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України та на вирішення експерта поставити питання: "Чи здійснено підпис від імені Волошина О.М. у договорі про закупівлю товарів № 3432/99206 від 29.12.2021 та у видатковій накладній № 667 від 18.01.2022 однією й тією ж особою".

У вказаному клопотанні відповідач заперечує отримання товару та зазначає про відсутність підстав для стягнення з нього плати. При цьому, відповідач зауважує, що відвантаження товару з боку позивача здійснено не Мазуріною Ніною Юріївною, яка уповноважена директором, а іншою особою, а відтиск печатки ТОВ "СП Тата Груп", який міститься на наданому позивачем до суду примірнику "видаткової накладної № 667 від 18 січня 2022 р." візуально вирізняється від печатки, відтиск якої міститься у договорі, укладеному між сторонами.

Відтак, відповідач вважає, що з огляду на обставини даної справи (відсутні заявки на постачання товару; фізична відсутність товару; візуально різні підписи особи, яка була уповноважена прийняти товар з боку Товариства; різні печатки ТОВ "СП Тата Груп") з`ясування, чи вчинено підпис тією особою, яка вказана у поданій позивачем накладній, має вирішальне значення для розгляду даної справи.

В судове засідання 19.05.2025 з`явилися представники позивача та відповідача. У судовому засіданні представник позивача заявив клопотання у порядку ч.8 ст.129 ГПК України.

У судовому засіданні, розглянувши клопотання відповідача про призначення у справі №916/468/25 судової почеркознавчої експертизи, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні.

Відповідні висновки суду ґрунтуються на тому, що питання щодо призначення експертизи вирішується за наслідками підготовчого засідання (п.8, ч.2 ст.182 ГПК України), тоді як при розгляді справи у спрощеному позовному провадженні підготовче засідання не проводиться, що, у свою чергу, виключає можливість призначення судом у даному випадку експертизи, а також з урахуванням того, що при розгляді справи суд дійшов висновку про те, що рішення у цій справі може бути прийняте судом за відсутності висновку експерта за наявними у матеріалах справи доказами. Суд також враховує, що, згідно з поясненнями представника відповідача, Волошин О.М. знаходиться на лівому березі, є колабораціоністом, у зв`язку з чим відібрання експериментальних зразків підпису є неможливим.

У судовому засіданні судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Позиція учасників справи.

3.1. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Тата Груп".

29 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СП Тата Груп" та Акціонерним товариством "Херсонобленерго" було укладено договір про закупівлю товарів №3432/99206 та відповідні додатки до нього.

Відповідно до умов договору п.1.1 позивач за результатами проведення процедури закупівлі Код ДК 021-2015-34320000-6- Механічні запасні частини, крім двигунів і частин двигунів від 20.12.2021 року зобов`язувався поставити відповідачу товари для виконання ремонтних робіт, зазначені в додатку №1 до даного договору, а відповідач прийняти та оплатити такі товари.

Найменування, одиниці вимірювання товару, номенклатура визначаються додатком №1 до даного договору, п.1.2 договору. Так, відповідно до додатку №1 до договору, зазначено найменування товару, а саме КПП ЯМЗ 238ВМ (С ДЕМУЛЬТПИПЛИКАТОРОМ: 1-НО ДИСК.СЦЕПЛ. D ВАЛА 42 ММ. ФЛАНЕЦ 40TB (238 BM-1700004-70).

Згідно з п.3.1 договору сума договору встановлюється у національній валюті України та становить 96 000 грн, у тому числі ПДВ 16 000 грн.

Відповідно до п.5.1 договору строк поставки (передачі) товарів: 20 календарних днів на підставі заявки покупця відповідно порядку, передбаченому в додатку №2 з урахуванням умов поставки, передбачених в додатку №3, які є невід`ємною частиною договору. Місце та умови поставки (передачі) товарів визначаються у порядку додатка №2 до даного договору.

Згідно з п.4.1. договору відповідач перераховує позивачу грошові кошти на підставі виставленого рахунку не пізніше 180 календарних днів з моменту надходження від позивача товару.

Як зазначає позивач, для оплати за поставлений товар відповідачу було пред`явлено рахунок №725 від 17.01.2022 на суму 96 000 грн. Відповідно до видаткової накладної №667 від 18.01.2022 на суму 96 000 грн, яка була підписана обома сторонами позивачем та відповідачем, останній отримав відповідну продукцію, водночас, не здійснив оплату останньої. Крім того, позивачем відповідно до приписів п.201.10 ст.201 ПК України було складено податкову накладну №1163 від 18.01.2022, яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, позивач зазначає, що сума основного боргу відповідача наразі становить 96 000 грн, що є істотним порушенням п.1.1., 3.2 договору та ст.526, 530 ЦК України.

Крім того, позивачем на суму вказаної заборгованості на підставі ч.2 ст.625 ЦК України було нараховано 3% річних у сумі 7 148,72 грн та інфляційні втрати у сумі 24 964,08 грн.

3.2. Доводи Акціонерного товариства "Херсонобленерго".

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог у повному обсязі, зазначає, що відповідно до п.7 додатку № 2 до договору прийом товару здійснюється уповноваженими покупцем особами, визначеними у додатку № 4 до договору. В додатку № 4 визначено перелік уповноважених осіб та зразки їх підписів.

Так, згідно з додатком № 4 до договору сторони визначили уповноважених осіб, якими має здійснюватися приймання-передавання продукції, а саме: з боку АТ "Херсонобленерго" - ОСОБА_1 , з боку СП ТАТА ГРУП Мазуріна Ніна Юріївна.

У зв`язку з тим, що з 24.02.2022 розпочалось повномасштабне вторгнення РФ на територію України, з 01.03.2022 територія м. Херсон була окупована (Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією»), а в подальшому, з 27.06.2022 промислові потужності та розподільчі мережі Товариства були захоплені окупантами, які при відході з території м. Херсон (правобережна деокупована частина області) розграбували та знищили частину майна (у т.ч. первинної документації) Товариства, заявка на постачання Товару та накладні, надані відповідачем на підтвердження поставки Товару, у Товариства відсутні, як відсутнє і підтвердження поставки товару.

Крім того, в ході обстрілів територій міста Херсона, які тривають з 2022 року (після звільнення правобережної частини) архівну будівлю Товариства знищено. Провести інвентаризацію залишків первинної документації та обладнання через щільні обстріли територій та реальну загрозу життю працівників Товариства при виконанні таких робіт наразі неможливо.

Склад, що був визначений місцем приймання товару м. Херсон, пл.Чорновола, 1-А, знищений, а територія, на якій знаходиться дане приміщення, сьогодні взагалі є зоною, на яку неможливо заїхати (не ходить навіть транспорт загального користування) внаслідок системної та постійної дронової атаки та вибивання ворогом будь-якої логістики у цій частині міста.

Разом із тим, відповідач зазначає, що підпис, який міститься у наданій позивачем накладній, візуально не співпадає з підписом особи, уповноваженої на приймання товару з боку Товариства Волошина Олександра Миколайовича, що, на думку відповідача, свідчить про те, що вказана накладна є недопустимим доказом.

Враховуючи, що договір виконувався у період до повномасштабного вторгнення, у зв`язку з чим підстав у Товариства для заміни відповідальної особи не було (у зв`язку з призупиненням після 24.02.2022 трудових відносин з більшою частиною працівників; виїздом працівників за межі окупованої території; з інших поважних причин), відповідач зазначає, що приймання-передача мала вчинятись саме тими особами, яких визначено у додатку № 4 до договору № 3432/99206 від 29.12.2021.

Крім того, відповідач зауважує, що відвантаження товару також здійснено не Мазуріною Ніною Юріївною, яка уповноважена директором, а іншою особою. До того ж, відтиск печатки ТОВ "СП Тата Груп", який міститься на наданому позивачем до суду примірнику "видаткової накладної №667 від 18 січня 2022р." візуально вирізняється від печатки, відтиск якої міститься у договорі, укладеному між сторонами.

Тобто, відповідач заперечує отримання товару та зазначає про відсутність підстав для стягнення з останнього суми поставленого товару.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів надання та отримання рахунку Товариством, з огляду на що, на думку останнього, у позивача не виникло право вимоги до відповідача.

Відповідач також зазначає, що реєстрація позивачем податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних не підтверджує фактичну передачу (поставку) товару відповідачу відповідно до умов, визначених договором № 3432/99206 від 29.12.2021, а лише вказує на виконання позивачем положень Податкового кодексу України.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

29 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СП Тата Груп" (Постачальник) та Акціонерним товариством "Херсонобленерго" (Покупець) було укладено договір про закупівлю товарів №3432/99206 (а.с.7-16), відповідно до п.1.1 якого постачальник як переможець спрощеної Код ДК 021-2015 - 34320000-6 - Механічні запасні частини, крім двигунів і частин двигунів від 20.12.2021 року зобов`язується поставити покупцю товари для виконання ремонтних робіт, зазначені в додатку №1 до даного договору, а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Найменування, одиниці вимірювання товару, номенклатура визначаються додатком №1 до даного договору (п.1.2 договору).

Відповідно до п.3.1 договору сума цього договору встановлюються у національній валюті України та становить 96 000 грн, у тому числі ПДВ 16 000 грн. Ціна за кожну одиницю товару зазначається у додатку №1 до даного договору.

Згідно з п.4.1 договору розрахунки проводяться покупцем наступним чином: покупець перераховує постачальнику грошові кошти на підставі виставленого рахунку не пізніше 180 календарних днів з моменту надходження від постачальника товару. При наявності фінансування замовник залишає за собою право здійснити часткове авансування.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що при здійсненні платежу покупець обов`язково повинен вказувати у платіжному дорученні найменування товару, номер та дату рахунку, виписаного постачальником на оплату поставленої партії товару, номер та дату цього договору.

Строк поставки (передачі) товарів: 20 календарних днів на підставі заявки покупця відповідно порядку, передбаченому в додатку №2 з урахуванням умов поставки, передбачених в додатку №3, які є невід`ємною частиною договору (п.5.1 договору).

Місце та умови поставки (передачі) товарів визначається у порядку додатка №2 до даного договору (п.5.2 договору).

Відповідно до п.8.2 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожний день прострочення.

Згідно з п.8.4 договору у разі несплати вартості товару покупцем у строк, установлений п. 4.1 цього договору більш ніж на п`ять робочих днів, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої партії товару за кожний день прострочення.

Пунктами 9.2, 9.3 договору передбачено, що сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються органами, уповноваженими видавати такі документи.

Цей договір набирає чинності з моменту укладення і діє до 31.05.2022, а в частині виконаних зобов`язань до повного їх виконання сторонами (п.12.1 договору).

Відповідно до додатку №1 до договору предметом закупівлі є КПП ЯМЗ 238ВМ (С ДЕМУЛЬТИПЛИКАТОРОМ: 1-НО ДИСК.СЦЕПЛ. D ВАЛА 42 ММ. ФЛАНЕЦ 4ОTB. (238 BM-1700004-70) у кількості 1 шт. на суму 96 000 грн з ПДВ.

Додатком №2 до договору сторонами визначено порядок поставки.

Так, відповідно до п.1, п.2 додатку №2 поставка товару здійснюється згідно заявок покупця, централізовано-кільцевими перевезеннями партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками, визначеними в додатку №1 до даного договору. Умови поставки Продукції- DDP, згідно „Інкотермс-2010": м. Херсон, шосе Чорновола, 1-А, якщо інше не обговорено сторонами у додатках до даного договору.

Пунктом 3 додатку №2 передбачено, що при поставці постачальник зобов`язаний надати покупцеві наступні товаросупроводжувальні документи: рахунок-фактуру; сертифікат якості на окрему партію товару; видаткову накладну; товаро-транспортну накладну (в разі поставки через перевізника).

Відповідно до п.4 додатку №2 датою поставки вважається дата, визначена представником покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, наданих постачальником, про приймання товару. Покупець зобов`язаний вивантажити товар з транспортних засобів, що доставили її в місце поставки, у термін не більше 24 годин з часу прибуття, крім випадків, обговорених у п.11 даного Порядку. Товар вважається переданим постачальником з моменту отримання покупцем товару по факту, згідно умов цього договору та відповідної належно оформленої накладної постачальника.

Додатком №3 до договору сторони передбачили, що максимальним строком поставки є 20 календарних днів від надання заявки.

Додатком №4 до договору сторони визначили уповноважених осіб, якими має здійснюватися приймання-передавання продукції, а саме: з боку АТ "Херсонобленерго" - Волошин Олександр Миколайович, з боку ТОВ "СП ТАТА ГРУП" Мазуріна Ніна Юріївна.

Вказаним додатком також погоджені печатки та штампи, які застосовуються при оформленні документів з боку відповідача (покупця) печатка з назвою та кодом останнього та приміткою "для накладних".

Матеріали справи містять рахунок на оплату №725 від 17.01.2022 на суму 96 000 грн з посиланням на договір про закупівлю товарів №3432/99206 від 29 грудня 2021 року (а.с.17), видаткову накладну №667 від 18.01.2022 на суму 96 000 грн, підписану та скріплену печаткою з боку позивача, а також засвідчену печаткою АТ "Херсонобленерго", зразок якої затверджено додатком №4 до договору (а.с.18). Видаткова накладна також містить підпис у графі "отримав" з боку відповідача та штамп "ЗАВ.ЦЕН.СКЛ.ВМЗСЛ Волошин О.М.".

Надану позивачем копію видаткової накладної №667 від 18.01.2022 було звірено судом з оригіналом у судовому засіданні 7.05.2025.

Позивачем також надано суду податкову накладну №1163 від 18.01.2022 на суму 96 000 грн (а.с.19-20).

5. Позиція суду.

Відповідно до ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи положення ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, який не був визнаний судом недійсним у встановленому порядку, договір поставки є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1,2,3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Оцінюючи надані позивачем у підтвердження обставини поставки товару докази, через призму стандарту "вірогідність доказів", суд вважає доведеною обставину поставки відповідачу товару за договором на суму 96 000 грн.

При цьому, відповідний висновок суду ґрунтується на наступному.

Згідно із положеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9);

- первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частина друга статті 9);

- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1);

- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1).

За приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

- господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. (абзац другий пункту 2.1);

- первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (абзац перший пункту 2.1);

- первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (абзац перший пункту 2.4);

- документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (абзац перший пункту 2.5);

- відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи. (пункт 2.14).

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, тобто, судам під час розгляду справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо).

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.08.2020 у справі №927/833/18.

Отже, надання позивачем послуг з поставки, в розумінні положень Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" є господарською операцією, підставою для бухгалтерського обліку якої є первинні документи, які повинні мати певні реквізити.

Досліджуючи наявну в матеріалах справи видаткову накладну №667 від 18.01.2022 на суму 96 000 грн, суд встановив наявність усіх обов`язкових реквізитів - таких, як посада відповідальної особи (з боку постачальника - директор Кобилко П.О., з боку покупця зазначений "ЗАВ.ЦЕН.СКЛ.ВМЗСЛ Волошин О.М."), дата складання (18.01.2022), назва підприємства, від імені якого складено документ і який є постачальником (ТОВ "СП Тата Груп"), назва покупця, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (АТ "Херсонобленерго"; поставка КПП-238 ВМ (з демультіплікатором: 1-но діск.зчепл., d вала 42 мм. фланець 4 отв.; шт.), кількість, ціна, вартість продукції (1 шт.; ціна (сума) без ПДВ 80 000 грн, з ПДВ 96 000 грн), особисті підписи представників від Продавця та Покупця (підписи яких були засвідчені відтисками печатки товариств). При цьому, з боку відповідача видаткова накладна засвідчена печаткою, зразок якої затверджено додатком №4 до договору - з назвою АТ "Херсонобленерго" та кодом ЄДРПОУ (05396638) та приміткою "для накладних".

Вказана видаткова накладна також містить посилання на договір про закупівлю товарів №3432/99206 від 29 грудня 2021 року, додатком №1 до якого визначено, що предметом закупівлі є КПП ЯМЗ 238ВМ (С ДЕМУЛЬТИПЛИКАТОРОМ: 1-НО ДИСК.СЦЕПЛ. D ВАЛА 42 ММ. ФЛАНЕЦ 4ОTB. (238 BM-1700004-70) у кількості 1 шт. на суму 96 000 грн з ПДВ.

При цьому, суд звертається до висновку, викладеного у постанові ВС від 20.12.2018 у справі №910/19702/17, відповідно до якого відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

З урахуванням наведених норм, за висновком суду, за наявності підпису особи, яка отримала товар, який засвідчений відтиском печатки покупця, яка в даному випадку була погоджена сторонами, а також наявності усіх інших обов`язкових реквізитів первинного документу, означене не може свідчити про те, що видаткова накладна №667 від 18.01.2022 на суму 96 000 грн є неналежним доказом у справі, а також не є підставою для невизнання господарської операції (поставки товару).

При цьому, встановивши наявність відбитку печатки відповідача на вказаній видатковій накладній та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, накладних, суд зауважує, що відповідачем жодних доказів на підтвердження того, що печатка була загублена АТ "Херсонобленерго", викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа, суду не надано.

Суд також зауважує, що в силу положень ч.3 ст.13 ГПК України саме на відповідача покладено обов`язок доведення заперечень щодо поставки товару.

Натомість, відповідні заперечення відповідача не підтверджені жодними доказами, та останнім жодним чином не спростовано, що товар було отримано не АТ "Херсонобленерго", а іншою особою. При цьому, умовами договору не передбачено обов`язок постачальника здійснювати перевірку повноважень осіб, які підписують первинні документи з боку покупця.

Водночас, повне перекладення обов`язку доведення на позивача не відповідає принципу оцінки доказів з огляду на принцип вірогідності та розподілу на обох сторін обов`язку доведення, встановленого положенням ст.13 ГПК України.

Суд також бере до уваги, що на підтвердження факту поставки відповідачу товару позивачем до матеріалів справи також долучено податкову накладну, сформовану на підставі наявної в матеріалах справи видаткової накладної.

Так, відповідно до пункту 201.1., 201.7., 201.10. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Отже, основою податкового обліку є первинні документи по відображенню господарських операцій.

Як встановлено судом, позивачем на виконання вимог податкового законодавства було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкову накладну, складену на підставі видаткової накладної.

Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази у сукупності (укладений між сторонами договір, видаткову накладну та податкову накладну), обставина, що є предметом доведення в рамках даної справи, а саме: факт поставки позивачем відповідачу товару на суму 96 000 грн, визнається судом встановленою.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи погоджений сторонами у п.4.1 договору строк оплати товару, враховуючи також позицію ВС, викладену у Постанові КГС ВС від 21.09.2021 у справі № 918/1026/20, суд зазначає про настання у відповідача обов`язку з оплати поставленого товару.

При цьому, суд також враховує, що договір про закупівлю товарів №3432/99206 (а.с.7-16) був укладений за результатами проведення процедури відкритих торгів (UA-2020-05-08-003533-b) та з сайту ProZorro.gov.ua вбачається завершення вказаної процедури та виконання укладеного договору.

Відтак, з огляду на підтвердження матеріалами справи обставини поставки товару, враховуючи також те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості, відповідач, згідно приписів ст.74, 76-77 ГПК України, не надав, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у сумі 96 000 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних у сумі 7 148,72 грн та інфляційних втрат у сумі 24 964,08 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України установлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, яка полягає у тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 598, статей 599, 600, 604-609 ЦК України, саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 цього Кодексу.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2018 року по справі № 908/1394/17.

Отже, за змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

З урахування означеного, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів погашення суми основного боргу, суд зазначає про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок інфляційних втрат, суд вважає його вірним, а вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, перевіривши наведений позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив його помилковість з огляду на нарахування відсотків річних, починаючи з 18.07.2022 (який є останнім днем сплати відповідно до п.4.1 договору та положень ст.254 ЦК України) замість 19.07.2022, з огляду на що за допомогою системи "Ліга закон" судом було зроблено власний розрахунок, згідно з яким сума 3% річних становить 7 132,93 грн.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 19/07/2022 до 31/12/2023 96 000,00 x 3 % x 531 : 365 : ,81 грн.
з 01/01/2024 до 31/12/2024 96 000,00 x 3 % x 366 : 366 : ,00 грн.
з 01/01/2025 до 08/01/2025 96 000,00 x 3 % x 8 : 365 : 100863,12 грн.

В той же час суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово та послідовно звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц та інших.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Суд також зауважує, що у пункті 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №902/417/18 викладена правова позиція, щодо права суду зменшувати розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України. Так, у вище вказаному пункті зазначене таке: «з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності, передбачених статтею 625 ЦК України у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника».

Отже, суд звертає увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд, може зменшити загальний розмір неустойки, штрафу, так і процентів річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Суд також враховує, що штрафні санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника, та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення відсотків річних, суд враховує, що останні не є основною заборгованістю і, відповідно, при зменшенні їх розміру кредитор не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі.

Суд також враховує, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 360 від 14 жовтня 2024 року, з 01.03.2022 до 11.11.2022, тобто, у період, коли мала бути здійснена оплата поставленого товару за договором, м. Херсон, яке є місцезнаходженням відповідача, була окупована. Крім того, як вбачається з наданих відповідачем витягів з ЄРДР та фотознімків, в ході обстрілів територій міста Херсона пошкоджено й нерухоме та інше майно АТ "Херсонобленерго".

З урахуванням наведеного у сукупності, суд вважає справедливим покладення на відповідача відсотків річних у сумі 1 000 грн.

Необхідно зауважити, що, зменшуючи розмір процентів річних, суд вважає, що стягнення останніх виконує компенсаційну функцію для кредитора, але не є надмірним для боржника, враховуючи також задоволення судом позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у повному обсязі, що також певною мірою компенсує можливі негативні наслідки, викликані простроченням сплати відповідачем суми заборгованості.

При цьому, суд зазначає про неможливість зменшення інфляційної складової боргу на підставі ст.233 ГК України та ст.551 ЦК України, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 7.09.2022 у справі №910/9911/21.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно без урахування зменшення розміру відсотків річних судом з власної ініціативи.

Керуючись ст.129, 232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Херсонобленерго" (73000, Херсонська обл., місто Херсон, вулиця Пестеля, будинок, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Тата Груп" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Караваєва, будинок 39, ) основний борг у сумі 96 000 /дев`яносто шість тисяч/ грн, 3% річних у сумі 1 000 /одна тисяча/ грн, інфляційні втрати у сумі 24 964 /двадцять чотири тисячі дев`ятсот шістдесят чотири/ грн 08 коп., судовий збір у сумі 3 027 /три тисячі двадцять сім/ грн 63 коп.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26 травня 2025 р.

Суддя Ю.М. Щавинська