ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
27.05.2025 Справа № 5/3б
Господарський суд Донецької області у складі:
судді Фурсової С.М.
при секретарі судового засідання Риндіч О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за відсутності представників сторін
В С Т А Н О В И В
Постановою суду від 06.04.2006 боржника визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура та ліквідатором призначено арбітражного керуючого Славгородського С.А.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.10.2008 припиненні повноваження ліквідатора Славгородського С.А. та ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю Азовзалізобетон призначено арбітражного керуючого Пашкову Т.Ю.
Ухвалою господарського суду від 15.09.2009 припиненні повноваження ліквідатора Пашкової Т.Ю. та ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю Азовзалізобетон призначено арбітражного керуючого Корчагіна Ю.В.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.06.2012 здійснено заміну кредитора по справі № 5/3б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Азовзалізобетон, а саме: замінено Державну податкову інспекцію у Орджонікідзевському районі м.Маріуполя на Маріупольську об`єднану державну податкову інспекцію Донецької області Державної податкової служби.
Дана справа перебувала на стадії ліквідаційної процедури та її розгляд не завершено.
При цьому, у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, справа №5/3б за заявою Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Донецької області Державної податкової служби про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Азовзалізобетон, м.Маріуполь, втрачена.
04.09.2015 до господарського суду Донецької області надійшла заява управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя про відновлення втраченої справи.
20.10.2015 до господарського суду Донецької області надійшли клопотання Маріупольської ОДПІ про заміну кредитора та копія заяви про визнання кредиторських вимог з додатками.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.12.2015 відмовлено у задоволенні заяви управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя про відновлення втраченого судового провадження у справі №5/3б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Азовзалізобетон; клопотання Маріупольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області про заміну кредитора залишено без розгляду.
12.04.2017 до господарського суду надійшла заява Відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Маріуполі Донецької області про відновлення втраченої справи.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.06.2017 відновлено втрачену господарську справу №5/3б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Азовзалізобетон частково, на стадії ліквідаційної процедури, за наявними документами.
Ухвалою господарського суду від 13.12.2018 здійснено заміну кредитора у справі №5/3б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Азовзалізобетон а саме: замінено кредитора, Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполі Донецької області, на правонаступника Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецькій області.
17.09.2018 до господарського суду надійшов лист Міністерства юстиції України б/н б/д, за яким доводить до відома суду, що наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2015 №1035/5 свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1565 від 06.08.2013, видане Чернову В.І., анульовано, та відповідний запис про припинення діяльності арбітражного керуючого внесено до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.
До листа доданий відповідний наказ Міністерства юстиції України 23.06.2015 №1035/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1565 від 06.08.2013, видане, видане Чернову Володимиру Ігоровичу.
Ухвалою господарського суду від 24.09.2018, у зв`язку з припиненням дії свідоцтва ліквідатора Чернова В.І. на здійснення діяльності арбітражного керуючого, наявності підстав для усунення арбітражного керуючого Чернова В.І. від виконання обов`язків ліквідатора у справі, дані питання призначені до розгляду у судовому засіданні; зобов`язано комітет кредиторів до дати судового засідання надати суду кандидатуру арбітражного керуючого для призначення його ліквідатором у справі, за його письмовою згодою.
Розгляд справи неодноразово відкладався, суд зобов`язував комітет кредиторів надати суду кандидатуру арбітражного керуючого для призначення його ліквідатором у справі за його письмовою згодою.
17.05.2019 до господарського суду надійшов лист Маріупольського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області №23.05/1918 від 13.05.2019, за яким на виконання вимог ухвали суду від 16.04.2019 пропонує суду кандидатуру арбітражного керуючого Гаврилюка Євгена Володимировича (м. Київ, пр.. Перемоги, 65, оф. 222; свідоцтво №18 від 30.01.2013р.) для призначення ліквідатором у справі №5/3б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Азовзалізобетон
Ухвалою господарського суду від 29.05.2019 відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 25.06.2019; запропоновано арбітражному керуючому Гаврилюку Є.В. до дати судового засідання надати суду відомості щодо згоди (при її наявності) на участь у даній справі з повідомленням про те, що він не належить до жодної з категорії осіб, зазначених у п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.
Арбітражним керуючим Гаврилюком Є.В. не надано суду заяву про згоду на участь у даній справі.
Розгляд справи неодноразово відкладався, суд зобов`язував комітет кредиторів надати суду кандидатуру арбітражного керуючого для призначення його ліквідатором у справі за його письмовою згодою.
09.09.2019 до господарського суду від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надійшла заява №2305/3243 від 31.07.2019, в якому просять суд здійснити призначення ліквідатора по справі за ініціативою господарського суду Донецької області.
Ухвалою господарського суду від 16.09.2019, за результатами розгляду справи, враховуючи ненадання комітетом кредиторів кандидатури арбітражного керуючого для призначення його ліквідатором у справі, за його письмовою згодою, господарським судом відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 06.11.2019 о 10:30год., каб.320.
18.09.2019 господарським судом здійснено повторний електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого відповідно до вимог ст. 114 Закону про банкрутство та «Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство», для призначення його ліквідатором у справі за його письмовою згодою.
21 жовтня 2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень якого, з дня введення його в дію визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
З огляду на зазначене, подальший розгляд справи №5/3б здійснюється відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства.
30.09.2019 до господарського суду надійшла заява арбітражного керуючого Ягічева С.О. про участь у справі про банкрутство ТОВ «Азовзалізобетон» (з додатками згідно переліку).
12.10.2020 до господарського суду надійшло клопотання ліквідатора Ягічева С.О. б/н від 06.10.2020 про вжиття заходів для забезпечення вимог кредиторів.
Ухвалою господарського суду від 18.11.2020 задоволено клопотання ліквідатора Ягічева С.О. б/н від 06.10.2020 про вжиття заходів для забезпечення вимог кредиторів; зобов`язано Головне управління національної поліції в Донецькій області оголосити та здійснити розшук транспортних засобів, в тому числі з включенням до інформаційної підсистеми Гарпун, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Азовзалізобетон: 1) ЗАЗ 1102, 1994 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_2 ; 2) ЗАЗ 1102, 1994 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 .
15.03.2021 до господарського суду надійшов звіт б/н б/д (вх. № 5049/21) ліквідатора у справі № 5/3б про банкрутство ТОВ Азовзалізобетон, в якому ліквідатор просить затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТОВ Азовзалізобетон, звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування судових витрат.
Ухвалою господарського суду від 31.08.2021 відмовлено у задоволенні скарги Маріупольського ОУПФ України Донецької області №42/19 від 31.05.2021 на дії/бездіяльність арбітражного керуючого; відкладено розгляд звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу ТОВ «Азовзалізобетон».
Розгляд звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу ТОВ «Азовзалізобетон», звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування судових витрат неодноразово відкладався у зв`язку з необхідністю отримання додаткових документів від ліквідатора.
Розгляд вказаної заяви неодноразово відкладався.
Приймаючи до уваги ненадання кредиторами боржника кандидатури арбітражного керуючого для призначення ліквідатором у справі, господарським судом здійснений електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого у відповідності до ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства та Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство.
21.12.2021 господарським судом отримана довідка щодо кандидатури арбітражного керуючого, якою визначено для участі у справі №5/3б про Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовзалізобетон» (код ЄДРПОУ 1235099) арбітражного керуючого Бабенко Едуарда Вадимовича (свідоцтво №1105 від 05.07.2013).
28.11.2022 господарським судом здійснений повторний електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого у відповідності до ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства та Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство.
17.02.2023 господарським судом здійснений повторний електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого у відповідності до ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства та Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство.
Відповідно по положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач зі складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.
У зв`язку з поданням заяви про відставку судді Чорненької І.К., на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Донецької області від 02.03.2023, справу №5/3б передано на повторний автоматичний розподіл.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2023 для розгляду даної справи визначено суддю Господарського суду Донецької області Фурсову С.М.
Ухвалою суду від 28.03.2023 справу прийнято для подальшого розгляду суддею Фурсовою С.М.
Станом на дату судового засідання 28.03.2023 арбітражною керуючою Карауш Ю.В. заява про згоду для призначення ліквідатором у справі №5/3б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовзалізобетон» суду не надана.
Враховуючи викладене, судом вирішено повторно застосувати автоматизовану систему вибору кандидатури арбітражного керуючого про що постановлено відповідну ухвалу.
12.04.2023 господарським судом здійснений повторний електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого у відповідності до ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства та Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство.
Станом на дату судового засідання 28.04.2023 арбітражного керуючого Білика О.А. заява про згоду для призначення ліквідатором у справі №5/3б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовзалізобетон» суду не надана.
13.03.2025 господарським судом здійснений повторний електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого у відповідності до ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства та Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство.
Від арбітражної керуючої Карауш Юлії Вікторівни 02.04.2025 отримано відмову від участі у даній справі у зв`язку з завантаженістю.
03.04.2025 судом здійснений повторний електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого у відповідності до ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства та Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство.
Ухвалою суду від 03.04.2025 зобов`язано арбітражного керуючого Скопича Ярослава Васильовича надати суду заяву про згоду (при її наявності) на участь у справі в якості ліквідатора.
Від арбітражного керуючого Скопича Ярослава Васильовича 04.04.2025 отримано відмову від участі у даній справі у зв`язку з віддаленістю його офісу від місцезнаходження суду та боржника.
04.04.2025 судом здійснений повторний (сьомий) електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого у відповідності до ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства та Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство.
Ухвалою суду від 14.04.2025 зобов`язано арбітражного керуючого Сашина Дмитра Олександровича надати суду заяву про згоду (при її наявності) на участь у справі в якості ліквідатора.
Станом на дату судового засідання відповіді від арбітражного керуючого Сашина Дмитра Олександровича щодо участі у справі не отримано.
Ухвалою суду від 15.04.2025 відкладено судове засідання на 15.05.2025.
15.05.2025 судом здійснений повторний (восьмий) електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого у відповідності до ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства та Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство.
Представники сторін участь в засіданні 15.05.2025 суду не приймали. Судом встановлено, що кредиторами не було виконано вимоги ухвал Господарського суду у Донецькій області, не визначено кандидатуру арбітражного керуючого для призначення його ліквідатором; не подано до суду відповідний протокол засідання комітету кредиторів та відповідне клопотання разом із заявою обраної кандидатури арбітражного керуючого про згоду на участь у справі надати суду до дати судового засідання.
Враховуючи відсутність згоди Савченко Вячеслава Анатолійовича суд вирішено відкласти розгляд справи.
Представники сторін участь в засіданні 15.05.2025 суду не приймали, витребувані від кредиторів документи до суду не надійшли, від арбітражного керуючого Савченко Вячеслава Анатолійовича також згоди на участь у справі не отримано.
Представники сторін участь у засіданні суду 27.05.2025 не приймали.
Станом на 27.05.2025 вимоги ухвал Господарського суду Донецької області кредиторами не виконані, кандидатура арбітражного керуючого для призначення його ліквідатором у справі №5/3б суду не надана.
Заяв від арбітражних керуючих про згоду на призначення ліквідатором у справі 5/3б до суду не надходило.
Судом досліджено наявний у справі звіт ліквідатора Ягічева С.О. (дата надходження до суду 15.03.2021) в якому останній просив затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс боржника, складений на 28.02.2021, ліквідувати боржника, а також затвердити звіт про нарахування та виплату грошової винагороди і видати відповідні накази на стягнення.
У зв`язку з неподанням арбітражним керуючим витребуваних судом документів, відстороненням його від виконання повноважень та відсутності ліквідатора у справі, вказаний звіт залишено без розгляду та задоволення. Також, судом залишається без задоволення й звіт ліквідатора Ягічева С.О. про нарахування та виплату грошової винагороди у зв`язку тим, що внаслідок неподання повного комплекту документів до звіту ліквідатора, ненадання додатково витребуваних судом документів, що перешкоджало досягненню легітимної мети визначеної Кодексом України з процедур банкрутства.
Щодо повідомлення учасників справи про її розгляд.
Як вбачається з матеріалів справи, з метою повідомлення про дату та час судових засідань, судом було направлено ухвали на адреси кредиторів засобами поштового зв`язку, а також шляхом направлення до Електронних кабінетів.
За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає (ч.7 ст.120 ГПК України).
Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.
Адреси кредиторів встановлені судом на підставі даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Заяв про зміну місцезнаходження чи місця проживання від кредиторів до суду не надходило.
Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду.
Судом на підставі даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що частина кредиторів є припиненими.
Також судом враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно із частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Також суд зазначає, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Враховуючи вищевикладене, судом було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення сторін у справі №5/119б, а тому виходячи з принципу «презумпції обізнаності», суд приходить до висновку, що кредитори були належним чином повідомлений про розгляд справи.
Згідно із ст.2 Господарського процесуального кодексу України однією із засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи.
З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та за наявними в ній матеріалами.
Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.
Суд зазначає, що з 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ). Зазначений Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Згідно з частинами 1, 2 статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:
господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо;
строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав;
у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;
припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;
відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;
продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом;
скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;
припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута (ч.1).
Протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов`язані передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків відповідні посадові особи банкрута несуть зобов`язання щодо відшкодування збитків, завданих таким ухиленням. Ліквідатор має право замовити виготовлення дублікатів печатки та штампів у разі їх втрати (ч.2).
У відповідності до ст. 10 КУзПБ, арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності. Арбітражний керуючий з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника.
Статтею 28 КУзПБ встановлено, що арбітражний керуючий для виконання повноважень ліквідатора призначається господарським судом за клопотанням комітету кредиторів.
Законодавством передбачено певну сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури. Так, частинами 1, 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:
приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження;
виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;
проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута;
аналізує фінансовий стан банкрута, складає висновок про наявність або відсутність ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатом його проведення;
виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;
формує ліквідаційну масу;
заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;
має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, які звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Кодексом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута;
з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту;
заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими;
подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;
вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;
передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових актів підлягають обов`язковому зберіганню;
продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом;
подає відомості (інформацію), необхідні для ведення Єдиного реєстру боржників, відносно яких відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства;
у разі провадження банкрутом діяльності, пов`язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу;
веде реєстр вимог кредиторів;
подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», інформацію до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення;
здійснює дії щодо скасування реєстрації випуску акцій, передбачені законодавством, якщо організаційно-правовою формою юридичної особи - банкрута є акціонерне товариство;
здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом (ч.1).
Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою (ч.2).
Частиною 1 ст.60 КУзПБ передбачено, що у постанові про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута з урахуванням вимог, установлених цим Кодексом, з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.
До компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про
визначення кандидатури арбітражного керуючого для призначення у справі про банкрутство;
звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого (пункти 3-1, 4 частина 8 ст.48 КУзПБ).
Редакцією Закону про банкрутство, чинною до 21.10.2019 (ст.115), та Кодексом України з процедур банкрутства (ст.30) встановлено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду та визначено порядок і умови оплати діяльності арбітражного керуючого.
Отже виконання арбітражним керуючим повноважень ліквідатора у справі про банкрутство обумовлюється тим, що надання таких послуг є оплатним, у тому числі за рахунок кредиторів у справі про банкрутство.
Джерелами сплати грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень ліквідатора у справі про банкрутство можуть бути як кошти, отримані від виробничої діяльності підприємства боржника, так і кошти, що сплачуються кредиторами у встановленому Законом про банкрутство і Кодексом порядку.
Враховуючи невиконання кредиторами у справі вимог суду, господарським судом бувли здійснені відповідні запити щодо автоматизованого визначення кандидатури ліквідатора, однак за наслідком цих запитів, визначені кандидатури арбітражних керуючих надавали або відмову від призначення його ліквідатором у справі №5/3б, або взагалі залишали звернення суду без відповіді.
Матеріали справи також не містять будь-яких пропозицій кредиторів у період після з 20.10.2021 (з дати подання ліквідатором арбітражним керуючим Ягічевим С.О заяви про відсторонення його від виконання повноважень ліквідатора у справі) щодо порядку здійснення подальшого провадження у цій справі про банкрутство, у тому числі щодо погодження кандидатури ліквідатора та визначення джерел оплати послуг ліквідатора.
Приписи КУзПБ передбачають, що участь кредитора у справі про банкрутство не може бути формальною. Будучи учасником такого провадження кредитор наділений широким обсягом прав та повноважень, в тому числі правом на звернення до суду в межах провадження у справі про банкрутство із заявою про визнання недійсними правочинів боржника (стаття 42 КУзПБ), визначення кандидатури арбітражного керуючого для призначення у справі про банкрутство, звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого (пункти 3-1, 4 частина 8 ст.48 КУзПБ), звернення зі скаргою на дії (бездіяльність) ліквідатора (ч.6 ст. 61 КУзПБ), визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону (стаття 73 КУзПБ), реалізуючи які він має діяти своєчасно та у належний спосіб.
Як особа зацікавлена у задоволені наявних в нього грошових вимог до боржника у повному обсязі, кредитор має діяти розсудливо та проявляти уважність щодо стану ведення справи про банкрутство, зокрема цікавитися вжитими ліквідатором діями у ліквідаційній процедурі та заходами направленими на виявлення, розшук та повернення майна банкрута, ефективністю таких заходів та вчиняти відповідні дії, передбачені його обсягом прав та повноважень, тощо.
Саме від таких дій кредитора залежить досягнення основної мети його участі у справі про банкрутство - задоволення (погашення) його вимог.
Процедури банкрутства за вимогами мають строковий характер. Зокрема, у відповідності до частини 1 статті 58 КУзПБ у ліквідаційній процедурі ліквідатор зобов`язаний здійснити ліквідацію боржника у строк що не перевищує 12 місяців
Пунктом 1 статті 6 Конвенції, учасником якої є Україна, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сюрмелі проти Німеччини» від 08.06.2006 визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції тривалість судового провадження, яке продовжувалося у судах понад 16 років та відсутність ефективних засобів оскарження затяжного характеру триваючого розгляду цивільної справи в національному законодавстві Німеччини.
Отже, у разі тривалого здійснення провадження у справі про банкрутство через неможливість його завершення із застосуванням спеціальних норм законодавства про банкрутство суд має право застосувати загальні процесуальні норми з метою забезпечення права на справедливий суд в розумінні строків розгляду справи і забезпечення балансу інтересів кредиторів та боржника під час судового провадження.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).
Водночас на державні органи покладено обов`язок щодо дотримання принципу «належного урядування» і ті з них, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЄСПЛ від 20.11.2011 у справі «Рисовський проти України»).
Предметом провадження у справі про банкрутство є досягнення легітимної мети визначеної Законом про банкрутство і Кодексом України з процедур банкрутства, якими встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.
Порядок та підстави закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) встановлені статтею 90 КУзПБ.
При цьому, судом прийняті до уваги правові позиції Верховного Суду викладені у постанові від 10.12.2019 року у справі №906/1290/15 та у постанові від 07.10.2020 року Верховного Суду у справі №917/1230/15, за змістом яких - «відсутність предмета спору» у розумінні пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України означає припинення існування спірних правовідносин внаслідок певних обставин.
Таким чином, для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, для правової певності кредиторів, вимоги яких є визнаними за судовими рішеннями та не можуть задовольнятися через існуючий мораторій у справі про банкрутство, суд вважає за необхідне прийняти у даній справі рішення про закриття провадження у справі про банкрутство, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17.07.1997, зазначеною судовою практикою Європейського суду з прав людини, яка зобов`язує органи національної юрисдикції вживати належних заходів до бездіяльності та затягування розгляду справ, а також пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України та ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства.
При цьому, слід зазначити, що статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено що право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.
Статтями 42, 48, 61,73 цього Кодексу передбачено право кредиторів на звернення до суду із заявою про визнання недійсними правочинів боржника, звернення до господарського суду з клопотанням про призначення іншого арбітражного керуючого, звернення зі скаргою на дії (бездіяльність) ліквідатора, недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону.
Згідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
В матеріалах справи наявний звіт ліквідатора Ягічева С.О. (дата надходження до суду 15.03.2021) в якому останній просив затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс боржника, складений на 28.02.2021, ліквідувати боржника, а також затвердити звіт про нарахування та виплату грошової винагороди і видати відповідні накази на стягнення.
Розгляд звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу ТОВ «Азовзалізобетон», звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування судових витрат неодноразово відкладався у зв`язку з необхідністю отримання додаткових документів від ліквідатора.
На виконання вимог суду витребувані документи арбітражним керуючим Ягічевим С.О. не були подані.
Натомість, 20.10.2021 до господарського суду надійшла заява ліквідатора Ягічева С.О. про відсторонення арбітражного керуючого, за якою просить суд відсторонити його від виконання повноважень ліквідатора у справі.
У зв`язку з неподанням арбітражним керуючим витребуваних судом документів, відстороненням його від виконання повноважень та відсутності ліквідатора у справі, вказаний звіт ліквідатора залишено без розгляду та задоволення. Також, судом залишається без задоволення й звіт ліквідатора Ягічева С.О. про нарахування та виплату грошової винагороди у зв`язку тим, що внаслідок неподання повного комплекту документів до звіту ліквідатора, ненадання додатково витребуваних судом документів, що перешкоджало досягненню легітимної мети визначеної Кодексом України з процедур банкрутства.
Станом на 27.05.2025 матеріали справи №5/3б не містять заяв (клопотань) чи інших доказів, які свідчать про наявність спору між арбітражним керуючим та кредиторами боржника з приводу сплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, скарг кредиторів на дії (бездіяльність) ліквідатора.
Матеріали справи не містять доказів, які свідчать про наявність невирішених Господарським судом спорів, які підлягали б розгляду в межах справи №5/3б на підставі ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства.
Аналогічна правова позиція щодо закриття провадження у справі про банкрутство у зв`язку із об`єктивною неможливістю здійснити розгляд справи упродовж розумного строку та неможливістю досягнення легітимної мети Закону про банкрутство та Кодексу України з процедур банкрутства викладена в постановах Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 10.12.2019 у справі №906/1290/15, від 17.04.2024 у справі №5006/27/116б/2012.
Зокрема, Верховний Суд у постанові від 17.04.2024 у справі №5006/27/116б/2012 зазначив наступне:
« 22. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
23. Суд неодноразово встановлював порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, в яких порушувалися питання про тривалість провадження (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції».
24. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).
25. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сюрмелі проти Німеччини» від 08.06.2006 визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції тривалість судового провадження, яке продовжувалося у судах понад 16 років та відсутність ефективних засобів оскарження затяжного характеру триваючого розгляду цивільної справи в національному законодавстві Німеччини.
26. Близького за змістом висновку ЄСПЛ дійшов у рішенні від 10.12.2020 у справі «Парінов проти України», в якому суд визнав тривалість провадження у справі про банкрутство понад дев`ять років такою, що не відповідала вимозі «розумного строку», а отже порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.
27. Отже, у разі тривалого здійснення провадження у справі про банкрутство через неможливість його завершення із застосуванням спеціальних норм законодавства про банкрутство суд має право застосувати загальні процесуальні норми з метою забезпечення права на справедливий суд в розумінні строків розгляду справи і забезпечення балансу інтересів кредиторів та боржника під час судового провадження.
28. Водночас на державні органи покладено обов`язок щодо дотримання принципу «належного урядування» і ті з них, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЄСПЛ від 20.11.2011 у справі «Рисовський проти України»).
29. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
30. Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 10.12.2019 у справі № 906/1290/15 зазначила, що «відсутність предмета спору» в розумінні пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України означає припинення існування спірних правовідносин внаслідок певних обставин (оплати боргу, знищення предмета спору, скасування оспорюваного акта).
31. Беручи до уваги, що провадження у справі № 5006/27/116б/2012 про банкрутство ПП «РІА «Гольфстрим» триває понад 11 років (з 10.10.2012); понад 9 років на стадії ліквідаційної процедури; ліквідаційна процедура об`єктивно не здійснюється у зв`язку з відсутністю ліквідатора; з огляду на пасивну поведінку кредиторів у справі щодо погодження кандидатури ліквідатора та визначення джерел оплати послуг ліквідатора та на безрезультатність вжитих судом дій щодо визначення кандидатури арбітражного керуючого для участі у цій справі в якості ліквідатора а також те, що чинний у справі про банкрутство мораторій упродовж тривалого часу забороняє задоволення вимог конкурсних кредиторів боржника, для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом і гарантування правової певності кредиторів, вимоги яких визнані судом, включені до реєстру згідно з ухвалою попереднього засідання у справі про банкрутство і не можуть бути задоволені понад 11 років через дію мораторію у справі про банкрутство, для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом та гарантування правової певності кредиторів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі про банкрутство ПП «РІА «Гольфстрим», відповідно до загальних процесуальних норм (пункт 2 частини першої статті 231 ГПК України) та статті 6 Конвенції.
32. Вказані вище обставини в їх сукупності, а також відсутність встановлення обставин щодо наявності майна боржника, унеможливлюють успішне завершення процедури банкрутства боржника та позбавляють можливості досягнення легітимної мети Кодексу України з процедур банкрутства, що через призму судового контролю у цій категорії справ, не можуть бути залишені поза увагою господарського суду під час вирішення питання закриття провадження у справі про банкрутство боржника.
33. Також, слід наголосити, що з метою вирішення у майбутньому проблеми банкрутства підприємств, майно яких перебуває наразі на тимчасово окупованій території України, у КУзПБ впроваджено положення, яке передбачає можливість поновлення провадження у справі про банкрутство.
34. Так, у разі, якщо після закриття провадження у справі буде виявлено майно банкрута, достатнє для покриття витрат, пов`язаних з провадженням у справі, суд за клопотанням учасника справи може поновити провадження у справі. (абз. 2 ч. 3 ст. 65 КУзПБ).
35. Суд звертає увагу, що норми ст. 90 КУзПБ, які визначають порядок та підстави закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), як і інші положення цього Кодексу, не містять окремого визначення такої підстави для закриття провадження у справі про банкрутство як-то «відсутність предмета спору» (знищення предмета спору), однак протилежний підхід, тобто продовження провадження у справі за цих умов, матиме наслідком порушення прав та інтересів боржника, його кредиторів та в цілому суперечитиме спрямованості законодавства про банкрутство.
36. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лейла Шахін проти Туреччини» від 10.11.2005 зазначається, що згідно з практикою закон є чинним положенням, яке застосовується з урахуванням тлумачення, яке дають йому компетентні суди.
37. У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі «Кантоні проти Франції» від 11.11.1996; рішення у справі «Вєренцов проти України» від 11.04.2013).
38. З огляду на викладене, Суд вважає обґрунтованим та справедливим прийняття судами попередніх інстанцій рішення про закриття провадження у справі про банкрутство ПП «РІА «Гольфстрим», відповідно до загальних процесуальних норм та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 10.12.2019 у справі № 906/1290/15)».
Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 28, 30, 90 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 231-235, 255, п. 17.5. розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України, суд, -
4. Копію ухвали направити учасникам провадження у справі про банкрутство, державному органу з питань банкрутства, суб`єкту державної реєстрації для внесення відповідної інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
5. Ухвала набрала законної сили 27.05.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки передбачені ГПК України.
Суддя С.М. Фурсова