СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

22 травня 2025 року м. Харків Справа № 913/266/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Слободін М.М., суддя Хачатрян В.С.

розглянувши апеляційну скаргу Національного банку України (вх. №893) на ухвалу Господарського суду Луганської області від 08.05.2020 (про прийняття до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮС-Металл") та на ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 (про порушення провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія") у справі №913/266/20

за заявою кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮС-Металл" (місцезнаходження: вул. Чавдар Єлизавети, буд. 13, кв. 37, м. Київ, 02140)

до боржника - Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія"(місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404)

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 08.05.2020 зокрема, прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮС-Металл" про порушення провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія".

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 відкрито провадження у справі № 913/266/20 про банкрутство ПАТ "Українська інноваційна компанія".

Національний банк України не погодився з прийнятими ухвалами та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 08.05.2020 у справі №913/266/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ "Українська інноваційна компанія"; скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі №913/266/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ "ЮС-Металл" у відкритті провадження у справі про банкрутство ПАТ "Українська інноваційна компанія".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 витребувано у Господарського суду Луганської області матеріали справи №913/266/20; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції; копію ухвали надіслано скаржнику та в Господарський суд Луганської області.

29.04.2025 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №913/266/20.

Після надходження матеріалів справи судом встановлено, що НБУ разом з апеляційною скаргою просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Однак, причини пропуску строку визнані судом неповажними, у зв`язку з чим, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу Господарського суду Луганської області від 08.05.2020 та на ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі №913/266/20 залишено без руху; Національному банку України встановлено строк для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків - десять днів з дня вручення заявникові копії даної ухвали. У вказаний строк заявником має бути надано суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав його поновлення та доказів, які підтверджують наведені підстави. Роз`яснено апелянтові, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянтові.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалу суду скаржник отримав 07.05.2025.

19.05.2025 (в межах строку для усунення недоліків, включаючи вихідні дні) від Національного банку України через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків вказаних в ухвалі апеляційного суду від 05.05.2025.

У поданій заяві про усунення недоліків апелянт обґрунтовує звернення із скаргою поза межами загального строку тим, що Національний банк України не був залучений до участі у справі, не отримував ухвал, які підлягають оскарженню, та не був обізнаний про їх існування і зміст до моменту отримання відповідного повідомлення від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Так, НБУ стверджує, що вперше отримав інформацію про ухвалу про прийняття заяви кредитора до розгляду та про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «Українська інноваційна компанія» лише 08.04.2025. За твердженням скаржника, саме в цей день до нього надійшов лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до якого було додано копії відповідних судових рішень, заяви ініціюючого кредитора, відзиву боржника, а також копії постанов Східного апеляційного господарського суду та Верховного Суду, ухвалених у межах тієї ж справи.

Отримавши зазначені документи, Національний банк України ознайомився зі змістом судових актів та у межах десятиденного строку, передбаченого частиною другою статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подав апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що саме з цього моменту слід обчислювати початок перебігу строку на апеляційне оскарження, оскільки раніше він не мав реальної можливості захистити свої права та надати суду аргументи щодо недопустимості відкриття провадження у справі про банкрутство юридичної особи, яка, на переконання НБУ, не втратила банківський статус, а отже, могла бути ліквідована лише у порядку, встановленому спеціальним законом.

Національний банк також зазначає, що ухвали, які оскаржуються, безпосередньо зачіпають сферу його регуляторних повноважень та правомірні інтереси, оскільки визнання банку таким, що підлягає процедурі банкрутства, без завершення процедури його ліквідації як банківської установи, порушує вимоги Закону України «Про банки і банківську діяльність» і фактично ставить під сумнів правові дії НБУ щодо відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора.

При цьому у відповідь на доводи боржника щодо нібито обізнаності НБУ про наявність відповідної справи про банкрутство ще у 2020 2021 роках, зокрема з огляду на постанову Львівського апеляційного суду від 13.11.2020 та публікації на офіційному сайті самого НБУ, апелянт наголошує, що вказані документи:

- не містять належного обсягу інформації про суть ухвал, які підлягають оскарженню;

- були ухвалені у порядку письмового провадження без виклику сторін, а отже, не створювали для НБУ можливості отримати повну інформацію про предмет спору;

- не свідчать про фактичне ознайомлення або вручення судових рішень.

Відтак, НБУ наполягає, що лише 08.04.2025 уперше зміг ознайомитися з усім комплексом документів у справі №913/266/20, що дало йому можливість оцінити юридичні наслідки судових рішень для його діяльності та в межах передбаченого процесуальним законом строку звернутися з апеляційною скаргою.

З приводу зазначеного клопотання, колегія суддів вказує таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Частиною 3 ст. 256 ГПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні ст. 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Скаржник має враховувати, що звернення з апеляційною скаргою поза встановленим процесуальним законом строку оскарження судового рішення покладає на нього обов`язок доведення та обґрунтування відповідних обставин, що зумовили пропуск цього строку.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є по суті пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк, у разі пропуску строку на апеляційне оскарження заявник повинен:

1) порушити питання про поновлення цього строку шляхом заявлення відповідного клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги;

2) клопотання повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку. При цьому поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Подібний висновок також викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі №521/2816/15-ц, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.10.2024 у справі №925/1341/22, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.04.2025 у справі №908/2948/23 та інших.

Колегія суддів враховує, що звертаючись з апеляційною скаргою 18.04.2025 на ухвали суду від 08.05.2020 та від 15.05.2020 НБУ просить поновити строк, обґрунтовуючи це тим, що він пропустив строк з поважних причин, оскільки лише 08.04.2025 через лист Фонду він дізнався про хід справи №913/266/20, також враховано доводи НБУ, що ухвали, які оскаржуються, можуть зачіпати сферу його регуляторних повноважень.

Разом з тим, апеляційний суд в ухвалі про залишення апеляційної скарги НБУ без руху вказав, що не вбачає ознак поважності пропуску строку і в резолютивній частині зазначеної ухвали підкреслив, що скаржнику необхідно надати суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав його поновлення та доказів, які підтверджують наведені підстави.

Проаналізувавши заяву НБУ про поновлення строку на апеляційне оскарження встановлено, що викладені у заяві доводи, фактично, є аналогічними тим, що вже були визнані судом необґрунтованими з посиланням на ч. 3 ст. 256 ГПК України.

Також колегія суддів звертає увагу, що при зверненні до суду із заявою про поновлення строку апелянтом не зазначено будь-яких інших обґрунтувань та доказів стосовно поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Колегія суддів зазначає, що процесуальний строк апеляційного оскарження, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, забезпечує оперативність судочинства, виступає дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на недопущення зловживання процесуальними правами.

Дослідивши доводи, викладені в клопотанні Національного банку України про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також у поданих до нього доповненнях та заяві про усунення недоліків, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не доведено наявності об`єктивних та поважних причин, які перешкоджали своєчасному зверненню з апеляційною скаргою.

У своїх поясненнях апелянт посилається на те, що про розгляд справи №913/266/20 та наявність оскаржуваних ухвал йому стало відомо лише 08.04.2025 року з листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у додатку до якого містилися відповідні процесуальні документи. Втім, така аргументація має узагальнений характер і не супроводжується достатніми та належними доказами, що підтверджували б відсутність у апелянта фактичної та юридичної можливості дізнатися про відкриття провадження у відповідній справі раніше. Обставини, на які посилається апелянт, не виключають доступності інформації про розгляд справи №913/266/20, а отже, не дають підстав вважати, що апелянт був повністю позбавлений можливості своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, відомості про порушення провадження у справі №913/266/20 неодноразово фігурували у судових актах, прийнятих у межах інших проваджень за участю Національного банку України, зокрема в постанові Львівського апеляційного суду від 13.11.2020 у справі №465/6061/19 та в ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.02.2025 у справі №442/1135/24, яка прямо посилалась на справу про банкрутство ПАТ «Українська інноваційна компанія».

Колегія суддів підкреслює, що у зазначених справах Національний банк України брав участь як третя особа, тобто в процесуальній ролі, яка передбачає повний доступ до матеріалів відповідної справи. Наявність статусу учасника процесу наділяє особу передбаченим законом правом ознайомлюватися з матеріалами справи, у тому числі з текстами рішень, ухвал і постанов, подавати заяви та клопотання, витребовувати документи, а також отримувати їх копії.

Факт ухвалення постанови у порядку письмового провадження чи без виклику сторін не позбавляє учасника справи можливості бути належним чином обізнаним про зміст судових актів за умови прояву звичайної процесуальної уважності. Апелянтом не доведено, що йому було об`єктивно неможливо реалізувати свої права щодо ознайомлення з процесуальними документами, у яких прямо згадувалася справа №913/266/20.

Окрім того, сам Національний банк України ще у липні 2021 року оприлюднив на своєму офіційному вебсайті пресреліз, у якому підтвердив факт порушення провадження у справі №913/266/20 з посиланням на публікацію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Наведене свідчить про те, що Національний банк України достаменно знав та мав знати про наявність справи №913/266/20, а отже міг реалізувати своє право на судовий захист у передбачений законом строк. Відсутність належної процесуальної ініціативи з боку апелянта не може розцінюватися як поважна причина для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Отже, доводи апелянта про те, що він не мав можливості дізнатися про розгляд справи №913/266/20, не ґрунтуються на об`єктивно непереборних перешкодах, а спростовуються змістом процесуальних документів та характером участі НБУ у суміжних провадженнях. Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що апелянт мав усі законні можливості для того, аби отримати інформацію про відкриття провадження у справі про банкрутство та реалізувати право на апеляційне оскарження у межах встановленого процесуального строку, а не з його порушенням майже 5 років.

У зв`язку з наведеним, клопотання про поновлення процесуального строку задоволенню не підлягає.

За положеннями статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Пунктом 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, зокрема, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначені в ГПК України вимоги до заявника при зверненні до суду дотримуватись строку на апеляційне оскарження (ст. 256 ГПК України). Невиконання ж заявником вимог процесуального законодавства, зокрема, щодо подання апеляційної скарги у визначений ГПК України строк, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, наділяє суд апеляційної інстанції правом відмовити у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України. (Такі висновки викладені постанові Верховного Суду від 06.06.2023 у справі № 922/3604/21).

З огляду на викладене, апелянтом не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження об`єктивних та непереборних обставин, які завадили скаржнику скористатися правом на апеляційне оскарження, та могли би бути визнані судом поважними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 234, 256, 261 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Національного банку України на ухвалу Господарського суду Луганської області від 08.05.2020 та на ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі №913/266/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачено ст.286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя М.М. Слободін

Суддя В.С. Хачатрян