ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року Справа № 915/1526/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль C.М.,

за участі секретаря судового засідання Табачної О.С.,

від позивача - не присутній;

від відповідача - не присутній;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фермерського господарства "Зоря Терешкіна",

56000, вул. Миру,71, смт. Казанка, електронна пошта: ;

представник-адвоката Порошина Наталія Гофурівна, вул. Фалеєвська, 12, м. Миколаїв, 54001;

до Фермерського господарства "Екологія",

56000, вул. Робітнича, 10, смт. Казанка;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, проспект Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, e-mail: ;

про скасування державної реєстрації земельної ділянки.,-

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство «Зоря Терешкіна» (далі- позивач) пред`явлено позов до Фермерського господарство "Екологія" (далі- відповідач) з такими вимогами: 1. визнати незаконною і скасувати державну реєстрацію 17.09.2015 за Фермерським господарством «Екологія» земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :35:000:0015, площею 21.0201 га, розташовану в межах території Казанківської селищної ради, про що 22.10.2015 внесено запис № 11711450 про речове право до державного реєстру прав. 2. Стягнути з відповідача судові витрати, у тому числі на правничу допомогу.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що голова ФГ «Зоря Терешкіна» є власником земельної ділянки площею 50 га для ведення фермерського господарства, розташовану в межах території Казанківської селищної ради, на підставі державного акту серії МК №31, виданий Казанківською селищною радою 01.12.1994 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2. У 2021 році замовив технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 50 га, однак, рішенням №РВ-21 від 25.05.2021 відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК, оскільки наявний перетин його земельної ділянки із суміжною земельною ділянкою відповідача з кадастровим номером :35:000:0015, площа співпадає на 15.3153%, отже частина земельної ділянки позивача зареєстрована та використовується відповідачем.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 відкрито провадження в даній справі і визначено розглядати її за правилами загального позовного провадження, з проведенням розгляду поза межами встановленого ст. 177 ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого обумовлюється запровадженням в Україні карантину через спалах у світі короновірусу COVID-19.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, ухвалу про відкриття провадження у справі від 21.10.2021, направлено на адресу відповідача та отримано ним.

У судовому засіданні 23.11.2021 в режимі відеоконференції представник відповідача висловив намір відповідача замовити техдокументацію з метою виправлення помилок.

14.12.2021 від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи для вирішення спірного питання у позасудовому порядку.

11.07.2023 від позивача надійшла заява з долученням копії листа відповідачу про повідомлення суду щодо замовлення та виготовлення технічної документації з метою виправлення помилок, яке отримано відповідачем 18.04.2023, але залишено без відповіді.

Від третьої особи пояснення не надходили.

Ухвалою суду від 05.09.2023 призначено судову земельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 19.02.2024 поновлено провадження у справі з метою розгляду клопотання експерта, зобов`язано сторони виконати клопотання експерта.

25.10.2024 на адресу суду з Миколаївського науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, надійшла справа з експертним висновком від 25.10.2024 № 125-161.

Ухвалю суду від 25.10.2024 поновлено провадження у справі, запропоновано позивачу та відповідачу надати письмові пояснення по справі з урахуванням експертного висновку від 25.10.2024 № 125-161.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 50 га для ведення фермерського господарства, розташовану в межах території Казанківської селищної ради, на підставі договору купівлі-продажу №129 від 18.02.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори 18.02.1994 за №129, відповідно до державного акту серії МК №31, виданого Казанківською селищною радою 01.12.1994, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2.

Згідно зі Статутом фермерського господарства «Зоря Терешкіна», затвердженого наказом голови фермерського господарства ОСОБА_1 №6 від 01.12.20212 та зареєстрованого Казанківською районною державною адміністрацією за № 7000122 від 10.12.2012, ОСОБА_1 є засновником фермерського господарства «Зоря Терешкіна», яке використовує для вирощування сільськогосподарської продукції земельну ділянку, передану йому у приватну власність на підставі договору купівлі-продажу №129 від 18.02.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори 18.02.1994 за №129.

Поряд із вказаною земельною ділянкою ОСОБА_1 розташована суміжна земельна ділянка площею 21,02 га, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства відповідно до договору купівлі-продажу №127 від 17.02.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори 17.02.1994 за №127 на підставі державного акту серії МК №30, виданого Казанківською селищною радою 01.12.1994 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1.

Згідно технічного звіту земельних ділянок ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для ведення селянських (фермерських) господарств із земель запасу в межах землекористування колгоспу ім. Петровського Казанківського району, виготовленого у 1993 році, встановлено межі вказаних земельних ділянок, що підтверджується актом від 16.02.1993.

Поряд із земельною ділянкою ОСОБА_1 площею 50 га розташована суміжна земельна ділянка площею 21,02 га, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_2 фермерському господарству ОСОБА_2 - зараз Фермерське господарство "Екологія".

Після смерті ОСОБА_2 - його дружина ОСОБА_4 , як голова фермерського господарства «Екологія», замовила технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, яку 12.12.2014 виготовлено Миколаївською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» та 17.09.2015 відділом Держземагентства у Казанківському районі проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :35:000:0015, площею 21.0201 га для ведення фермерського господарства, розташовану в межах території Казанківської селищної ради. 22.10.2015 внесено запис № 11711450 про речове право до державного реєстру прав.

В свою чергу, ОСОБА_1 також замовив технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 50 га, належну йому на праві власності на підставі державного акту серії МК №31, виданого Казанківською селищною радою 01.12.1994 та 14.05.2021 звернувся із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Однак, рішенням державного кадастрового реєстратора №РВ-21 від 25.05.2021 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки наявний перетин земельної ділянки ОСОБА_1 із суміжною земельною ділянкою відповідача з кадастровим номером :35:000:0015, площа співпадає на 15.3153%.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до відповідача з листом від 10.09.2021 щодо вжиття заходів до усунення порушень шляхом виготовлення нової технічної документації з відновлення меж, який залишено без відповіді.

Оскільки в позасудовому порядку вирішити питання про поновлення порушених прав позивача не виявилось можливим, позивач вимушений звернутися до суду.

Частиною 1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пунктах 1-10 ч.2 ст.16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

До того ж, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Згідно ст.20 Господарського кодексу України, Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 50 га для ведення фермерського господарства, розташовану в межах території Казанківської селищної ради, відповідно до рішення сесії Казанківської селищної ради №13/115 від 02.02.1993 та на підставі договору купівлі-продажу №129 від 18.02.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори 18.02.1994 за №129, що підтверджується державним актом серії МК №31, виданого Казанківською селищною радою 01.12.1994, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2.

Згідно зі Статутом фермерського господарства «Зоря Терешкіна», затвердженого наказом голови фермерського господарства ОСОБА_1 №6 від 01.12.2012 та зареєстрованого Казанківською районною державною адміністрацією за № 7000122 від 10.12.2012, ОСОБА_1 є засновником фермерського господарства «Зоря Терешкіна», яке використовує для вирощування сільськогосподарської продукції земельну ділянку, передану йому у приватну власність на підставі договору купівлі-продажу №129 від 18.02.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори 18.02.1994 за №129.

Наведені обставини підтверджуються доданими копіями державного акту серії МК №31, виданого Казанківською селищною радою 01.12.1994, рішення сесії Казанківської селищної ради №13/115 від 02.02.1993; договору купівлі-продажу №129 від 18.02.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори 18.02.1994 за №129, Статутом фермерського господарства «Зоря Терешкіна», затвердженого наказом голови фермерського господарства ОСОБА_1 №6 від 01.12.2012 та зареєстрованого Казанківською районною державною адміністрацією за № 7000122 від 10.12.2012; витягом та довідкою ЄДРПОУ.

Правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України визначаються Законом України від 19 червня 2003 року № 973-IV«Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV), який спрямований на створення умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України.

За частиною першою статті 1 Закону № 973-IV у редакції на час виникнення спірних правовідносин, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

За законодавчим регулюванням, для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації, а для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (стаття 7 Закону № 973 - IV у відповідній редакції).

За статтею 12 Закону № 973-IV землі фермерського господарства могли складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

Визначення фермерського господарства як форми підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону, наведено також у частині першій статті 1 Закону № 973-IV в редакції, чинній на час звернення з цим позовом, а за змістом частини четвертої цієї статті фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець.

Тож фермерське господарство (у будь-якій його формі) ініціюється для подальшої діяльності з виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, з метою отримання прибутку на цих ділянках, що відповідає наведеному у статті 42 Господарського кодексу України (далі - ГК України чинний на той час) визначенню підприємництва як самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Формування програми діяльності, залучення матеріально-технічних, фінансових та інші види ресурсів, використання яких не обмежено законом, є складовими елементами здійснення підприємницької діяльності в розумінні статті 44 ГК України ( чинний на той час). При цьому можливість реалізації громадянином права здійснення підприємницької діяльності у вигляді фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок відповідного цільового призначення. Тож, враховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Аналогічні висновки викладено у постанові Велика Палата Верховного Суду від 01.04.2020р. у справі №320/5724/17.

Статтею 22 Земельного Кодексу України, в редакції чинній на момент передачі земельної ділянки у власність позивача та видачі Державного акту, було передбачено, що право власності на землю або право постійного користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Як вбачається з матеріалів справи, поряд із земельною ділянкою ОСОБА_1 розташована суміжна земельна ділянка площею 21,02 га, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства відповідно до договору купівлі-продажу№127 від 17.02.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори 17.02.1994 за №127 на підставі державного акту серії МК №30, виданого Казанківською селищною радою 01.12.1994 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1, державну реєстрацію фермерського господарства проведено 10.02.1994 за № 0000076.

Відповідно до технічного звіту про перенесення в натуру проекту відводу земельних ділянок ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для ведення селянських (фермерських) господарств із земель запасу в межах землекористування колгоспу ім. Петровського Казанківського району, виготовленого у 1993 році, встановлено межі вказаних земельних ділянок, що підтверджується актом від 16.02.1993.

Вказані обставини підтверджуються копіями державного акту серії МК №30, виданого Казанківською селищною радою 01.12.1994 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1; копіями матеріалів технічного звіту про перенесення в натуру проекту відводу земельних ділянок ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для ведення селянських (фермерських) господарств із земель запасу в межах землекористування колгоспу ім. Петровського Казанківського району, виготовленого у 1993 році та Актом про встановлення меж від 16.02.1993.

Згідно з технічною документацією із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі, яка перебувала у власності померлого ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства за адресою Казанківський район, Казанківська селищна рада (кадастровий номер земельної ділянки :35:000:0015), виконаної 12.12.20214 Миколаївською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» та згідно з витягом з Державного земельного кадастру щодо цієї земельної ділянки 17.09.2015 Відділом Держземагентства у Казанківському районі проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :35:000:0015 площею 21.0201 га для ведення фермерського господарства за власником ОСОБА_4 .

З огляду на вимоги ст.27 Земельного кодексу України у разі смерті громадянина - засновника СФГ відповідні правомочності та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки, яка була надана засновнику саме для ведення фермерського господарства, зберігаються за цією юридичною особою до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку. З моменту створення селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) до фермерського господарства переходять правомочності володіння і користування та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки його засновника. Вказане узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.06.2020 у справі № 922/989/18, та Верховним Судом у постанові від 01.10.2020 року у справі №120/4116/19-а.

Згідно з витягом ЄДРПОУ 22.10.2015 ОСОБА_4 зареєстрована головою Фермерського господарства «Екологія», державну реєстрацію якого проведено 10.02.1994 за № 0000076.

Рішенням державного кадастрового реєстратора №РВ-21 від 25.05.2021 підтверджено перетин земельної ділянки ОСОБА_1 із суміжною земельною ділянкою відповідача з кадастровим номером :35:000:0015, площа співпадає на 15.3153%., що стало підставою для відмови позивачу у проведенні державної реєстрації права власності та відновлених меж належної йому на праві власності земельної ділянки площею 50 га.

Ухвалою суду від 05.09.2023 призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання:

- Чи має місце накладення (перетинаються) земельної ділянки з кадастровим номером :35:000:0015, площею 21.0201 га, яка розташована в межах території Казанківської селищної ради з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, із земельною ділянкою площею 50га, розташовану в межах території Казанківської селищної ради з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства , яка на підставі державного акту на право приватної власності серії МК №31, виданого 01.12.1994 голові ФГ "Зоря Терешкіна" та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 2, перебуває у власності позивача?

- Чи можливі варіанти виправлення меж вказаних земельних ділянок з метою усунення накладення/перетину із зберіганням площі та конфігурації земельних ділянок, надати можливі варіанти?

Проведення експертизи доручено експертам Миколаївської філії Регіональної Торгово-промислової палати.

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 125-161 від 25.10.2024 зазначено:

Земельна ділянка площею з кадастровим номером :35:000:0015, площею 21.0201 га для ведення фермерського господарства, на підставі витягу з Державного земельного кадастру від 13.06.2021 належить ОСОБА_4 .

Відповідно до даних Геодезичної зйомки від 01.05.2024, виконаною сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП Докієнко О.О. станом на травень 2024, фактична площа земельної ділянки з кадастровим номером :35:000:0015, для ведення фермерського господарства, яка розташована в межах Казанківської селищної ради , складає 21.0201 га, яка встановлена згідно правовстановлюючих документів.

Фактична площа земельної ділянки для ведення фермерського господарства, яка розташована в межах території Казанківської селищної ради, складає 42.2036 га, що не відповідає площі, яка встановлена згідно правовстановлюючих документів - 50 га, а саме, в державному Акті від 01.12.1994 серія МК №31. Розбіжність в менший бік складає - 7.7964 га.

Вказане накладання (перетин) площею 7.7964 га на земельну ділянку площею 50 га, яка знаходиться у власності ОСОБА_1 на підставі державного акту від 01.12.1994 серія МК №31 з боку земельної ділянки з кадастровим номером :35:000:0015, площею 21.0201, виникло при складанні для земельної ділянки з вказаним кадастровим номером площею 21.0201 га «Технічної документації із землеустрою, встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення фермерського господарства.." від 12.12.20214, розробленого Миколаївською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру».

Для виправлення меж вказаних земельних ділянок, з метою усунення перетину, необхідно розробити нову технічну документацію із землеустрою із зберіганням площ та конфігурації кожної із земельних ділянок.

Отже, в межах належної позивачу земельної ділянки площею 50 га для ведення фермерського господарства, розташовану в межах території Казанківської селищної ради, яка вважається сформованою з моменту державної реєстрації Державного акта на право приватної власності на землею від 01.12.1994, 17.09.2015 Відділом Держземагентства у Казанківському районі зареєстрована сформована земельна ділянка для ведення фермерського господарства відповідача з кадастровим номером :35:000:0015, площею 21.0201 га, що суперечить чинному законодавству.

Так, відповідно до частин 5,6 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (в редакції на час здійснення державної реєстрації ділянки відповідача) Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельної ділянки, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки, що не було зроблено.

За таких обставин дії кадастрового реєстратора Відділу у ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області щодо формування ( зміни меж) та державної реєстрації земельної ділянки відповідача з кадастровим номером :35:000:0015 в Державного земельного кадастру , значна частина якої накладається на земельну ділянку, що перебуває у власності позивача з 1994 року, є незаконними, оскільки вони порушують вимоги Закону України «Про державний земельний кадастр» та право позивача на користування зазначеною земельною ділянкою.

Статтею 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що кадастровий номер земельної ділянки скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Згідно п.60-61 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17 жовтня 2012р. №5051 запис у поземельній книзі скасовується Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Частиною 10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок, якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Чинною з 16.01.2020 року редакцією частини 13 статті 79-1 Земельного Кодексу України визначено, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 152 Земельного Кодексу України, передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом способів.

Зважаючи на наведені обставини належним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку є скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідача з кадастровим номером :35:000:0015, сформованої незаконно на території земельної ділянки позивача, та про припинення права власності відповідача на вказану земельну ділянку.

Відповідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.ст. 76,77,78,79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Визначаючи розмір судових витрат, суд виходить із наступного. Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 ГПК України). Витрати ФГ "Зоря Терешкіна" на оплату позовної заяви судовим збором за квитанцією від 17.10.2021 № 49764 у сумі 2270 грн., яка є мінімальним розміром судового збору, передбаченого законодавством про судовий збір для оплати вимог майнового характеру, належить відшкодувати за рахунок відповідача.

У заяві позивач указує, що його витрати на професійну правничу допомогу складають суму 30000 грн., а на проведення судової земельно-технічної експертизи складають 47420 грн.

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та проведення експертизи (ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно частин 1, 4 статті 129 ГПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України).

Позивачем на підтвердження понесення судових витрат у вищевказаних сумах подано суду: 1) договір про надання правової допомоги від 09.06.2021, укладений фермерським господарством з адвокатським бюро "Наталії Порошиної", згідно якого адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання зі здійснення правового захисту інтересів позивача в суді в даній справі, а ФГ "Зоря Терешкіна" зобов`язалося оплатити таку допомогу; 2) додаткова угода № 1 до договору від 01.05.2024; 3) ордер від 14.06.2021 серії ВЕ № 1041245, виписаний адвокату Порошиній Н.Г. для представництва інтересів позивача; 4) акт прийому-передачі послуг з надання правничої допомоги від 22.04.2025; 5) погодинний розрахунок вартості послуг бюро на суму 30000 грн., згідно якого останнім надано позивачу такі послуги: вивчення матеріалів справи; збір доказів для підготовки позову до суду; аналіз документів замовника для складання позовної заяви; перевірка чинного законодавства, підбір нормативної бази для складання позову; написання тексту позовної заяви; підготовка документів, що додаються до позовної заяви; направлення позовної заяви та доданих до неї документів до суду та на адресу відповідача; підготовка клопотань у тому числі клопотання про призначення експертизи.

Крім того, подано витрати на експертизу: 1) рахунок на оплату від 25.06.2024 № 125-0161 в сумі 12000 грн. за визначення меж земельної ділянки; 2) квитанція від 26.06.2024 №0.0..1 в сумі 12000 грн.; 3) акт приймання - передачі наданих послуг № 125-0161 від 25.10.2024 в сумі 12000 грн.; платіжна інструкція від 26.06.20254 № @2PL595937 про перерахування позивачем платежу за відновлення меж земельної ділянки в сумі 12000 грн.; квитанція про перерахування коштів за комплексно- інженерні геодезичні вишукування в сумі 35000 грн.; акт здачі-приймання робіт від 02.05.2024 № ОУ-01/05-24 на суму 35000 грн.

Суд визнає, що позивачем доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу та на проведення судової земельно-технічної експертизи в сумі вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Фермерського господарства "Зоря Терешкіна" задовольнити повністю.

2. Визнати незаконною і скасувати державну реєстрацію 17.09.2015 за Фермерським господарством «Екологія» земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :35:000:0015, площею 21.0201 га, розташовану в межах території Казанківської селищної ради, про що 22.10.2015 внесено запис № 11711450 про речове право до державного реєстру прав та державного земельного кадастру.

3. Стягнути з Фермерського господарства "Екологія" (56000, вул. Робітнича, 10, смт. Казанка, ідентифікаційний код 20897771) на користь Фермерського господарства "Зоря Терешкіна" (56000, вул. Миру,71, смт. Казанка, ідентифікаційний код 38405374) грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 2270 грн. та 47420 грн. витрат на проведення судової земельно-технічної експертизи, а також грошові кошти на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 30000 грн.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оформлене відповідно до вимог статті 238 ГПК України рішення підписано 26.05.2025 року, у зв`язку із перебування судді у щорічній запланованій відпустці .

Суддя С.М. Коваль.