ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" травня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1984/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Профелітмедицина» (вх. №2-785/25 від 21.05.2025) про забезпечення позову, пред`явленого до фізичної особи-підприємця Яворського Олександра Васильовича,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Профелітмедицина» (далі по тексту ТОВ «Профелітмедицина») до фізичної особи-підприємця Яворського Олександра Васильовича (далі по тексту ОСОБА_1 ) про стягнення боргу у розмірі 3 221 290, 61 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем зобов`язань за договором з організації робіт по виготовленню столярних виробів № 198 від 18.12.2021 в частині виготовлення столярних виробів, їх доставки та монтаж на об`єкт позивача.

Разом з позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої ТОВ «Профелітмедицина» просить суд накласти арешт на банківський рахунок відповідача, відкритий в ПАТ «УкрСиббанк», та 1/2 житлового будинку по АДРЕСА_1 загальною пл. 151,7 м.кв., що належить ОСОБА_1 , на суму 3 026 93 6, 97 грн, до набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що за умовами укладеного сторонами договору № 198 від 18.12.2021 ОСОБА_1 мав доставити на об`єкт замовника товар у вигляді столярних виробів не пізніше 10.04.2022, чого відповідачем зроблено не було незважаючи на отримання від позивача авансових платежів на загальну суму 2 052 483,00 грн.

ТОВ «Профелітмедицина» стверджує про відсутність у нього інформації про наявність грошових коштів на рахунку відповідача, у зв`язку з чим, накладення арешту на рахунок відповідача не відповідає у повній мірі меті застосування заходу забезпечення позову, а, отже, наявні підстави для накладення арешту на частину належного відповідачу будинку, відчуження якого може мати наслідком неможливість виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного ТОВ «Профелітмедицина» просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на банківський рахунок відповідача та 1/2 житлового будинку по вул. Березова, 46 в м. Одесі, що належить відповідачу, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Водночас позивач зазначає, що після витребування судом інформації про баланс банківського рахунку відповідача ТОВ «Профелітмедицина» буде вирішено питання про зміну заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на майно відповідача.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 136, 137 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно зі ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.01.2025 у справі №903/497/24 дійшла висновку, що системне тлумачення статей 136, 137, 138, 145 ГПК України дає можливість дійти висновку, що: законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі за поданою позовною заявою у разі подання їх одночасно до суду; для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів, відповідно; першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті; у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі, у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020р. у справі №753/22860/17).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, які не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Предметом заявленого ТОВ «Профелітмедицина» позову є вимога про стягнення з Яворського О.В. грошових коштів у розмірі 3 221 290, 61 грн, з яких 2 052 483,00 грн попередня оплата, 205 248,27 грн 3% річних, 963 559,34 грн збитки від інфляції. Позов поданий ТОВ «Профелітмедицина» з підстав порушення відповідачем зобов`язань за договором з організації робіт по виготовленню столярних виробів № 198 від 18.12.2021.

Враховуючи звернення ТОВ «Профелітмедицина» до суду з позовними вимогами про стягнення коштів у загальному розмірі 3 221 290, 61 грн, суд доходить висновку, що у випадку задоволення заявлених вимог виконання судового рішення буде здійснюватися, в першу чергу, за рахунок грошових коштів, можливість накладення арешту на які передбачена ст. 137 ГПК України.

Проте ТОВ «Профелітмедицина» просить суд накласти арешт на банківський рахунок, тобто просить застосувати захід забезпечення позову, який не передбачений положеннями процесуального закону.

Обрання позивачем такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на банківський рахунок відповідача вочевидь пов`язано з необізнаністю позивача з порядком виконання ухвали про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, виконання якої державним/приватним виконавцем передбачає отримання останнім необхідних відомостей про наявність рахунків, відкритих боржником у банківських установах, згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

З викладених обставин, враховуючи обрання ТОВ «Профелітмедицина» такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на банківський рахунок застосування якого не передбачено процесуальним законом, господарський суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви позивача в цій частині.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22 звернула увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника. Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 07.11.2024 у справі №915/538/24

Крім того, висновки про можливість накладення арешту на нерухоме майно у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

З викладених обставин, враховуючи належність відповідачу на праві власності частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується як довідкою, наданою позивачем, так і відомостями, отриманими судом засобами підсистеми «Електронний суд», наявність у ОСОБА_1 можливості в будь-який момент розпорядитися належним йому майном, що матиме наслідком неможливість виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, господарський суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для накладення арешту на належне відповідачу майно в межах ціни позову у розмірі 3 026 93 6, 97 грн.

Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_1 , оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 28.07.2023 у справі № 903/965/22, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи наявність у ОСОБА_1 можливості в будь-який момент розпорядитися належним йому майном, що, відповідно, ставить під сумнів можливість виконання судового рішення у розумні строки, можливість накладення арешту на майно відповідача у спорі про стягнення грошових коштів у межах ціни позову, господарський суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви ТОВ «Профелітмедицина» шляхом накладення арешту на майно відповідача у межах ціни позову у розмірі 3 026 93 6, 97 грн, оскільки невжиття обраного позивачем заходу може істотно утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення.

Положеннями ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Враховуючи обрання позивачем такого виду заходу забезпечення позову як накладення арешту, господарський суд, за результатами надання оцінки доказам, доданим до заяви про вжиття заходів забезпечення позову, дійшов висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 141, 234 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Профелітмедицина» про забезпечення позову - задовольнити частково.

2. Накласти арешт на частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 14676047), власником якої є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), у межах ціни позову у розмірі 3 026 936, 97 грн /три мільйони двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять шість грн 97 коп./ до набрання рішення суду у даній справі законної сили.

Стягувачем за ухвалою є товариство з обмеженою відповідальністю «Профелітмедицина» /65009, м. Одеса, бульвар Французький, 60; ідентифікаційний код 44320880/.

Боржником за ухвалою є фізична особа-підприємець Яворський Олександр Васильович / АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 /.

Ухвала набрала законної сили 23.05.2025 та підлягає негайному виконанню.

Ухвала дійсна для пред`явлення у строк, передбачений ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції згідно із Законом №1404-VІІІ від 02.06.2016).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя Желєзна Світлана Петрівна