ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2025 р. Cправа № 902/283/24(127/41608/24)

Господарський суд Вінницької області у складі : головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Полотнянко Б.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133; )

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 77 678,77 грн

в межах справи № 902/283/24

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Представники сторін в судове засідання не з`явилися

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/283/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 07.05.2024 року відкрито провадження у вказаній справі. Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Призначено керуючим реструктуризацією у справі арбітражного керуючого Белінську Н.О..

В подальшому, ухвалою суду від 28.11.2024 року затверджено план реструктуризації боргів у справі № 902/283/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 станом на 29.10.2024 року, на умовах визначених у ньому. Припинено повноваження арбітражного керуючого Белінської Н.О. як керуючого реструктуризацією боржника - фізичної особи ОСОБА_1 у справі № 902/283/24.

28.04.2025 року до суду від Вінницького районного суду Вінницької області надійшли за підсудністю матеріали позовної заяви ТОВ "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення 77 678,77 грн у справі № 127/41608/24.

Так, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 07.04.2025 року постановлено матеріали позовної заяви ТОВ "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати на розгляд до Господарського суду Вінницької області, в провадженні якого перебуває справа № 902/283/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ..

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/283/24(127/41608/24)) від 28.04.2025 року, вказану справу передано на розгляд судді Тісецькому С.С..

Ухвалою суду від 30.04.2025 року відкрито провадження у справі №902/283/24(127/41608/24) за позовом ТОВ "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення 77 678,77 грн, в межах справи № 902/283/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .. Ухвалено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалено витребувати від АТ КБ "Приватбанк" наступні документи: докази щодо випуску банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 31.08.2023 року по 13.09.2024 року. Судове засідання у справі призначено на 20.05.2025 року.

На визначену дату - 20.05.2025 року в судове засідання, представники сторін не з`явились.

Натомість, судом встановлено, що 07.05.2025 року до суду від представника Позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява б/н від 06.05.2025 року про розгляд справи за відсутності представника ТОВ "Бізнес Позика". При цьому, у цій заяві повідомлено, що Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Крім цього, 19.05.2025 року до суду від АТ КБ "Приватбанк" надійшов супровідний лист № 20.1.0.0.0/7-250501/68098-БТ від 08.05.2025 року до якого долучено банківську виписку по рахунку № НОМЕР_2 за період з 31.08.2023 року по 13.09.2024 року.

Також, судом встановлено, що відзиву на позов по цій справі від Відповідача до суду не надходило.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За змістом ч. 4 ст. 252 ГПК України, перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. №475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Слід зазначити, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Водночас, суд зважає на те, що ухвала суду від 30.04.2025 року по справі №902/283/24(127/41608/24) була надіслана учасникам справи до електронних кабінетів ЄСІТС та на електронні адреси, зокрема, Відповідачу - ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1

Поряд з цим, згідно відомостей з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", вказана вище ухвала суду була доставлена до електронного кабінету ЄСІТС Кобернюк А.В. - 30.04.2025 року.

Враховуючи викладене та положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а також беручи до уваги те, що відповідна справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження та сторони належним чином повідомлені про розгляд відповідної справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду цієї справи за відсутності представників Позивача і Відповідача та за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, встановив наступне.

За змістом позову, позовні вимоги мотивовано тим, що 31.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі - Позивач, ТОВ "Бізпозика") та ОСОБА_1 (далі - Позичальник, Відповідач) укладено договір № 464909-КС-003 про надання кредиту (далі - договір кредиту), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".

ТОВ "Бізпозика" 31.08.2023 року направлено Відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 464909-КС-003 про надання кредиту.

31.08.2023 року ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 464909-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Зі своєї сторони ТОВ "Бізпозика" направлено Відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону НОМЕР_3 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий Боржником було введено/відправлено.

Таким чином, 31.08.2023 року між ТОВ "Бізпозика" та ОСОБА_1 було укладено договір № 464909-КС-003 про надання кредиту, який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ "Бізпозика" надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 13 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом договір).

Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить процентів за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

ТОВ "Бізпозика" свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 13 000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

Також, 10.11.2023 року між ТОВ "Бізпозика" та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до договору № 464909-КС-003 про надання кредиту (далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до умов Додаткової угоди, ТОВ "Бізпозика" надає Позичальнику додатково кредит в сумі 10 000,00 грн.

Крім цього, 22.12.2023 року між ТОВ "Бізпозика" та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 2 до договору № 464909-КС-003 про надання кредиту (далі - Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 2.7 договору та викласти "Термін дії Договору" в новій редакції, а саме: "Термін дії Договору: до 13.09.2024р.".

Разом з тим, до теперішнього часу Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 464909-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором № 464909-КС-003 Позичальника - ОСОБА_1 , чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором.

Отже, у Відповідача станом 26.11.2024 року утворилась заборгованість за договором №464909-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 77 678,77 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20 607,25 грн; суми прострочених платежів по процентах - 56 591,84 грн; суми прострочених платежів за комісією - 479,68 грн.

На підставі викладеного, Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованість за договором № 464909-КС-003 про надання кредиту від 31.08.2023 року, що становить 77 678,77 грн, яка складається із вказаних вище сум прострочених платежів.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.01.2021 року у справі № 910/17743/18, Суд зауважив, що розглядаючи позов в межах справи про банкрутство, суд в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу наведених вище особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому рахунку і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №911/2548/18).

Як вбачається із матеріалів справи № 902/283/24, Позивач - ТОВ "Бізнес Позика" станом на дату розгляду справи № 902/283/24(127/41608/24), не звертався до суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/283/24 про неплатоспроможність Відповідача - ОСОБА_1 .

Водночас, як зауважив Верховний суд у своїй постанові від 23.09.2021 року у справі №904/4455/19, зважаючи на притаманну позовному провадженню автономію в межах справи про банкрутство, незаявлення позивачем грошових вимог до боржника у справі про банкрутство не може вважатися відмовою від таких вимог у позовному провадженні або бути підставою для відмови у задоволенні позову з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що розглядається в межах справи про банкрутство відповідача в порядку статті 7 КУзПБ (п. 117).

У разі незаявлення вимог до боржника у справі про банкрутство справа за позовом з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, відповідно до приписів статті 7 КУзПБ має бути розглянута господарським судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство відповідача, по суті спору за правилами ГПК України у позовному провадженні в межах справи про банкрутство (п. 118).

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами цієї справи, 31.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір № 464909-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), яким передбачені, зокрема, такі умови :

Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 13 000,00 грн (Тринадцять тисяч грн) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів - ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БІЗНЕС ПОЗИКА" (надалі - Правила) (п. 2.1.).

Строк, на який надається Кредит: 24 тижнів (п. 2.3.).

Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15226924, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку (п. 2.4.).

Комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія): 1950,00 грн. Розмір комісії встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку (п. 2.5.).

Загальний розмір наданого Кредиту : 13 000,00 грн (п. 2.6.). Термін дії Договору: до 15.02.2024 року (п. 2.7.). Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9 230,97 процентів (п.2.9.). Дата видачі Кредиту 31.08.2023 (п. 2.10.). Дaтa повернення Кредиту 15.02.2024 (п.2.11.).

Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче (п. 3.2.).

Кредит, Проценти за користування Кредитом та будь-які інші платежі за Договором підлягають сплаті Позичальником у безготівковій формі, шляхом переказу коштів у розмірі відповідного платежу на поточний рахунок Кредитодавця, що вказаний розділі 8 Договору у строк (термін) відповідно до графіку платежів. Датою повернення (погашення) Кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування Кредитом та інших платежів, передбачених умовами Договору, вважається дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця, що вказаний в розділі 8 Договору (п. 3.3.).

Позичальник зобов`язаний : повернути Кредит, сплатити Проценти за користування Кредитом та інші платежі, передбачені Договором, до закінчення строку (терміну) дії Договору (пп. 4.2.3., п. 4.2.).

Кредитодавець має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання Позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим Договором, вимагати повернення суми Кредиту, сплати всієї суми нарахованих Процентів за користування Кредитом та Комісії (якщо Комісія не була сплачена Позичальником раніше), в повному обсязі, у разі затримання сплати частини боргу за Кредитом та/або Процентів за користування Кредитом та/або Комісії на строк (термін), що перевищує один календарний місяць (пп. 4.3.10.1.).

Закінчення строку (терміну) дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення та/або невиконання Договору, які мали місце під час дії Договору (п. 6.2.).

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до дати вказаної в п. 2.7. Договору (п. 7.1.).

Підписуючи цей Договір, Позичальник надає згоду на таке : на створення Особистого кабінету Позичальника в ІТС Кредитодавця та його використання для інформування Позичальника про умови Договору, додаткових угод до Договору (якщо такі укладатимуться), Правил тощо; отримання будь-яких повідомлень (у т.ч. письмових у формі електронних документів) відповідно до вимог законодавства; а також - укладення правочинів (в т.ч. договорів), додаткових угод про зміни Договору у формі електронного документа з використанням електронних підписів (в т.ч. електронних підписів Одноразовим ідентифікатором) (пп. 7.2.1., п. 7.2.).

Технологія (порядок) укладання Договору: Договір укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) Кредитодавцем та її прийняття (акцептування) Позичальником. Договір укладається в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства України (п. 7.10.).

Слід зазначити, що вказаний вище договір про надання кредиту підписано ТОВ "Бізнес Позика" кваліфікованим електронним підписом та ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0051.

Також, судом встановлено, що згідно матеріалів справи, 10.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (Кредитодавець) та Кобернюк Альоною Володимирівною (Позичальник) укладено Додаткову угоду № 1 до договору №464909-КС-003 про надання кредиту від 31.08.2023 року (Споживчий кредит. Електронна форма), якою обумовлено наступне.

Кредит збільшується на 10 000,00 грн та Кредитодавець, на умовах викладених у Договорі, збільшує суму Кредиту, а Позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути Кредит збільшений на 10 000,00 грн у строки та на умовах викладених у договорі (п. 2.1.).

Комісія за надання додаткової суми кредиту : 1500,00 грн (п. 4).

Викладено п. 2.7. Договору в новій редакції, а саме: "2.7. Термін дії Договору до 26.04.2024 року" (пп. 5.3.).

Викладено п. 2.9. Договору в новій редакції, а саме : "2.9.Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 6 744,72 процентів (пп. 5.5.).

Викладено п. 2.11. Договору в новій редакції, а саме : "2.11 Дата повернення Кредиту 26.04.2024." (пп. 5.6.).

Викладено п. 3.2. Договору в новій редакції а саме: "3.2. Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом " - Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно графіку платежів (пп.5.7., відповідний графік викладено у цьому підпункті).

Всі інші умови Договору, що не змінені Додатковою угодою, залишаються чинними та Сторони підтверджують свої зобов`язання за ними (п. 6).

Ця Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору (п. 7).

Ця Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та діє протягом строку дії Договору (п. 8).

Водночас, зазначена Додаткова угода № 1 підписана ТОВ "Бізнес Позика" кваліфікованим електронним підписом та ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-7003.

Крім того, 22.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (Кредитодавець) та Кобернюк Альоною Володимирівною (Позичальник) укладено Додаткову угоду № 2 до договору № 464909-КС-003 про надання кредиту від 31.08.2023 року (Споживчий кредит. Електронна форма), якою визначені такі умови.

Позичальник підписанням цієї Додаткової угоди підтверджує наявність у нього заборгованості перед Кредитодавцем за Договором, станом на 22.12.2023 р., в розмірі 24411,23 грн, що включає : суму кредиту 20 607,25 грн; проценти за користування Кредитом 3 324,30 грн; комісія за надання кредиту : 479,68 грн (п. 1).

Враховуючи умови Додаткової угоди : орієнтовна загальна вартість наданого кредиту, в частині заборгованості, що вказана в п. 1 Додаткової угоди, становить: 71 246,13 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 2 045,56 процентів (п. 4).

Викладено п. 2.7. Договору в новій редакції, а саме: "2.7. Термін дії Договору: до 13.09.2024 року" (пп. 5.3.).

Викладено п. 2.11. Договору в новій редакції, а саме: "2.11. Дата повернення Кредиту 13.09.2024 року" (пп. 5.4.).

Викладено п. 3.2. Договору в новій редакції а саме: "3.2. Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за перед фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно графіку платежів" (пп. 5.5., відповідний графік викладено у цьому підпункті).

Всі інші умови Договору, що не змінені Додатковою угодою, залишаються чинними та Сторони підтверджують свої зобов`язання за ними (п. 6).

Ця Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору (п. 7).

Ця Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та діє протягом строку дії Договору (п. 8).

Поряд з цим, вказана Додаткова угода № 2 підписана ТОВ "Бізнес Позика" кваліфікованим електронним підписом та Кобернюк А.В. електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-8589.

Суд зважає також на те, що в матеріалах цієї справи наявні також копії таких документів : Пропозиція (оферта) укласти договір № 464909-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 31.08.2023 року; Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 464909-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 31.08.2023 року (підписана Кобернюк А.В. електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0051); Пропозиція укласти Додаткову угоду № 1 (оферта) до договору № 464909-КС-003 про надання кредиту від 31.08.2023 року (Споживчий кредит. Електронна форма) від 10.11.2023 року; Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди № 1 до договору № 464909-КС-003 про надання кредиту від 31.08.2023 року (Споживчий кредит. Електронна форма) від 10.11.2023 року; Пропозиція укласти Додаткову угоду № 2 (оферта) до договору № 464909-КС-003 про надання кредиту від 31.08.2023 року (Споживчий кредит. Електронна форма) від 22.12.2023 року; Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди № 2 до договору № 464909-КС-003 про надання кредиту від 31.08.2023 року (Споживчий кредит. Електронна форма) від 22.12.2023 року; візуальні форми послідовності дій Клієнта ( ОСОБА_1 - РНОКПП НОМЕР_1 ); Анкета Клієнта ( ОСОБА_1 - РНОКПП НОМЕР_1 ) від 27.11.2024 року; паспорти споживчого кредиту.

Принагідно, суд звертає увагу на наявні у справі Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі - Правила), затверджені Наказом директора ТОВ "Бізпозика" від 27.06.2022 р. № 13-ОД.

Ці "Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (далі за текстом - Правила) визначають порядок і умови надання ТОВ "БІЗПОЗИКА" (далі за текстом - Кредитодавець) споживчих кредитів, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення і належного виконання умов Договору (як визначено у пункті 1.4.3 Правил), а також регулюють відносини, що виникають між Кредитодавцем і фізичною особою (далі за текстом - Позичальник), які є сторонами Договору (п. 1.1.).

Акцепт - відповідь Заявника про повне та безумовне прийняття пропозиції (Оферти) Кредитодавця укласти Договір (Додаткову угоду) в електронній формі. Акцепт здійснюється (надається) в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю, яке (таке електронне повідомлення) підписане шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (пп. 1.4.1.).

Договір (Договір про надання кредиту) - домовленість Сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, відповідно до якої Кредитодавець зобов`язується надати Кредит (грошові кошти) Позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених умовами Договору, а Позичальник зобов`язується повернути: Кредит і сплатити проценти, а також інші платежі, встановлені Договором. Будь-які додатки, графіки, додаткові угоди тощо до Договору, які укладені Сторонами у формі, встановленій чинним законодавством України, є невід`ємною частиною Договору з моменту їх підписання обома Сторонами, а будь-яке посилання у тексті Правил на "Договір" є посиланням на Договір з будь-якими змінами чи доповненнями, внесеними відповідними додатками, графіками, Додатковими угодами тощо, чинними на момент застосування (пп.1.4.3.).

Додаткова угода - домовленість Сторін про внесення змін та/або доповнень до умов Договору (пп. 1.4.4.).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Заявником/Позичальником, який прийняв пропозицію (Оферту) укласти електронний договір або Додаткову угоду, та надсилаються Кредитодавцю (пп. 1.4.9.).

Оферта - пропозиція Кредитодавця Заявнику укласти Договір про надання кредиту (Додаткової угоди) та взяти на себе відповідні права та обов`язки (пп. 1.4.19.).

Позичальник - Заявник, з яким Кредитодавець уклав Договір (пп. 1.4.20.).

Після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електрону комерцію" відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електрону комерцію", включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною Договору. Після отримання Заявником Оферти Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор (пп. 3.1.1.).

Відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про надання кредиту, про повне та безумовне її прийняття (акцепт) надається надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю, підписаного в порядку передбаченому статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" (пп. 3.1.4.).

Позичальник отримує підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа у момент укладання Договору (пп. 3.1.5.).

Договір про надання кредиту (Додаткова угода), укладений в порядку визначеному Законом України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до Договору (Додаткової угоди), укладеного у письмовій формі (пп. 3.1.6.).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Стаття 643 ЦК України визначає, якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.

За змістом пунктів 4, 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (тут і далі - Закон у редакції чинній на момент укладення договору про надання кредиту), електронне повідомлення - інформація, представлена в електронній формі, надана учасником відносин у сфері електронної комерції з використанням інформаційно-комунікаційних систем.

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 6, 7, 8, 12 ст. 11 Закону, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" (тут і далі у редакції на час укладення договору про надання кредиту), Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Відповідно до наявної у справі копії візуальної форми послідовності дій Клієнта ( ОСОБА_1 - РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 464909-КС-003 від 31.08.2023 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.tpozyka.com, Клієнтом підписано договір одноразовим ідентифікатором UA-0051 31.08.2023 року о 15:45:40.

Отже, суд, надавши оцінку договору № 464909-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 31.08.2023 року та наявним у справі доказам, дійшов висновку, що цей договір, який укладено між Позивачем та Відповідачем, відповідає описаним вище вимогам законодавства щодо його оформлення в електронній формі та за своїм змістом і правовою природою є кредитним договором.

Водночас, судом встановлено, що згідно долученої до позову інформаційної довідки ТОВ "Платежі онлайн" № 149/12 від 02.12.2024 року Відповідачу на картку НОМЕР_4 31.08.2023 року о 15:45:45 були перераховані грошові кошти в сумі 13000,00 грн із призначенням : перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 зг. до кредитного дог. №464909-КС-003 від 31.08.2023 Без ПДВ.

Також, відповідно до інформаційної довідки ТОВ "Платежі онлайн" № 304/12 від 02.12.2024 року Відповідачу на картку НОМЕР_4 10.11.2023 року о 11:55:33 були перераховані грошові кошти в сумі 10 000,00 грн із призначенням : перерах. коштів Кобернюк А.В. ІПН НОМЕР_1 зг. Дод. угоди від 10.11.2023 до кредитного дог. №464909-КС-003 від 31.08.2023 Без ПДВ.

Принагідно, суд звертає увагу на те, що у наданому суду супровідному листі АТ КБ "Приватбанк" № 20.1.0.0.0/7-250501/68098-БТ від 08.05.2025 року повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_5 ).

Разом з цим, із долученої до вказаного супровідного листа банківської виписки по рахунку № НОМЕР_2 ( ОСОБА_1 ) за період з 31.08.2023 року по 13.09.2024 року вбачається, що на відповідний рахунок 31.08.2023 року надійшли грошові кошти в сумі 13 000,00 грн та 10.11.2023 року надійшли грошові кошти в сумі 10000,00 грн.

Відтак, наявними у справі доказами підтверджується надання Позивачем Відповідачу кредитних коштів в загальній сумі 23 000,00 грн згідно договору № 464909-КС-003 про надання кредиту від 31.08.2023 року.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.7.2024 року у справі № 910/10895/22, проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачено частиною другою статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Судом встановлено, що згідно наявного у справі розрахунку заборгованості за кредитним договором № 464909-КС-003 від 31.08.2023 року станом на 26.11.2024 року, загальна сума боргу становить 77 678,77 грн, з яких : 20 607,25 грн - сума боргу по кредиту; 56 591,84 грн - сума боргу по процентах; 479,68 грн - сума боргу за комісією.

Принагідно, суд звертає увагу на те, що вказані вище суми заборгованості за відсотками в розмірі 56 591,84 грн та за комісією в розмірі 479,68 грн, нараховані за період з 31.08.2023 року по 13.09.2024 року, що відповідає описаним вище умовам кредитного договору № 464909-КС-003 від 31.08.2023 року та Додаткових угод № 1 від 10.11.2023, № 2 від 22.12.2023 року до цього кредитного договору.

Разом з цим, суд перевіривши згаданий вище розрахунок заборгованості за кредитним договором № 464909-КС-003 від 31.08.2023 року станом на 26.11.2024 року, дійшов висновку, що визначена у цьому розрахунку сума заборгованості в розмірі 77 678,77 грн є правомірною.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлена Позивачем до стягнення з Відповідача заборгованість за договором № 464909-КС-003 про надання кредиту від 31.08.2023 року у розмірі 77 678,77 грн підтверджується наявними у справі доказами та не погашена і не спростована Відповідачем (доказів протилежного матеріали справи не містять), а тому позов у цій справі підлягає задоволенню.

Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 917/549/20, стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у пункті 7.44. постанови від 16 лютого 2021 року у справі № 927/645/19.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Виходячи з наведеного Верховний Суд зазначив про те, що суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з мотивів наведених вище.

Обґрунтованість та правомірність заявлених вимог підтверджуються наданими та дослідженими судом письмовими доказами, наявними у матеріалах справи.

Також, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн, підлягають покладенню на Відповідача згідно вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 12, 13, 73-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. Задоволити позов ТОВ "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення 77678,77 грн у справі № 902/283/24(127/41608/24), в межах справи № 902/283/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133; ) 77 678,77 грн - заборгованість за договором № 464909-КС-003 про надання кредиту від 31.08.2023 року, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20 607,25 грн, суми прострочених платежів по процентах - 56 591,84 грн та суми прострочених платежів за комісією - 479,68 грн; а також 2422,40 грн - витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати до електронних кабінетів ЄСІТС та на адреси електронної пошти: ТОВ "Бізнес Позика" - ; представникам ТОВ "Бізнес Позика" Памірському М.А. - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені статтями 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України повне рішення складено 23 травня 2025 р.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.: 1 - до справи.