ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2025 р. м. Київ Справа № 911/176/25

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА ЄВРОМОНТАЖСЕРВІС»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОВАРСЬКЕ БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ - 35»
про стягнення 258142,17 грн.
без повідомлення (виклику) сторін

суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА ЄВРОМОНТАЖСЕРВІС» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОВАРСЬКЕ БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ - 35» (далі - відповідач) про стягнення 258142,17 грн., з яких 168520,37 грн. основний борг, 74454,93 грн. інфляційні втрати, 15166,87 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором надання послуг оренди автотранспорту та техніки від 20.07.2020 № 2020/20-1 щодо здійснення повного розрахунку за надані послуги згідно видаткових накладних: № 6 від 04.01.2021 на суму 159847,79 грн., № 31 від 25.03.2021 на суму 34867,10 грн., № 112 від 30.12.2021 на суму 26013,68 грн., № 113 від 30.12.2021 на суму 75009,52 грн., № 114 від 30.12.2021 на суму 26640,00 грн., № 115 від 30.12.2021 на суму 42734,21 грн., у встановлений договором строк.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.01.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву та інші документи, що підтверджують заперечення проти позову упродовж п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 11.02.2025. Встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив до 25.02.2025 та встановлено відповідачу строк до 11.03.2025 для подачі заперечення на відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу надати суду у строк встановлений для подання відзиву докази належного виконання своїх зобов`язань за договором надання послуг оренди автотранспорту та техніки від 20.07.2020 № 2020/20-1 щодо здійснення повного розрахунку за надані послуги згідно видаткових накладних: № 6 від 04.01.2021 на суму 159847,79 грн., № 31 від 25.03.2021 на суму 34867,10 грн., № 112 від 30.12.2021 на суму 26013,68 грн., № 113 від 30.12.2021 на суму 75009,52 грн., № 114 від 30.12.2021 на суму 26640,00 грн., № 115 від 30.12.2021 на суму 42734,21 грн., у встановлений договором строк. Контррозрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, 3% річних.

Сторони у справі повідомлені про відкриття провадження у справі в порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання до їх електронних кабінетів копії ухвали в електронній формі.

У встановлений судом строк відповідач через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву від 07.02.2025 (вх. № суду 1850/25 від 10.02.2025), в якому просить суд відмовити в задоволені позовних вимог позивача, з підстав, які зводяться до необґрунтованості позовних вимог та незаконності нарахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до положень ст. 625 ЦК України, що, відповідно, унеможливлює задоволення позовної заяви. Відповідно до п. 4.5. договору, оплата за послуги здійснюється платіжним дорученням орендаря на рахунок орендодавця в безготівковій формі. Однак, у разі, якщо попередня оплата не здійснена, в договорі не передбачено строків оплати орендарем послуг орендодавця. В розрахунку боргу, який додано до позову, позивач здійснює нарахування індексу інфляції з 01.01.2022 по 31.10.2024, а 3% річних - з 30.12.2021 по 30.12.2024, при цьому позивач у розрахунку не зазначає, коли у відповідача виникла прострочка виконання зобов`язань за договором. Відповідач звертає увагу суду, що оскільки у разі нездійснення попередньої оплати, інші строки оплати послуг орендодавця в договорі не передбачено, то позивачем неправомірно здійснено нарахування індексу інфляції та 3% річних за вищевказані періоди. Також відповідач зазначає, що видаткові накладні № 115 від 30.12.2020, № 113 від 30.12.2021 року та № 114 від 30.12.2021 не містять низки обов`язкових реквізитів: посади і прізвища осіб відповідача, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції від імені відповідача. Відповідно, такі видаткові накладні не можуть бути доказом здійснення господарських операцій, зазначених в накладних. А тому рахунки 8, 114 та 126 в цій частині оплаті не підлягають. Податкові накладні, яка б мали відобразити у податковому обліку господарську операцію, зазначену у видаткових накладних № 113 від 30.12.2021, № 114 від 30.12.2021 та № 115 від 13.12.2020 позивачем не зареєстровані, що також свідчить про відсутність господарських операцій, відображених у зазначених видаткових накладних. Тому рахунки № 126 від 23.12.2020 року, № 114 від 02.12.2020 та № 8 від 10.02.2021 року оплаті не підлягають. Що ж до оплати за накладною № 6 від 04.01.2021 року, то відповідач оплатив вказані в цій накладній послуги в розмірі 148591,93 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1060. Таким чином, заборгованість відповідача по оплаті рахунку № 126 від 23.12.2020 року складає: 159847,79 грн. - 148591,93 грн. = 11255,86 грн. Видаткова накладна № 31 від 25.03.2021 на суму 34867,10 грн. та видаткова накладна № 112 від 30.12.2021 на суму 26013,68 грн. (що всього складає 60880,78 грн.) виписані згідно рахунку № 123 від 23.12.2020. При цьому послуги, надані згідно з вказаними видатковими накладними, оплачені в сумі 48000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 596. Отже, заборгованість з оплати рахунку № 123 складає: 60880,78 грн. - 48000,00 грн. = 12880,78 грн. Таким чином, загальна сума, яка не була сплачена відповідачем на підставі рахунків № 126 та № 123, складає: 11255,86 грн. + 12880,78 грн. = 24136,64 грн. Проте, оскільки у відповідача існує переплата за поки що не надані позивачем послуги в розмірі більше 100000,00 грн., то вимоги, викладені у позові, не підлягають задоволенню.

Через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «БРОВАРСЬКЕ БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ - 35» подало до суду заяву від 27.03.2025 (вх. № суду 4175/25 від 28.03.2025) про залишення позовної заяви без руху, в якій відповідач просить суд постановити ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з тим, з тим, що позивачем в порушення положень ст. 162 ГПК України в позовній заяві не зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «БРОВАРСЬКЕ БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ - 35» заяву від 27.03.2025 (вх. № суду 4175/25 від 28.03.2025) про залишення позовної заяви без руху, суд зазначає таке.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

З позовної заяви вбачається, що вона сформована в системі «Електронний суд».

Згідно з ч. 8 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.

Суд зазначає, що Комп`ютерна програма «Діловодство спеціалізованого суду», якою суд користується в своїй роботі, в якій, зокрема, реєструються позовні заяви, містить відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін справи.

Згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (рішення ЄСПЛ у справі «Волчлі проти Франції», ТОВ «Фріда» проти України»). Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В розрізі зазначеного суд, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, враховуючи, що позовна заява сформована в системі «Електронний суд» та те, що в Комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» містяться відомості про наявність електронних кабінетів як у позивача, його адвоката та відповідача у справі, не вбачає підстав для залишення позовної заяви без руху з наведених відповідачем мотивів, а відтак відмовляє в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОВАРСЬКЕ БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ - 35» від 27.03.2025 (вх. № суду 4175/25 від 28.03.2025) про залишення позовної заяви без руху.

Через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА ЄВРОМОНТАЖСЕРВІС» подало до суду додаткові пояснення у справі від 10.04.2025 (вх. № суду 4848/25 від 11.04.2025) та заяву від 17.04.2025 (вх. № суду 5207/25 від 17.04.2025), в якій позивач просить суд не враховувати під час розгляду справи № 911/176/25 та прийняття рішення помилково долучений до позовної заяви документ - платіжну інструкція № 34221 від 21.08.2024 на суму 343500,00 грн., позаяк вона не відноситься до правовідносин між сторонами по справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір надання послуг оренди автотранспорту та техніки від 20.07.2020 № 2020/20-1 (далі договір), відповідно до умов якого, позивач - орендодавець надає послуги з оренди автотранспорту та техніки орендарю - відповідачу відповідно до листів-заявок; орендар в листі-заявці вказує: назву об`єкту, його місцезнаходження, види робіт, кількість днів, термін виконання, відповідальну особу за безпечне виконання роботи по транспортуванню та оренди автотранспорта; орендодавець надає орендодавцю автотранспорт та техніку за попередню оплату згідно рахунками-фактури для виконання вантажно-розвантажувальних робіт, перевезень вантажі та інших будівельних видів робіт (п. 1.1 - 1.3 договору).

Згідно з п. 1.2 договору орендар в листі-заявці вказує: назву об`єкту, його місцезнаходження, види робіт, кількість днів, термін виконання, відповідальну особу за безпечне виконання роботи по транспортуванню та оренди автотранспортна.

Орендодавець надає орендарю автотранспорт та техніку за попередню оплату згідно рахунками-фактури для виконання вантажно-розвантажувальних робіт, перевезень вантажів та інших будівельних видів робіт (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 - 2.3 договору перелік та вартість експлуатації машин та техніки визначені в специфікації, згідно додатком № 1 до цього договору; загальна вартість може змінюватися у зв`язку із збільшенням чи зменшенням обсягу робіт у орендаря, а також при зміні цін на експлуатацію автотранспорту у орендодавця; договірна ціна являється динамічною і змінюється у зв`язку із зростанням ціна паливно-мастильні матеріали, запасні частини, електроенергію, збільшення витрат на утримання та ремонт техніки, введенням нових Положень та Постанов, регламентуючих ці питання.

Згідно з п. 3.5 договору орендодавець оформляє талони орендарю з обов`язковим зазначенням адреси та назви об`єкту, кількості відпрацьованих годин, підписом відповідальної особи орендаря розбірливим зазначенням прізвища.

Пунктами 3.7, 3.10 договору визначено, що орендар зобов`язаний проводити попередню оплату за роботу машин (з урахуванням пробігу до об`єкту) згідно з виставленими рахунками-фактури; щомісячно робити акти звірки виконаних обсягів із орендодавцем.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3 договору передбачено, що орендарю за попередню оплату надаються орендодавцем послуги автотранспортом. Орендар щоденно підписує талони орендодавця за роботи автотранспорту. Виконані роботи оформлюються актом виконаних робіт на підставі талонів, які готуються орендарем до підпису орендодавцем, після їх повернення підписуються протягом 1 (одного) дня орендарем.

Згідно з п. 4.3, 4.4 договору виконані роботи оформлюються актом виконаних робіт та талонів, які готуються орендарем до підпису орендодавцем, після їх повернення підписуються протягом 1 дня орендарем; акт виконаних робіт є невід`ємною частиною даного договору.

У відповідності до п. 4.5 договору оплата за послуги здійснюється платіжним дорученням орендаря на рахунок орендодавця в безготівковій формі. В разу затримки платежів більше ніж до 10 числа наступного місяця, орендодавець залишає за собою право припинити роботи на об`єктах до повного розрахунку (п 4.6 договору).

За роботу у вихідні та святкові дні вартість машино-зміни збільшується на 15% (п. 4.7 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 30.12.2021, а в частині фінансових зобов`язань - до повного і належного їх виконання (п. 5.1 договору).

Між сторонами у справі було укладено додаткову угоду від 20.07.2020 № 1 до договору, якою сторони на підставі ч. 3 ст. 6, ст. 207 та ст. 627 Цивільного кодексу України доповнилися, що орендар і орендодавець можуть використовувати (за їх наявності) аналоги власноручних підписів їх уповноважених осіб (факсиміле), з їх нанесенням за допомогою засобів механічного копіювання за зразками відповідних аналогів, як зазначено у вказаній додатковій угоді. Зразок аналогу власноручного підпису (факсимільне відтворення за допомогою засобів механічного копіювання - факсиміле) уповноваженої особи замовника - директора Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА ЄВРОМОНТАЖСЕРВІС» Савченка Володимира Івановича наведено в додатковій угоді.

В додатку № 1 до договору наведена специфікація, якою визначена марка автомобіля, години роботи та ціна з ПДВ.

Як стверджує позивач, він на виконання умов договору на підставі видаткових накладних: від 04.01.2021 № 6 на суму 159847,79 грн., від 25.03.2021 № 31 на суму 34867,10 грн., від 30.12.2021 № 112 на суму 26013,68 грн., від 30.12.2021 № 113 на суму 75009,52 грн., від 30.12.2021 № 114 на суму 26640,00 грн., від 30.12.2021 № 115 на суму 42734,21 грн., надав відповідачу послуги з оренди автотранспорту та техніки. Загальна сума перелічених видаткових накладних становить 365112,30 грн.

Для оплати наданих послуг з оренди автотранспорту та техніки позивач виставив відповідачу наступні рахунки на оплату: від 02.12.2020 № 114 на суму 253287,52 грн., від 23.12.2020 № 123 на суму 62798,40 грн., від 23.12.2020 № 126 на суму 202582,00 грн., від 10.02.2021 № 8 на суму 26640,00 грн.

Відповідач на підставі платіжних доручень від 23.12.2020 № 596 на суму 48000 грн. з призначенням платежу зг. рах № 123 від 23.12.2020 та від 30.12.2021 № 1060 на суму 148591,93 грн. з призначенням платежу зг. рах № 126 від 23.12.2020 частково оплатив надані позивачем послуги з оренди автотранспорту та техніки в загальній сумі 196591,93 грн.

До матеріалів позовної заяви позивачем надано також товарно-транспортну накладну від 04.01.2021 № 6.

Як зазначає позивач, відповідно до даних його бухгалтерського обліку за період з 30.10.2020 по 30.12.2021 вартість наданих ним послуг відповідачу склала 1710369,98 грн., а фактично сплачено відповідачем за договором 1541849,61 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків між двома підприємствами за відповідний період.

Таким чином, за твердженнями позивача, відповідачем не виконано зобов`язання за договором у розмірі 168520,37 грн., зокрема, несплаченими є: рахунок 114 від 02.12.2020 виписаний на суму 253287,52 грн. сплачено частково, борг складає 75009,52 грн. (видаткова накладна № 113 від 30.12.2021); рахунок 123 від 23.12.2020 на суму 62798,40 грн. сплачено частково, борг складає 12880,78 грн. (видаткова накладна № 31 від 25.03.2021 на суму 34867,10 грн., видаткова накладна № 112 від 30.12.2021 на суму 26013,68 грн.), рахунок 126 від 23.12.2020 на суму 202582,00 грн. сплачено частково, борг складає 53990,07 грн. (видаткова накладна № 6 від 04.01.2021 на суму 159847,79 грн., видаткова накладна № 115 від 30.12.2020 на суму 42734,21 грн.), рахунок 8 від 10.02.2021 на суму 26640,00 грн. не сплачено, борг складає 26640,00 грн. (видаткова накладна № 114 від 30.12.2021 на суму 26640,00 грн.).

Відповідач заперечує проти позовних вимог з підстав, які зводяться до того, що видаткові накладні № 115 від 30.12.2020, № 113 від 30.12.2021 року та № 114 від 30.12.2021 не містять низки обов`язкових реквізитів: посади і прізвища осіб відповідача, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції від імені відповідача. Відповідно, такі видаткові накладні не можуть бути доказом здійснення господарських операцій, зазначених в накладних. А тому рахунки 8, 114 та 126 в цій частині оплаті не підлягають. Що ж до оплати за накладною № 6 від 04.01.2021, то відповідач оплатив вказані в цій накладній послуги в розмірі 148591,93 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1060. Таким чином, заборгованість відповідача по оплаті рахунку № 126 від 23.12.2020 складає: 159847,79 грн. - 148591,93 грн. = 11255,86 грн. Видаткова накладна № 31 від 25.03.2021 на 34867,10 грн. та видаткова накладна № 112 від 30.12.2021 на 26013,68 грн. (що всього складає 60880,78 грн.) виписані згідно рахунку № 123 від 23.12.2020. При цьому послуги, надані згідно з вказаними видатковими накладними, оплачені в сумі 48000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 596. Отже, заборгованість з оплати рахунку № 123 складає: 60880,78 грн. - 48000,00 грн. = 12880,78 грн. Таким чином, загальна сума, яка не була сплачена відповідачем на підставі рахунків № 126 та № 123, складає: 11255,86 грн. + 12880,78 грн. = 24136,64 грн. Проте, оскільки у відповідача існує переплата за поки що не надані позивачем послуги в розмірі більше 100000,00 грн., то вимоги, викладені у позові, не підлягають задоволенню.

З огляду на вказані підстави вимог та заперечень суд зазначає наступне.

Судом досліджені видаткові накладні, на які позивач посилається в якості доказів надання відповідачу послуг з оренди автотранспорту та техніки та встановлено таке.

Видаткові накладні: від 04.01.2021 № 6 на суму 159847,79 грн., від 25.03.2021 № 31 на суму 34867,10 грн., від 30.12.2021 № 112 на суму 26013,68 грн. на загальну суму 220728,57 грн., підписані в двосторонньому порядку представниками сторін, підписи яких скріплені печатками товариств, а відтак є належними та допустимими доказами у розумінні ст. 74 ГПК України, які підтверджують надання позивачем відповідачу послуг з оренди автотранспорту та техніки та прийняття їх останнім у обсягах та за вартістю, які вказані у перелічених видаткових накладних.

У зазначених видаткових накладних вказані рахунки на оплату від 23.12.2020 № 123 та від 23.12.2020 № 126, що свідчить про їх наявність у відповідача та не заперечується їм.

Відповідач на підставі платіжних доручень від 23.12.2020 № 596 на суму 48000 грн. з призначенням платежу зг. рах № 123 від 23.12.2020 та від 30.12.2021 № 1060 на суму 148591,93 грн. з призначенням платежу зг. рах № 126 від 23.12.2020 частково оплатив надані позивачем послуги з оренди автотранспорту та техніки в загальній сумі 196591,93 грн.

Разом з тим, свої зобов`язання щодо здійснення повного розрахунку за отримані послуги з оренди автотранспорту та техніки за видатковими накладними: від 04.01.2021 № 6, від 25.03.2021 № 31, від 30.12.2021 № 112 відповідач не виконав, в зв`язку з чим за ним за вказаними видатковими накладними рахується борг в розмірі 24136,64 грн. - різниця між перерахованими грошовими коштами та загальною вартістю наданих послуг за вказаними накладними. Доказів протилежного суду не надано.

Видаткові накладні від 30.12.2021 № 113 на суму 75009,52 грн., від 30.12.2021 № 114 на суму 26640,00 грн., від 30.12.2021 № 115 на суму 42734,21 грн. на загальну суму 144383,73 грн. підписані в односторонньому порядку представником позивача та скріплені печаткою позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, зокрема, посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Разом з тим, всупереч вказаних положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» видаткові накладні: від 30.12.2021 № 113 на суму 75009,52 грн., від 30.12.2021 № 114 на суму 26640,00 грн., від 30.12.2021 № 115 на суму 42734,21 грн., не містять обов`язкові реквізити визначені наведеними положення законодавства, а саме: посади і прізвища особи, відповідальної за здійснення господарської операції зі сторони орендаря - відповідача; особистого підпису або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції зі сторони орендаря - відповідача у справі.

З огляду на вказане, видаткові накладні на загальну суму 144383,73 грн., а саме від 30.12.2021 № 113 на суму 75009,52 грн., від 30.12.2021 № 114 на суму 26640,00 грн., від 30.12.2021 № 115 на суму 42734,21 грн., не можуть вважатися належними та допустимими доказами у розумінні ст. 74 ГПК України, які підтверджують надання відповідачу послуг з оренди автотранспорту та техніки та прийняття їх останнім.

Інших належних та допустимих доказів у розумінні ст. 74 ГПК України, які підтверджують надання відповідачу послуг з оренди автотранспорту та техніки та прийняття їх останнім на суму 144383,73 грн. згідно видаткових накладних від 30.12.2021 № 113, від 30.12.2021 № 114, від 30.12.2021 № 115, зокрема, передбачених положеннями договору листів-заявок відповідача на надання послуг, проведення відповідачем часткових оплат з посиланням на такі видаткові накладні, оформлені талони за роботи автотранспорту з зазначенням адреси та назви об`єкту, кількості відпрацьованих годин, які підписані відповідальною особою відповідача, підписані відповідачем акти звірки виконаних обсягів тощо, позивач до матеріалів справи не надав.

Оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів надання відповідачу послуг з оренди автотранспорту та техніки на суму 144383,73 грн. та прийняття їх останнім, суд дійшов висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 144383,73 грн. заборгованості за надані відповідачу послуги з оренди автотранспорту та техніки по видатковим накладним: від 30.12.2021 № 113 на суму 75009,52 грн., від 30.12.2021 № 114 на суму 26640,00 грн., від 30.12.2021 № 115 на суму 42734,21 грн., в зв`язку з чим відмовляє в їх задоволенні.

З урахування вищевикладеного, матеріалами справи підтверджується, що позивач на виконання умов договору надав відповідачу послуги з оренди автотранспорту та техніки на суму 220728,57 грн., що підтверджується видатковими накладними: від 04.01.2021 № 6 на суму 159847,79 грн., від 25.03.2021 № 31 на суму 34867,10 грн., від 30.12.2021 № 112 на суму 26013,68 грн., за які відповідач в повному обсязі не розрахувався, провівши часткові оплати в загальній сумі 196591,93 грн., в зв`язку з чим за ним рахується борг в розмірі 24136,64 грн. - різниця між перерахованими грошовими коштами та загальною вартістю наданих послуг за вказаними накладними.

У відзиві на позовну заяву відповідач підтверджує не сплату ним рахунків від 23.12.2020 № 126 (видаткова накладна від 04.01.2021 № 6) та від 23.12.2020 № 123 (видаткові накладні від 25.03.2021№ 31, від 30.12.2021 № 112) на суму 24136,64 грн.

Посилання відповідача на те, що в нього існує переплата за поки що не надані позивачем послуги в розмірі більше 100000,00 грн., не приймаються судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляється, з огляду на не підтвердження зазначених посилань належними та допустимими доказами, зокрема, платіжними доручення, платіжними інструкціями, квитанціями тощо.

Посилання відповідача на те, що податкові накладні, яка б мали відобразити у податковому обліку господарську операцію, зазначену у видаткових накладних № 113 від 30.12.2021, № 114 від 30.12.2021 та № 115 від 13.12.2020 позивачем не зареєстровані, що також свідчить про відсутність господарських операцій, відображених у зазначених видаткових накладних, не приймається судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляється з огляду на те, що реєстрація податкових накладних не є предметом позову та спору у даному судовому провадженні.

Отже, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача 168520,37 грн. заборгованості, матеріалами справи підтверджено лише наявність у відповідача зобов`язання з оплати боргу у сумі 24136,64 грн., наявності у відповідача обов`язку з оплати решти заявленої до стягнення суми боргу в розмірі 144383,73 грн. за видатковими накладними: від 30.12.2021 № 113 на суму 75009,52 грн., від 30.12.2021 № 114 на суму 26640,00 грн., від 30.12.2021 № 115 на суму 42734,21 грн., суду не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

Надані позивачем до матеріалів позовної заяви акти звірки взаємних розрахунків за період січень 2020 року - грудень 2021 року та за період 01.01.2024 - 27.09.2024, які підписані в односторонньому порядку представником позивача, а також скріплені печаткою позивача, на підтвердження наявності у відповідача боргу в заявленій до стягнення сумі 168520,37 грн. в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є первинними документами, не містять відомості про господарські операції та не підтверджують їх здійснення, а тому не є доказами надання відповідачу послуг з оренди автотранспорту та техніки.

Позивач в позовній заяві зазначає, що він направив відповідачу вимогу щодо сплати заборгованості за надані послуги від 11.12.2024 вих. № 56-г/24-145-г, в якій вказав на порушення відповідачем умов договору, суму заборгованості та розмір штрафів за прострочення оплати послуг, надав семиденний строк від дня пред`явлення вимоги для оплати заборгованості. Відповідач засобами електронної пошти отримав 11.12.2024 зазначену вимогу, але, станом на дату подання даного позову відповідь не надав, жодним способом не зв`язався з представниками позивача та заборгованість не сплатив.

Суд дослідивши вказану вимогу, встановив, що її було надіслано на електронну пошту .

Разом з тим, положення договору надання послуг оренди автотранспорту та техніки від 20.07.2020 № 2020/20-1, укладеного між сторонами у справі не встановлюють умови, які передбачають, що листування між сторонами договору відбувається через електронні пошти, що листування між ними через електронні пошти є належним повідомленням. В договорі, додатковій угоді від 20.07.2020 № 1 до договору та в додатку № 1 до договору не погоджені адреси електронних пошти, через які сторони можуть здійснювати листування, в т.ч. електронної пошти, на яку позивач надіслав вимогу - . Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що вказана електронна пошта є офіційної електронною поштою відповідача.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують надіслання відповідачу вимоги щодо сплати заборгованості за надані послуги від 11.12.2024 вих. № 56-г/24-145-г.

Оскільки укладений між сторонами у справі договір надання послуг оренди автотранспорту та техніки від 20.07.2020 № 2020/20-1 є змішаним та має ознаки договору надання послуг та оренди, то суд до спірних правовідносин застосовує законодавство яке регулює правовідносини надання послуг та оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 6 ст. 283 Господарського кодексу України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Стаття 798 Цивільного кодексу України визначає, що предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України).

Положення частини першої статті 14 ГПК України визначають здійснення розгляду справ судом не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою-четвертою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, не лише позивач повинен доводити обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, але й відповідач (відповідачі) повинні довести свої заперечення проти позову.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи, які дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш обґрунтованою. Відтак необхідним є не лише надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

За змістом частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд оцінивши докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, дійшов висновку, що позивачем доведено надання відповідачу послуги з оренди автотранспорту та техніки на суму 220728,57 грн., що підтверджується видатковими накладними: від 04.01.2021 № 6 на суму 159847,79 грн., від 25.03.2021 № 31 на суму 34867,10 грн., від 30.12.2021 № 112 на суму 26013,68 грн., за які відповідач в повному обсязі не розрахувався, провівши часткові оплати в загальній сумі 196591,93 грн. а відтак матеріалами справи підтверджений наявний борг відповідача перед позивачем в сумі 24136,64 грн., а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Надання відповідачу послуг з оренди автотранспорту та техніки на суму 144383,73 грн. та прийняття їх останнім по видатковим накладним: від 30.12.2021 № 113 на суму 75009,52 грн., від 30.12.2021 № 114 на суму 26640,00 грн., від 30.12.2021 № 115 на суму 42734,21 грн. не підтверджено належними та допустимими доказами.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за надані послуги з оренди автотранспорту та техніки по видатковим накладним: від 04.01.2021 № 6, від 25.03.2021 № 31, від 30.12.2021 № 112 на суму 26013,68 грн., в зв`язку з чим, за ним на час розгляду справи рахується борг в розмірі 24136,64 грн. Доказів сплати вказаного боргу відповідач суду не надав.

Згідно з вимогами ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 24136,64 грн. заборгованості.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за надані послуги з оренди автотранспорту та техніки, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з прострочених сум грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки сторону визначили порядок розрахунку за надані послуги з оренди автотранспорту та техніки у вигляді попередньої оплати таких послуг то прострочення з їх оплати по видатковим накладним: від 04.01.2021 № 6 на суму 159847,79 грн., від 25.03.2021 № 31 на суму 34867,10 грн. виникає на наступний день після надання відповідних послуг.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з простроченої суми за період прострочення з 01.01.2022 по 31.10.2024 складають 74454,93 грн. та 3% річних за період прострочення з 30.12.2021 по 30.12.2024 складають 15166,87 грн.

Згідно з правильним арифметичним розрахунком, який зроблений судом, стягненню підлягають інфляційні витрати в розмірі 10663,94 грн., 3% річних в розмірі 2174,29 грн. В решті заявлених до стягнення сум інфляційних втрат в розмірі 63790,99 грн., 3% річних в розмірі 12992,58 грн. суд відмовляє, з огляду на їх недоведеність та безпідставність, позаяк вони нараховані на суми за видатковими накладними від 30.12.2021 № 113 на суму 75009,52 грн., від 30.12.2021 № 114 на суму 26640,00 грн., від 30.12.2021 № 115 на суму 42734,21 грн., надання послуг за якими суду не доведено.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача в розмірі 24136,64 грн. перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, а також враховуючи допущення відповідачем прострочення виконання грошового зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 24136,64 грн. основного боргу, 10663,94 грн. інфляційних втрат, 2174,29 грн. 3% річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті заявлених до стягнення сум 144383,73 грн. основного боргу, 63790,99 грн. інфляційних втрат, 12992,58 грн. 3% річних суд відмовляє, з огляду на їх недоведеність та безпідставність.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 129, 232-233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА ЄВРОМОНТАЖСЕРВІС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОВАРСЬКЕ БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ - 35» про стягнення 258142,17 грн., з яких 168520,37 грн. основний борг, 74454,93 грн. інфляційні втрати, 15166,87 грн. 3% річних задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОВАРСЬКЕ БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ - 35» (вул. Героїв України, 26, офіс 311, м. Бровари, Броварський район, Київська обл., 07400, ідентифікаційний код 01268124) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА ЄВРОМОНТАЖСЕРВІС» (вул. Ямська, 41, офіс 2/1, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код 42774706) 24136 (двадцять чотири тисячі сто тридцять шість) грн. 64 коп. основного боргу, 10663 (десять тисяч шістсот шістдесят три) грн. 94 коп. інфляційних втрат, 2174 (дві тисячі сто сімдесят чотири) грн. 29 коп. 3% річних, 554 (п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 62 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ГРУПА ЄВРОМОНТАЖСЕРВІС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОВАРСЬКЕ БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ - 35» про стягнення 144383,73 грн. основного боргу, 63790,99 грн. інфляційних втрат, 12992,58 грн. 3% річних відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 23.05.2025.

Суддя Ю.В. Подоляк