ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 травня 2025 року Справа № 903/58/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Мачульської Л.В.,

представника позивача: адвоката Семерги С.І.,

представника відповідача: Бондарчука Р.І.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Зязюк Оксани Олександрівни

до відповідача: Луцької міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання укладеною додаткової угоди

встановив: позивач - ФОП Зязюк Оксана Олександрівна звернулася до суду з позовом до Луцької міської ради (відповідача), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Луцької міської ради від 27.11.2024 року №65/21 "Про відмову громадянці Зязюк О.О. в укладенні договору оренди землі на новий строк на земельну ділянку для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (12.08) на АДРЕСА_1 ".

- визнати укладеною між Територіальною громадою міста Луцька Волинської області, від імені якої діє Луцька міська рада та Зязюк Оксаною Олександрівною Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :22:056:0035 загальною площею 0,0472 га) від 29.10.2012 року, укладеного територіальною громадою міста Луцька Волинської області та Кушнір О.О., поновленого рішенням Господарського суду Волинської області від 17.02.2021 року справа №903/933/20, яке набрало законної сили 18.03.2021 і Додатковою угодою №1 від 18.10.2024 року на тих самих умовах в викладеній редакції.

Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Луцької міської ради від 27.11.2024 №65/21 відмовлено громадянці Зязюк Оксані Олександрівні в укладенні договору оренди землі на новий строк на земельну ділянку площею 0,0472 га з кадастровим номером :22:056:0035, для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (12.08 - для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій), розташованої на вул. Набережній, 29 у м. Луцьку.

На думку позивача оскаржуване рішення Луцької міської ради є протиправним, оскільки порушує законодавство про оренду землі та про заборону дискримінації.

Позивач зазначає, що посадовими особами відповідача було створено ситуацію, за якої в продовженні строку дії паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності відповідачем відмовлено в зв`язку із закінченням строку дії договору оренди, а в поновленні строку дії договору оренди відмовлено через те, що закінчився строк дії паспорту прив`язки. Таким чином, посадовими особами відповідача було створено взаємовиключні дискримінаційні умови, за яких отримати позитивний результат неможливо через їх умисні дії.

Під час вирішення питання про надання в оренду земельної ділянки не може бути підставою для відмови в укладенні договору оренди відсутність паспорта прив`язки тимчасових споруд. Зважаючи на зазначене, у відповідача не було підстав вважати, що було порушено умови використання земельної ділянки, а тому оскаржуване рішення є безпідставним.

Ухвалою суду від 15.01.2025 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

31.01.2025 представник відповідача надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (вх.№01-87/243/25), в якому заперечив проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача зазначив, що з 11.11.2023 на спірній земельній ділянці без відповідних правових підстав знаходяться п`ять павільйонів, що порушує порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житловокомунального господарства України від 21.10.2011 № 244, та не узгоджується із цільовим призначенням земельної ділянки, адже земельна ділянка надана для розташування автосервісу із стоянкою, а не розміщення на ній п`яти торгових павільйонів. Вважає, що правова оцінка рішенню Луцької міської ради від 27.11.2024 № 65/21 повинна надаватися виходячи зі змісту статті 33 в редакції чинній на момент прийняття радою цього рішення, а не на на момент укладення договору, як про це стверджує позивач. Також оцінка судом дотримання строків Луцькою міською радою повинно здійснюватись виходячи не лише з формальних міркувань, а й з врахуванням специфіки діяльності міської ради як колегіального органу.

Доводить, що рішення міської ради про відмову в поновленні договору оренди землі прийнято правомірно та згідно вимог чинного законодавства.

18.02.2025 позивач подав через відділ документального забезпечення суду відповідь на відзив (вх.№01-74/140/25), в якій заперечив щодо доводів відповідача зазначених у відзиві. Позивач вважає, що заперечення викладені відповідачем у відзиві є необгрунтованими та безпідставними, оскільки обставини, на які посилається відповідач, не підтвердженні доказами.

Позивач зазначила, що в діях відповідача спостерігається дискримінаційний підхід щодо конкретного суб`єкта господарювання зі сторони суб`єкта владних повноважень. Цей дискримінаційний підхід, крім інших обставин зазначених в позові, полягає у встановленні штучних обмежень здійснення підприємницької діяльності. Прийняття рішення за результатом розгляду заяви позивача про поновлення договору оренди відбулося в порушення частини 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» 27.11.2024, коли правовідносини між сторонами по договору оренди землі, за відсутності заперечень з боку відповідача у місячний строк, були продовженими. На підтвердження використання наданої в оренду земельної ділянки відповідач надав фото №229-2, зроблене 12.04.2023, яке не є актуальним та не є належним доказом. Твердження відповідача про те, що позовна вимога не є належним способом захисту, оскільки позивач не пред`явив позовну вимогу про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту спростовується прохальною частиною позовної заяви, в якій викладена редакція запропонованої додаткової угоди.

10.03.2025 відповідач надіслав на адресу суду заперечення на відповідь позивача (вх.№01-87/904/25), в якому заперечив проти позову та доводів позивача, викладених у відповіді на відзив. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказав, що між сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 18.10.2024, якою договір оренди землі від 29.10.2012 викладено в новій редакції, зокрема, в пункті 7 передбачено, що договір укладено на 1 рік з дати закінчення договору оренди землі до 11.12.2024. Натомість в позовній заяві позивач просить суд визнати укладеною додаткову угоду про поновлення на 5 років. При цьому, така умова як строк дії договору відноситься саме до істотних умов договору, котрі в силу дії статті 638 Цивільного кодексу України підлягають узгодженню саме сторонами такого договору.

Також на підтвердження нецільового використання земельної ділянки додав фото від 04.03.2025, які, на думку відповідача, підтверджують, що на земельній ділянці функціонував та функціонує магазин «Гровер», всередині розміщені стелажі та полиці з різноманітними інструментами (ручні, електро, автомобільні, вимірювальні тощо), автомобільних рідини та аксесуари, метизи.

Ухвалою суду від 11.03.2025 продовжено строк підготовчого провадження до 15.04.2025.

Ухвалою суду від 02.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 15.04.2025.

Ухвалою суду від 03.04.2025 заяву фізичної особи-підприємця Зязюк О.О. про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію рішення Луцької міської ради "Про відмову громадянці Зязюк О.О. в укладенні договору оренди землі на новий строк на земельну ділянку для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (12.08) на вул. Набережній, 29 у м. Луцьку" від 27.11.2024 №65/21. Заборонено Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради (43025, Волинська обл., м.Луцьк, вул..Богдана Хмельницького, буд.17, ) до набрання законної сили рішення суду вчиняти дії по виконанню пункту 4 рішення Луцької міської ради "Про відмову громадянці Зязюк О.О. в укладенні договору оренди землі на новий строк на земельну ділянку для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (12.08) на вул. Набережній, 29 у м. Луцьку" від 27.11.2024 №65/21 по звільненню земельної ділянки комунальної власності від наявних тимчасових споруд на вул. Набережній, 29 у м. Луцьку.

В судовому засіданні 15.04.2025 за згодою представників сторні судом оголошено перерву до 14.05.2025.

У судовому засіданні 14.05.2025 представник позивача: адвокат Семерга С.І. підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача Бондарчук Р.І. проти позову заперечив та просив у позові відмовити повністю.

Згідно ст.219 ГПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

У судовому засіданні 14.05.2025 відповідно до ч. 1 ст. 219 ГПК України сторони у справі повідомленні про відкладення ухвалення та проголошення судового рішення на "21" травня 2025 р.

В судове засідання 21.05.2025 представники сторін не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

21.05.2025 судом ухвалено рішення у справі.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

29.10.2012 між Орендарем - ОСОБА_1 (Зязюк О.О.) та Орендодавцем - територіальною громадою міста Луцька Волинської області від імені якої діє Луцька міська рада було укладено договір оренди землі.

Згідно п.1, 2 Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, яка знаходиться в м.Луцьк, вул.Набережна 29, кадастровий номер: :22:056:0035, загальною площею 0,0472 га.

Відповідно до п.14 Договору земельна ділянка передається в оренду для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів.

Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку дії Договру Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Опендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закічення троку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію (п.8 Договору).

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки земельна ділянка була передана в оренду позивачу.

15.08.2018 Виконавчим комітетом Луцької міської ради було прийнято рішення № 520-4 «Про розміщення підприємцем Кушнір О.О. групи стаціонарних тимчасових споруд на вул. Набережній, 29», яким позивачу погоджено строком на 3 роки розміщення на вул. Набережній, 29 групи стаціонарних споруд (п`ять павільйонів). На підставі цього рішення оформлено паспорт прив`язки групи стаціонарних споруд (на п`ять павільйонів) строк дії якого закінчився 11.11.2023 та продовжений не був.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 17.02.2021 у справі №903/933/20, яке набрало законної сили 18.03.2021, визнано укладеною додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться в м. Луцьку, вул. Набережна 29, кадастровий номер: :22:056:0035 загальною площею 0,0472га, про продовження строку дії Договору оренди землі (земельної ділянки, яка знаходиться в м. Луцьку, вул. Набережна,29, кадастровий номер: :22:056:0035 загальною площею 0,0472 га) від 29.10.2012, укладеного територіальною громадою міста Луцька Волинської області та Кушнір О. О., який зареєстрований 11.12.2013. Продовжено строк дії Договору оренди землі на 5 років до 11.12.2023.

Рішенням Луцької міської ради від 29.11.2023 №53/22 "Про поновлення договору оренди землі громадянці Зязюк О.О. для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (12.08) м.Луцьк, вул.Набережна 29" продовжено громадянці Зязюк О.О. термін оренди земельної ділянки строком на 1 рік до 11.12.2024.

18.10.2024 між Луцькою міською територіальною громадою, від імені якої діє Луцька міська рада та громадянкою Зязюк О.О. укладено Додаткову угоду №1 про поновлення договору оренди землі від 29.10.2012 року (право оренди на земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 11.12.2013, номер запису про інше речове право:4070565), поновленого рішенням Господарського суду Волинської області від 17.02.2021 справа №903/933/20, яке набрало законної сили 18.03.2021 (реєстрація змін до іншого речового права на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 17.05.2021), згідно якої було поновлено договір оренди землі стором на 1 рік з дати закінчення договору оренди землі (до 11.12.2024).

Відповідно до п.7 Додаткової угоди після закінчення дії Договору, Орендар за умови належного виконання обов`язків за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк Орендар додає проєкт договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов Договору переважне право Орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Згідно п.13 Додаткової угоди земельна ділянка передається в оренду для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів.

25.10.2024 позивач звернулася до ЦНАП Луцької міської ради із заявою про поновлення договору оренди землі і додала до заяви три примірники проекту додаткової угоди №2 про продовження строку дії договору оренди землі.

Пунктом 1 проекту додаткової угоди пропонувалося внести зміни до договору оренди землі: продовжити строк дії договору оренди землі на 5 років.

Зазначений лист отримано відповідачем 25.10.2024, що підтверджується відповідною відміткою на заяві та не заперечується останнім.

Листом від 18.11.2024 № 6.7-6/3404/2024 «Про відмову в укладенні договору орнди землі на новий строк на земельну ділянку комунальної власноті на вул..Набережній, 29, у м.Луцьку» повідомлено Зязюк О.О. про підготовлення проєкту рішення про відмову в укладенні договору оренди землі на новий строк та про те, що вказаний проєкт буде включений до переліку питань, які пропонуються для чергового розгляду на засіданнях постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру та сесії Луцької міської ради.

Рішенням Луцької міської ради від 27.11.2024 №65/21 "Про відмову громадянці Зязюк О.О. в укладенні договору оренди землі на новий строк на земельну ділянку для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (12.08) на АДРЕСА_1 " відмовлено громадянці Зязюк Оксані Олександрівні в укладенні договору оренди землі на новий строк на земельну ділянку площею 0,0472 га з кадастровим номером :22:056:0035, для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (12.08 - для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій), розташованої на АДРЕСА_1 .

Мотивуючи відмову в укладенні договору оренди на новий строк Луцька міська рада зазначила: враховуючи, що на земельній ділянці площею 0,0472 га з кадастровим номером :22:056:0035 відсутні об`єкти нерухомого майна, які належать на праві власності громадянці Зязюк Оксані Олександрівні, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та те, що строк дії паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності (п`ять павільйонів) від 14.09.2018 № 285-29-18 (ТС) закінчився та продовжений не був, а також те, що земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням (земельна ділянка надана на умовах оренди для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів, а фактично використовується для обслуговування об`єктів торгівлі).

Згідно пунктів 2, 3 даного рішення договір оренди землі від 18.10.2024 вважається припиненим з 11.12.2024, у зв`язку із закінченням строку, на який його укладено. Зобов`язано громадянку Зязюк Оксану Олександрівну в місячний термін з дня прийняття рішення звільнити земельну ділянку комунальної власності від тимчасових споруд.

Пунктом 4 даного рішення передбачено, що у разі невиконання громадянкою Зязюк Оксаною Олександрівною пункту 3 рішення доручити департаменту муніципальної варти Луцької міської ради звільнити земельну ділянку комунальної власності від наявних тимчасових споруд в законом встановлений спосіб і метод.

Позивач вважає, що рішення Луцької міської ради не ґрунтується на нормах земельного законодавства щодо належної правової підстави для відмови в поновленні договору оренди землі на новий строк. Рішення є протиправним, оскільки порушує законодавство про заборону дискримінації суб`єкта господарювання ФОП Зязюк О.О. з боку відповідача.

Позивач також вказує, що зазначені в мотивувальній частині рішення відповідача підстави для відмови в укладенні договору оренди на новий строк не відповідають дійсності. Рішення відповідача є таким, що суперечать актам цивільного законодавства та порушує законне першочергове право ФОП Зязюк О.О. на поновлення договору оренди, у зв`язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Частина 2 ст. 19 Конституції України встановлює обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За змістом статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26, статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Частинами 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як передбачено ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За приписами ч. 10 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 16 та ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

За приписами ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України).

В силу ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (ч. 9 ст. 93 Земельного кодексу України).

У ст. 1 Закону України "Про оренду землі" зазначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 13 зазначеного Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів (ч. 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі").

Отже, необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про передачу земельної ділянки в оренду.

За змістом частини другої статті 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Суд враховує, що 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8, з урахуванням прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону про оренду землі, яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.

Розділ IX "Перехідні положення" Закону про оренду землі доповнений абзацами третім і четвертим такого змісту:

"Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".

Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Відповідно за змістом статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону про оренду землі).

ЗК України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом про оренду землі врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

Стаття 33 Закону про оренду землі у редакції, чинній до 16.07.2020, мала назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина друга статті 33 зазначеного Закону).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону про оренду землі).

Частина шоста статті 33 Закону про оренду землі встановлювала, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

За приписами частини восьмої цієї статті у попередній редакції додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку, а положення частини одинадцятої цієї статті зазначали, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У пункті 38 постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 року зазначено таке: "Частини п`ята та шоста статті 33 Закону про оренду землі встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин:

За загальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 Закону про оренду землі, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.

Спеціальне правило, викладене у частині шостій Закону про оренду землі, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення."

Пункти 41 та 43 цієї ж постанови містять висновок про те, що без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим, а єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій- восьмій, одинадцятій статті 33 Закону про оренду землі додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті.

Тож статтею 33 Закону про оренду землі було визначено загальну процедуру дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі, за якої завершення процедури поновлення договору полягало в укладенні додаткової угоди (за згодою сторін чи за судовим рішенням).

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" істотно змінив редакцію статті 33 Закону про оренду землі, яка тепер стосується лише переважного права орендаря (частини перша-п`ята статті 33 Закону про оренду землі). Поновлення ж договору (частина шоста попередньої редакції статті 33) тепер регулюється статтею 126-1 ЗК.

При цьому відповідно до абзацу 4 Розділу Перехідні положення Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Згідно з частиною другою статті 126-1 ЗК України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

Також відповідно до частини першої статті 126-1 ЗК умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.

Набрання чинності відповідними законодавчими змінами означає, що вимога про укладення додаткового договору (угоди) в порядку поновлення договору не є належною, адже стаття 126-1 ЗК передбачає для процедури поновлення інший механізм, за якого правочин щодо поновлення не укладається взагалі (натомість договір вважається поновленим, якщо жодна із сторін не заявила до реєстру про виключення відомостей про поновлення).

Разом з тим, як вже вказано вище, умова про поновлення договору взагалі не може встановлюватися в договорі оренди землі щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, визначених частиною першою статті 126-1 ЗК України. Тобто, поновлення договорів оренди земель державної та комунальної власності в процедурі, зазначеній в статті 126-1 ЗК України, за загальним правилом заборонено.

З наведеного вбачається, що зміст поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться у абзаці 4 розділу Перехідних положень Закону про оренду землі базується саме на положеннях стаття 126-1 ЗК України, що пов`язує можливість поновлення існуючого договору з наявністю у цьому договорі обов`язкової умови про його поновлення. У разі наявності такої умови договір поновлюється на такий самий строк і на таких саме умовах.

Натомість укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке передбачене частиною першою статті 33 Закону про оренду землі у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 05.12.2019 N 340-IX, базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору.

Тому поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться у абзаці 4 Розділу Перехідні положення Закону про оренду землі та поняття "поновлення договору оренди", яке містилось у Законі про оренду землі у попередній редакції, є змістовно різними.

Відповідно до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк шляхом судового розгляду такої вимоги не є застосовними положення абзацу 4 Розділу Перехідні положення Закону України "Про оренду землі". Натомість за загальним правилом дії законів у часі застосуванню підлягає стаття 33 Закону про оренду в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою, адже вказівки про інше положення законодавства не містять.

Щодо захисту права орендаря на продовження орендних правовідносин стосовно земельних ділянок державної та комунальної власності

За частинами першою-п`ятою статті 33 Закону про оренду землі в редакції, чинній на момент звернення з позовом у цій справі, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.

При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 ЗК України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді (частина дев`ята цієї ж статті).

У даній справі судом встановлено:

- ФОП Зязюк О.О. як користувач земельної ділянки з метою використання свого переважного права щодо укладення договору оренди землі на новий строк відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 Закону про оренду землі звернулася до відповідача із листом-повідомленням;

- до листа-повідомлення позивач додала проєкт додаткової угоди про продовження (поновлення) договору оренди землі від 29.10.2012;

- відомості про порушення позивачем умов договору протягом його дії в матеріалах справи відсутні;

- відповідач заперечень до проекту додаткової угоди про продовження договору оренди землі, запропонованого позивачем, щодо істотних умов договору не надіслав, а через місячний термін прийняв рішення про відмову в укладенні договору оренди землі на новий строк.

Суд зазначає, що стаття 33 Закону про оренду землі (як у попередній, так і у чинній редакції) встановлює алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та передбачає певні правові запобіжники для захисту орендаря від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.

У постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі N 905/650/19, від 15.05.2019 у справі N 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі N 912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.

При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору.

Якщо ж власник такого рішення не прийняв, то за змістом статті 3 ЦК України та статті 33 Закону про оренду землі орган державної влади чи місцевого самоврядування власник зобов`язаний провести з орендарем добросовісні переговори, тобто добросовісно спробувати досягти домовленостей з орендарем: запропонувати, наприклад, конкретний розмір орендної плати, інший строк оренди тощо.

Адже орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин, а також право укласти договір оренди на новий строк.

Якщо орган державної влади чи місцевого самоврядування знехтував обов`язком добросовісно провести переговори (наприклад, явно безпідставно відмовив в укладенні договору), то слід виходити з того, що такий орган зловживає своїм правом, порушуючи цим законні права орендаря.

Судовий захист в таких випадках передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором та добросовісно використовувала належні їй права, тому орендодавець не може посилатися на свій захист на обставини, які свідчать про ухилення ним від проведення переговорів, та на власну недобросовісну поведінку, протиставляючи її легітимним прагненням та належній поведінці орендаря; водночас і орендар, що належно діяв, не може бути позбавлений можливості реалізації свого права на продовження орендних відносин, передбаченого законом, в тому числі через судовий захист. Інакше передбачене частиною дев`ятою статті 33 Закону про оренду землі право орендаря оскаржити відмову, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі матиме лише декларативний характер та не призведе до відновлення порушеного права.

При цьому суд виходить з того, що вказівка на проєкт правочину щодо продовження орендних правовідносин як на додаткову угоду чи на додатковий договір не впливає на суть наявного волевиявлення орендаря на продовження орендних правовідносин.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.11.2023 у справі №906/1314/21.

Як було встановлено судом позивач сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою належним чином, що підтверджується довідкою Головного управління ДПС у Волинській області про відсутність заборгованості по орендній платі.

Позивач своєчасно висловив свій намір продовжити (поновити) договір оренди землі, у строки, встановлені договором з дотриманням правил ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Позивач надіслав орендодавцю лист-повідомлення про намір продовжити договір оренди землі з проектом додаткової угоди.

Відмовляючи у продовженні договору оренди міська рада посилалася на те, що на земельній ділянці площею 0,0472 га з кадастровим номером :22:056:0035 відсутні об`єкти нерухомого майна, які належать на праві власності громадянці Зязюк Оксані Олександрівні; строк дії паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності (п`ять павільйонів) від 14.09.2018 № 285-29-18 (ТС) закінчився та продовжений не був; земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням (земельна ділянка надана на умовах оренди для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів, а фактично використовується для обслуговування об`єктів торгівлі).

Щодо відсутностиі об`єктів нерухомого майна суд зазначає, що наявність або відсутність тимчасових споруд на земельній ділянці не є порушенням умов договору.

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 15.08.2018 №520-4 "Про розміщення підприємцем Кушнір О.О. групи стаціонарних тимчасових споруд на вул.Набережній 29", погоджено підприємцю Кушнір О.О. розміщення групи стаціонарних тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на земельній ділянці на вул.Набережній 29.

Щодо закінчення дії паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності (п`ять павільйонів) суд зазначає, що після закінчення дії паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності позивач звертався до відповідача про надання дозволу на розміщення/продовження розміщення/ та функціонування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, проте листом №2218-П/2023 від 23.10.2023 відповідач рекомендував звернутися Зязюк О.О. за отриманням такої послуги пісдя поновлення договору оренди земельної ділянки, на якій розміщені ТС (вул.Набережна, 29) у встановлені земельним законодавством терміни та повернув документи позивачу.

Рішенням Луцької міської ради від 29.11.2023 №53/22 "Про поновлення договору оренди землі громадянці Зязюк О.О. для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (12.08) м.Луцьк, вул.Набережна 29" продовжено громадянці Зязюк О.О. термін оренди земельної ділянки м.Луцьк, вул.Набережна 29 строком на 1 рік до 11.12.2024, однак, Додаткову угоду №1 з позивачем підписано тільки 18.10.2024, тобто майже через рік після ухвалення рішення Луцької міської ради і лише за півтора місяця до закінчення дії договору. Таким чином, строк дії паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності (п`ять павільйонів) від 14.09.2018 № 285- 29-18 (ТС) закінчився та продовжений не був.

Водночас даним рішенням Луцької міської ради, яким поновлено договір жодних зауважень щодо закінчення паспорту прив`язки не було зазначено.

У продовженні строку дії паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності було відмовлено у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди, а в поновленні строку дії договору оренди відмовлено через те, що закінчився строк дії паспорту прив`язки.

Також в оспорюваному рішенні міської ради відповідач не зазначив, який саме пункт договору оренди було порушено у зв`язку із закінченням строку дії паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності. В договорі відсутній пункт, яким би було визначено, що земельна ділянка може використовуватись тільки за наявності на ній споруд: постійних чи тимчасових.

Щодо зазначеної у рішенні обставини про те, що земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням (земельна ділянка надана на умовах оренди для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів, а фактично використовується для обслуговування об`єктів торгівлі) слід зазначити таке.

Згідно п.14 Додаткової угоди №1 від 18.10.2024 цільове призначення земельної ділянки 12.08-для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій.

Позивачем було направлено відповідачу адвокатський запит щодо надання документів по підготовці рішення, зокрема копії пояснювальної записки до проекту рішення від 27.11.2024 року №65/21 "Про відмову громадянці Зязюк О.О. в укладенні договору оренди землі на новий строк на земельну ділянку для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (12.08) на вул. Набережній, 29 у м. Луцьку". Однак у відповіді Луцької міської ради від 09.12.2024 на адвокатський запит жодних документів, які б свідчили про наявність доказів нецільового використання земельної ділянки надано не було.

ФОП Зязюк О.О. з 29.10.2012 використовує зазначену земельну ділянку для здійснення підприємницької діяльності розміщення групи стаціонарних тимчасових споруд. Відповідність умовам використання позивачем земельної ділянки підтверджується тим, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 15.08.2018 №520-4 "Про розміщення підприємцем Кушнір О.О. групи стаціонарних тимчасових споруд на вул.Набережній 29", погоджено підприємцю Кушнір О.О. розміщення групи стаціонарних тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на земельній ділянці на вул.Набережній 29.

На підтвердження доводів щодо нецільового використання ФОП Зязюк О.О. орендованої земельної ділянки відповідач надав суду фото №229-2 від 12.04.2023, зроблене міською радою, яке додане до рішення «Про продовження розміщення підприємцем Зязюк О.О. стаціонарних тимчасових споруд на Набережній, 29», яким було погоджено продовження розміщення тимчасових споруд торговельного значення для провадження підприємницької діяльності (торгових павільйонів).

Доказів нецільового використання земельної ділянки на момент винесення рішення про відмову у продовженні договору оренди землі (27.11.2024) відповідачем суду не надано. Долучені до заперечення на відповідь на відзив фото від 04.03.2025, які, на думку відповідача, підтверджують, що на земельній ділянці функціонував та функціонує магазин всередині розміщені стелажі та полиці з різноманітними інструментами (ручні, електро, автомобільні, вимірювальні тощо), автомобільних рідини та аксесуари є неналежними доказами, оскільки з таких фото не вбачається ким вони зроблені та де саме здійснено фото приміщень.

Акту огляду орендованої земельної ділянки по вул.. Набережній, 29 у м. Луцьку станом на момент ухвалення оспорюваного рішення про відмову в укладенні договору оренди землі на новий строк відповідачем суду не надано.

Також відповідач як на підставу про відмову у поновленні договору оренди землі посилається на те, що позивачем було змінено істотну умову договору строк його дії. При цьому в оспорюваному рішенні міської ради така підстава відмови в продовженні договору відсутня.

Така умова, як строк дії договору є істотною умовою, яка згідно ст..638 ЦК України підлягає узгодженню сторонами договору.

Водночас, якщо відповідач не погоджувався на укладення договору строком на 5 років, він мав звернутись до позивача з пропозицією про узгодження такої істотної умови договору.

Протягом місяця відповідач не висловив свої заперечення щодо строку дії договору, не спробував досягти домовленостей з орендарем щодо усунення недоліків проекту угоди, не запропонував більш розумно розпорядитися землею, не погодив інший строк оренди, який би влаштував обох сторін договору. При цьому відповідач після спливу місячного терміну приймає рішення про відмову в укладенні договору оренди на новий строк, з посиланням на формальні підстави відмови.

Матеріали справи підтверджують, що ФОП Зязюк О.О. як добросовісний орендар дотримався всіх умов, необхідних для реалізації переважного права на поновлення договору оренди землі в порядку ч. 1-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

ФОП Зязюк О.О. належним чином та добросовісно виконувала умови договору, оплачувала орендну плату за користування земельною ділянкою, використовувала земельну ділянку для здійснення підприємницької діяльності згідно умов договору. Починаючи з 29.10.2012 від Луцької міської ради не надходило жодних зауважень, щодо порушення умов договору позивачем.

Водночас відповідач безпідставно позбавив позивача можливості скористатись правом на укладення договору на новий строк, шляхом укладення додаткової угоди.

Оскільки позивач дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, останній може вважатись таким, що набув право "правомірного очікування", натомість орендодавець знехтував своїм обов`язком добросовісно провести переговори, не пропонуючи жодних умов орендарю, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Луцької міської ради від 27.11.2024 року №65/21 "Про відмову громадянці Зязюк О.О. в укладенні договору оренди землі на новий строк на земельну ділянку для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (12.08) на вул. Набережній, 29 у м. Луцьку"; визнання укладеною між Територіальною громадою міста Луцька Волинської області, від імені якої діє Луцька міська рада та Зязюк Оксаною Олександрівною Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться в м.Луцьк, вул.Набережна 29, кадастровий номер: :22:056:0035 загальною площею 0,0472 га) від 29.10.2012 року, укладеного територіальною громадою міста Луцька Волинської області та Кушнір О.О., поновленого рішенням Господарського суду Волинської області від 17.02.2021 року справа №903/933/20, яке набрало законної сили 18.03.2021 і Додатковою угодою №1 від 18.10.2024 на тих самих умовах в викладеній редакції.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними, обгрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 13, частиною 1 ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 202, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Луцької міської ради від 27.11.2024 №65/21 "Про відмову громадянці Зязюк О.О. в укладенні договору оренди землі на новий строк на земельну ділянку для розташування автосервісу із стоянкою автомобілів (12.08) на вул. Набережній, 29 у м. Луцьку".

3. Визнати укладеною між Територіальною громадою міста Луцька Волинської області, від імені якої діє Луцька міська рада та Зязюк Оксаною Олександрівною Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться в м.Луцьк, вул.Набережна 29, кадастровий номер: :22:056:0035 загальною площею 0,0472 га від 29.10.2012, укладеного Територіальною громадою міста Луцька Волинської області та Кушнір О.О., поновленого рішенням Господарського суду Волинської області від 17.02.2021 у справі №903/933/20, яке набрало законної сили 18.03.2021 і Додатковою угодою №1 від 18.10.2024 на тих самих умовах у такій редакції:

Додаткова угода №2

Про поновлення договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться в м.Луцьк, вул.Набережна 29, кадастровий номер: :22:056:0035 загальною площею 0,0472 га, від 29.10.2012, укладеного Територіальною громадою міста Луцька Волинської області та Кушнір О.О., поновленого рішенням Господарського суду Волинської області від 17.02.2021 року справа №903/933/20, яке набрало законної сили 18.03.2021 і Додатковою угодою № 1 від 18.10.2024 року

м.Луцьк Волинської області « 12» грудня 2024р.

Орендодавець (уповноважена ним особа) Територіальна громада міста Луцька Волинської області, від імені якої діє Луцька міська рада, ідентифікаційний код юридичної особи 34745204, зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців 29.11.2006 за №0003237, місцезнаходження: Волинська область, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, буд, 19, в особі міського голови Поліщука Ігоря Ігоровича, який діє на підставі статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", постанови Луцької міської територіальної виборчої комісії Луцького району Волинської області від 26.11.2020 №125 "Про реєстрацію Луцького міського голови Луцького району Волинської області", надалі - «Орендодавець» з однієї сторони, та

Орендар: Зязюк Оксана Олександрівна, ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , яка діє на підставі паспорта, виданого 17.05.2019 року органом 0719, запис № 465, документ №003363636 далі - "ОРЕНДАР", з іншої сторони, домовились про наступне:

1. Сторони прийшли до згоди поновити Договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в м.Луцьк, вул.Набережна 29, кадастровий номер: :22:056:0035 загальною площею 0,0472 га від 29.10.2012 року, укладеного Територіальною громадою міста Луцька Волинської області та Кушнір О.О., поновленого рішенням Господарського суду Волинської області від 17.02.2021 року справа №903/933/20, яке набрало законної сили 18.03.2021 і Додатковою угодою №1 від 18.10.2024 року та продовжити строк його дії на 5 (п`ять) років до 12.12.2029 року.

2. Інші умови договору оренди майна залишаються незмінними.

3. Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання і є невід`ємною частиною Договору оренди землі (земельної ділянки, яка знаходиться в м.Луцьк, вул.Набережна 29, кадастровий номер: :22:056:0035 загальною площею 0,0472 га) від 29.10.2012 року.

4. Ця додаткова угода укладена в 3-х (трьох) примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу, по одному для Орендаря, Орендодавця, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію.

5. Додатки додаються і є невід`ємною частиною додаткової угоди.

Юридичні адреси сторін:

« Орендодавець»: «Орендар»:

Луцька міська рада Зязюк Оксана Олександрівна

Місцезнаходження: Місцезнаходження:

43025, Волинська обл., вул. Богдана Волинська область, Луцький р-н,

Хмельницького, буд. 19 с.Крупа, вул.Східна 11

М.П. М.П.

4. Стягнути з Луцької міської ради (43025, Волинська обл., вул.Богдана Хмельницького, буд.19, ) на користь Фізичної особи-підприємця Зязюк Оксани Олександрівни ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 6056грн витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 23.05.2025.

Суддя О. Г. Слободян