ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. Справа№ 910/6064/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Євсікова О.О.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: Носенко І. П.

від відповідача: Нестерова І. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2024 (повний текст рішення складено та підписано 19.12.2024)

у справі № 910/6064/24 (суддя Васильченко Т.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНК-Енерджи"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 3 948 113,94 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОНК-Енерджи" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 3948113,94 грн, з яких 3719512,57 грн основного боргу, 114902,74 грн 3% річних та 113698,63 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії №1566-01024 від 13.04.2020 в частині оплати залишків вартості небалансів електричної енергії.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.11.2024 у справі № 910/6064/24 позов задоволено частково та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНК-Енерджи" основний борг у розмірі 3719512 грн 57 коп., 3% річних у розмірі 113986 грн 47 коп., інфляційні втрати у розмірі 113698 грн 63 коп., судовий збір у розмірі 47366 грн 77 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 грн 00 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем документально підтверджений та відповідачем не спростовний.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 14.11.2025 у справі № 910/6064/24, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить його скасувати в частині задоволених вимог як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 251, 253, 614 ЦК України, п. 55 ч. 1 ст. 1, п. 5 ч. 1 ст. 4, ст. 75, п. 5 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ринок електричної енергії", ст.ст. 73, 74, 96, 126, 129 ГПК України, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Зокрема, скаржник зазначає, що позивач не надав доказів надіслання рахунків і їх отримання, у зв`язку з чим зобов`язання з їх оплати взагалі не настали.

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що 19.12.2023 ним на електронну пошту відповідача направлялась вимога щодо сплатити повну оплату вартості небалансів за період з квітня 2023 року по травень 2023 року в сумі 3719512, 56 грн.

Також, позивачем подано до суду заяву, в якій повідомив суд, що після відкриття апеляційного провадження НЕК "Укренерго" було сплачено на користь ТОВ "ОНК-ЕНЕРДЖИ" грошові кошти на загальну суму 3 719 512,56 грн, у зв`язку із чим НЕК "Укренерго" частково погашено заборгованість по договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 13.04.2020 № 1566- 01024 у розмірі 3 719 512,57 грн:

23.04.2025 на загальну суму 2 654 090,37 грн. (платіжні інструкції № 000004280 від 23.04.2025, № 000004281 від 23.04.2025, № 000004282 від 23.04.2025р., № 000004283 від 23.04.2025, № 000004284 від 23.04.2025 та № 000004285 від 23.04.2025);

24.04.2025 на загальну суму 21 809,61 грн (платіжні інструкції № 000002517 від 24.04.2025, № 000002518 від 24.04.2025, № 000002519 від 24.04.2025, № 000002520 від 24.04.2025, № 000002521 від 24.04.2025 та № 000002522 від 24.04.2025);

25.04.2025 на загальну суму 5 446,88 грн (платіжні інструкції № 000002238 від 25.04.2025р № 000002239 від 25.04.2025, № 000002240 від 25.04.2025, № 000002241 від 25.04.2025, № 000002242 від 25.04.2025 та № 000002243 від 25.04.2025);

28.04.2025 на загальну суму 828 796,50 грн (платіжні інструкції № 000004321 від 28.04.2025, № 000004322 від 28.04.2025., № 000004323 від 28.04.2025, № 000004324 від 28.04.2025, № 000004325 від 28.04.2025 № 000004326 від 28.04.2025);

29.04.2025 на загальну суму 209 369,20 грн (платіжні інструкції № 000002617 від 29.04.2025, № 000002618 від 29.04.2025, № 000002619 від 29.04.2025, № 000002620 від 29.04.2025, № 000002621 від 29.04.2025 та № 000002622 від 29.04.2025).

Станом на 12.05.2025 залишок основного боргу по договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 13.04.2020 № 1566-01024 складає 0,01 грн, також ПрАТ НЕК "Укренерго" не сплачено 3 % річних у розмірі 113 986,47 грн, інфляційні втрати у розмірі 113 698,63 грн, судовий збір у розмірі 47 366,77 грн витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн, які було стягнуто згідно рішення господарського суду м. Києва від 14.11.2024 у справі № 910/6064/24.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 (колегія суддів у складі: головуючого Ходаківської І.П., суддів Євсікова О. О., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НЕК "Укренерго" на рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2024 у справі № 910/6064/24 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 30.04.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 за клопотанням ТОВ "ОНК-Енерджи" розгляд справи постановлено здійснювати у режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 30.04.2025 протокольно оголошено перерву до 13.05.2025.

Присутній у судовому засіданні 13.05.2025 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 13.05.2025 (у режимі відеоконференції) представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, наказом НЕК "Укренерго" від 03.04.2019 № 204 затверджено умови договору про врегулювання небалансів електричної енергії, із подальшими змінами в редакції наказів від 08.07.2019 №366, від 07.08.2019 №423, від 16.08.2019 №441, від №85, від 26.11.2020 №634, від 21.12.2020 №709, від 05.01.2021 №6, від №111, від 16.03.2021 №141, від 01.06.2021 №303, від 31.01.2022 №58, від №161, від 16.05.2022 №176, від 09.06.2022 №236, від 27.01.2023 №58, від 01.03.2024 №117 та від 24.06.2024 №360.

В пунктах 1.1, 1.2 договору про врегулювання небалансів електричної енергії, встановлено, що цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. На підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ОНК-Енерджи" приєдналося до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії.

Повідомленням від 13.04.2020 № 01/13477 про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії ПАТ "НЕК "Укренерго" проінформувало позивача про приєднання до умов цього договору та долучення до реєстру учасників ринку (ідентифікатор договору №1566-01024, дата акцептування - 13.04.2020).

Отже, між сторонами укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії від 13.04.2020 № 1566-01024 (надалі - договір).

До спірних правовідносин застосовується договір в редакції наказу НЕК "Укренерго" від 27.01.2023 №58, оскільки спірні правовідносини виникли у період з березня по травень 2023 року.

Згідно з пунктом 1.3 договору СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи.

Пунктами 1.4, 1.5 договору передбачено, що ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 307 (далі - Правила ринку).

Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.

Відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 договору вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. За підсумками місяця визначається індикативна величина - середньозважена ціна небалансів електричної енергії за розрахунковий місяць, що розраховується шляхом ділення загальної вартості небалансів електричної енергії на загальний обсяг небалансів електричної енергії. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

Пунктом 5.1 договору погоджено, що виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пункт 5.6 договору подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.

За положеннями пункту 5.9 договору ОСП формує та направляє акт купівлі-продажу (далі - акт) до СВБ не пізніше 13 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим. Підписання акта відбувається в електронній формі (за допомогою системи, яка забезпечує функціонування електронного документообігу з накладанням КЕП (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом)), що забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та розміщений у мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/, або у паперовій формі шляхом підписання уповноваженою особою акта (у разі неможливості підпису в електронній формі). Сторонами має бути забезпечена можливість здійснення електронного документообігу шляхом реєстрації у системі, яка забезпечує функціонування електронного документообігу. Протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ акта СВБ розглядає та повертає ОСП один примірник акта, підписаного зі своєї сторони. Акт повинен бути підписаний сторонами в один і той самий спосіб. У разі незгоди із розрахунками ОСП відповідно до акта СВБ протягом двох робочих днів надсилає ОСП обґрунтовані зауваження щодо цього акта та ініціює спір відповідно до норм чинного законодавства. До здійснення коригування обсяг та вартість електричної енергії визначається за даними, зазначеними в акті. Якщо СВБ протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ акта не ініціював спір та не направив до ОСП підписаний зі сторони СВБ примірник акта, то такий акт вважається підписаним СВБ.

Згідно з пунктом 5.10 договору СВБ протягом двох робочих днів повертає ОСП один примірник підписаного зі своєї сторони Акта купівлі-продажу у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладанням КЕП).

Строк дії договору - з дати реєстрації ОСП СВБ відповідно до її заяви-приєднання до цього договору і до 31 грудня включно року, у якому була надана заява-приєднання. Після реєстрації учасника ринку ОСП зобов`язаний надати такій СВБ витяг з відповідного реєстру. Якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони у строк не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (пункти 9.1 та 9.2 договору).

Відповідно до пунктів 10.1-10.3 договору він може бути змінений ОСП в односторонньому порядку у разі внесення регулятором змін до типового договору про врегулювання небалансів електричної енергії, який є додатком 1 до Правил ринку.

У такому випадку зміни до цього договору вносяться ОСП протягом 10 днів з дня набрання ними чинності. Договір зі змінами оприлюднюється на вебсайті ОСП. Якщо учасник ринку не ініціював розірвання цього договору протягом одного місяця з дати набрання чинності змінами, вважається, що він погодився зі зміненим договором.

На виконання умов договору ПАТ "НЕК "Укренерго" як АР сформовано у Системі управління ринком рахунки за небаланси електричної енергії за договором за ІІІ декаду березня 2023 року, І декаду квітня 2023 року, за ІІ декаду квітня 2023 року, за ІІІ декаду квітня 2023 року, за І декаду травня 2023, за ІІ декаду травня 2023 року та за ІІІ декаду травня 2023 року: за період 21.03.2023-31.03.2023 - 0,01 грн - відповідно до рахунку-фактури 141 від 06.04.2023; за період 01.04.2023-10.04.2023 - 1488531,91 грн - відповідно до рахунку-фактури 145 від 14.04.2023; за період 11.04.2023-20.04.2023 - 584424,20 грн - відповідно до рахунку-фактури 542 від 26.04.2023; за період 21.04.2023-30.04.2023 - 436091,34 грн - відповідно до рахунку-фактури 135 від 04.05.2023; за період 01.05.2023-10.05.2023 - 438711,40 грн - відповідно до рахунку-фактури 332 від 16.05.2023; за період 11.05.2023-20.05.2023 - 380390,35 грн - відповідно до рахунку-фактури 139 від 25.05.2023; за період 21.05.2023-31.05.2023 - 391363,36 грн - відповідно до рахунку-фактури 682 від 06.06.2023.

Також, обсяги та вартість електричної енергії для врегулювання небалансів підтверджується актами купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.03.2023 №ВН/23/03-1566, від 30.04.2023 №ВН/23/04-1566 та актом від 31.05.2023 №ВН/23/05-1566, підписаними сторонами за допомогою електронного підпису, без будь-яких зауважень та заперечень.

Відповідач, в свою чергу, свого обов`язку з оплати наданих послуг належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 3719512,57 грн.

Листом від 19.12.2023 року №1912-1/23-н ТОВ "ОНК-Енерджи" звернулося до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" з вимогою сплатити наявну заборгованість по договору №1566-01024 від 13.04.2020 у розмірі 3719512,57 грн.

У відповідь на зазначену вимогу НЕК "Укренерго" листом від 28.12.2023 № 01/72267, підтвердило, що станом на 25.12.2023 заборгованість НЕК "Укренерго" перед ТОВ "ОНК-Енерджи" за несплаченими рахунками, відповідно до договору становить 3719512,57 грн. в т.ч. ПДВ (за періоди квітень 2023 року та травень 2023 року) та зазначено про відсутність достатньої суми коштів на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків в повному обсязі, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами пунктів 7, 12, 46, 89 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" наведені наступні визначення: балансуючий ринок електричної енергії - ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії; відповідальність за баланс - зобов`язання учасників ринку повідомляти і виконувати погодинні графіки електричної енергії відповідно до обсягів купленої та проданої електричної енергії та нести фінансову відповідальність за врегулювання небалансів; небаланс електричної енергії - розрахована відповідно до правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку; сторона, відповідальна за баланс - учасник ринку, зобов`язаний повідомляти та виконувати свої погодинні графіки електричної енергії (та/або балансуючої групи) відповідно до обсягів купленої та/або проданої електричної енергії та фінансово відповідальний перед оператором системи передачі за свої небаланси (та/або небаланси балансуючої групи).

Згідно з частиною сьомою статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" за результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.

Відповідно до частин першої, другої статті 70 Закону України "Про ринок електричної енергії" усі учасники ринку, крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії. З метою врегулювання небалансів з оператором системи передачі учасник ринку має стати стороною, відповідальною за баланс, або передати свою відповідальність іншій стороні, відповідальній за баланс, шляхом входження до балансуючої групи. Електропостачальники є сторонами, відповідальними за баланс своїх споживачів. Сторони, відповідальні за баланс, зобов`язані нести фінансову відповідальність за небаланси електричної енергії перед оператором системи передачі.

У рамках балансуючої групи сторона, відповідальна за баланс балансуючої групи, здійснює купівлю та продаж електричної енергії в обсязі небалансів електричної енергії, обумовлених такими учасниками балансуючої групи, на договірних засадах (частина 7 статті 70 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307 затверджені Правила ринку, якими визначено порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України.

Згідно з пп. 7.7.4. Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

Відповідно до пункту 5.1 договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору. Згідно з пунктом 5.6 договору подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.

Відповідно до п. 1.11.1. Правил ринку за допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, проведенням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів діяльності на ринку електричної енергії згідно з цими Правилами.

Пункту 7.3.1. Правил ринку встановлено, що АР на щодекадній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

За положеннями пп. 7.3.1. Правил ринку, АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

Згідно з пп. 7.7.4. Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

Таким чином, судом обґрунтовано визначено, що умовами договору та Правил ринку передбачено, що обов`язком щодо формування, надсилання платіжних документів та здійснення розрахунків між учасниками ринку в Системі наділений саме адміністратор розрахунків.

Відтак, строк для розрахунків обчислюється з дня розміщення (формування) рахунку відповідачем (АР) у системі управління ринком.

Таким чином, ПАТ "НЕК "Укренерго", будучи одночасно АР та ОСП, перебуває одночасно в цілком різних самостійних статусах учасника ринку електричної енергії, має можливість не тільки отримувати рахунки та ознайомлюватись з їх змістом у момент виставлення таких рахунків у Системі, а й проводити розрахунки за ними.

Отже, посилання відповідача на те, що позивач не надав підтверджень отримання відповідачем рахунків-фактури за спірний період, судом відхиляються так як ані Правилами ринку, ані умовами договору не передбачено направлення рахунків у інший спосіб, а тому належним є їх направлення (формування) адміністратором розрахунків у системі розрахунків за небаланси електричної енергії.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №910/15364/20, від 01.06.2022 у справі №910/11109/21, від 13.09.2022 у справі №910/8901/20, від 18.10.2020 у справі №910/6578/21, від 08.11.2022 у справі № 910/21124/20.

Відтак, судом першої інстанції вірно встановлено, що з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту пунктів 5.1, 5.6 договору та пункту 7.7.4. Правил ринку строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих робіт (послуг) за договором на момент розгляду справи настав.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Так, відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019 передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на викладене, враховуючи, що факт надання позивачем узгоджених послуг відповідачу та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині оплати наданих послуг за договором підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, місцевим господарським судом правомірно стягнуто з відповідача суму основної заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних.

Так само обґрунтовано судом з дотриманням положень ст.ст. 126, 129 ГПК України, приймаючи до уваги незначну складність справи, обсяг матеріалів, кількості підготовлених документів, користуючись певною можливістю розсуду при розподілі витрат на правничу допомогу та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, покладено на відповідача витрати позивача на правову допомогу у загальному розмірі 40000,00 грн.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

ТОВ "ОНК-ЕНЕРДЖИ" у відзиві на апеляційну скаргу просило відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 20 000 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно з статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У заяві про розподіл судових витрат позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 20 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В матеріалах справи наявна копія договору про надання професійної правничої допомоги № 06/24-юр від 10.05.2024, укладеного ТОВ "ОНК-ЕНЕРДЖИ" з Адвокатським об`єднанням "Овіс Лігал".

Також заявником надано суду додаткову угоду № 1 від 03.01.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги № 06/24-юр від 10.05.2024, якою погоджено гонорар АО "ОВІС ЛІГАЛ" у розмірі 20 000 грн за надання адвокатським об`єднанням професійної правничої допомоги клієнту у вигляді представництва його інтересів у Північному апеляційному господарському суді (у разі апеляційного оскарження рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2024 у справі № 910/6064/24), ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВН №1463463 від 10.05.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД №003230 від 21.03.2018.

Суд враховує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Дослідивши надані заявником докази, якими підтверджуються витрати на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним з обсягом наданих послуг та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

З огляду на наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн відповідають встановленим критеріям.

Враховуючи викладене, викладена позивачем у відзиві на апеляційну скаргу заява про відшкодування витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції, підлягає задоволенню.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги в порядку статті 129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2024 у справі №910/6064/24 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНК-Енерджи" (65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 11, корпус А; ідентифікаційний код 42783553) 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Доручити господарському суду міста Києва видати наказ.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова складена 26.05.2025.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді О.О. Євсіков

С.В. Владимиренко