ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Справа № 926/880/25
За позовом Чернівецької міської ради

до відповідача Чернівецької обласної ради профспілок

про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 26 857,25 грн

Суддя Проскурняк О.Г.

Секретар судового засідання Паращук Д.В.

Представники сторін:

Від позивача Гулевич М.М.

Від відповідача Стецевич О.І.

СУТЬ СПОРУ: Чернівецька міська рада звернулась до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Чернівецької обласної ради профспілок про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 26 857,25 грн.

Позов обґрунтований тим, що за Чернівецькою обласною радою профспілок з 12 липня 2016 року зареєстровано право власності на нерухоме майно (диспетчерська літ. «А») за адресою м. Чернівці, вул. Єревенська, 2-А, загальною площею 124,80 кв.м.

Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,0396 га, зареєстрована 20 листопада 2023 року та перебуває у комунальній власності.

У зв`язку із не оформленням Відповідачем права користування земельною ділянкою на правах оренди, що в свою чергу потягнуло за собою фактичне безоплатне її використання за період з 20 листопада 2023 року по 31 жовтня 2024 року.

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти зо користування земельною ділянкою в сумі 26 857,25 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2025 року, судову справу № 926/880/25 передано на розгляд судді Проскурняку О.Г.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 20 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 08 квітня 2025 року.

Ухвалою суду від 08 квітня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву до 29 квітня 2025 року.

10 квітня 2025 року до канцелярії суду надійшов відзив відповідача на позову, в якому останній заперечує щодо задоволення позову.

У поданому відзиві представник зазначає, що розрахунок безпідставно збережених коштів зроблений на основі помилкової кваліфікації цільового призначення земельної ділянки.

При цьому зазначає, що 17 лютого 2025 року між позивачем і відповідачем було укладено Договір оренди землі № 13380. Цього ж дня, відповідач уклав договір суборенди №01/13380 з підприємством Профспілковий сервіс. На даний момент, розбіжностей щодо використання земельної ділянки між Сторонами немає.

18 квітня 2025 року через систему Електронний суд надійшла відповідь позивача на відзив, в якому представник останнього зазначив, що позивачем не доведено, що визначений вид цільового призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) суперечить містобудівній документації.

Крім цього, представник наголошує на тому, що будь-які заяви позивача та його твердження не пов`язані з предметом позову, зокрема, пов`язані з процедурою проведення інвентаризації земель міста, розробкою технічної документації, реєстрацією земельних ділянок як об`єктів цивільних прав та, як наслідок, затвердженням технічної документації рішенням та реєстрацією права власності на них.

Також представник позивача вказує, що технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель міста Чернівці відповідала вимогам чинного законодавства та містобудівній документації, а також приписам статті 19 Конституції України.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 29 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі № 926/880/25; призначено справу до розгляду по суті на 21 травня 2025 року.

Представник позивача в судовому засіданні 21 травня 2025 року підтримав позов та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 21 травня 2025 року звернувся до суду з письмовим клопотанням про зменшення позовних вимог.

В поданому клопотанні представник відповідача зазначає, що останній не знав про формування та реєстрацію земельної ділянки за позивачем. Відтак, правильно здійснювати розрахунок безпідставно збережених коштів з моменту коли особа дізналась або могла дізнатись про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Таким чином, представник відповідача просить зменшити розмір позовних вимог з 26 857,25 грн до 14 165,24 грн.

В порядку статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

На виконання вимог статті 223 Господарського процесуального кодексу України, складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, вступну та резолютивну частину рішення у даній справі проголошено у судовому засіданні 21 травня 2025 року за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29.10.2024 № 401362606 за Чернівецькою обласною радою профспілок (надалі - Відповідач) з 12 липня 2016 року зареєстровано право власності на нерухоме майно (диспетчерська літ. «А») за адресою м. Чернівці, вул. Єревенська, 2-А, загальною площею 124,80 кв.м.

Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,0396га (кадастровий номер :37:002:0148) за адресою вул. Єреванська, 2, м. Чернівці.

Верховний Суд при розгляді справи № 922/595/18 (постанова від 29 січня 2019 року, п. 38) зазначив, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно, саме у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Однак, відповідачами не вжито остаточних заходів до оформлення правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, а в матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які посвідчували б факт правомірного використання відповідачами вищевказаної земельної ділянки в період, який охоплюється позовними вимогами.

Частиною 1, 2 статті 83 Земельного кодексу України унормовано, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. (Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2022 у справі №922/2060/20).

Так, згідно з витягом Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером: :37:002:0148, що знаходиться за адресою: вул. Єреванська, 2, м. Чернівці, зареєстрована 20 листопада 2023 року.

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер :37:002:0148 власником зазначеної земельної ділянки є Чернівецька міська рада.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України - далі ПК України).

Докази сплати відповідачем коштів за використання земельної ділянки в матеріалах справи - відсутні.

Отже, в діях відповідача наявний факт використання вказаної земельної ділянки без правовстановлюючих документів та несплати коштів до бюджету за користування земельними ділянками.

Зважаючи на правові позиції Верховного Суду, які в силу вимог статті 263 ГПК України повинні враховуватися при виборі і застосуванні норми права, відносини, що склалися між Чернівецької обласною радою профспілок та Чернівецькою міською радою є кондиційними.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справ № 629/4628/16-ц від 23 травня 2018 року сформувала правову позицію, відповідно до якої стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, повинне здійснюватися на підставі статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, є предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Як зазначає Верховний Суд, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося згодом відпала.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України, для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях.

Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

На відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу правопорушення, для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження коштів за рахунок потерпілого та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або така підстава згодом відпала (п. 55, 57 постанови ВС від 11.02.2019 по справі № 922/391/18).

Враховуючи правову природу кондикційних зобов`язань, важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої, тобто обов`язок відповідача повернути безпідставно набуте (збережене) майно не є заходом відповідальності.

Верховний Суд у наведеній вище постанові також визначив обставини, які підлягають встановленню та доказуванню по справах даної категорії (п.66), а саме: існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України Про оренду землі у зазначений період, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів).

Аналогічні усталені правові позиції щодо кондикційної природи спірних правовідносин сформовані Верховним Судом у справах за № 902/794/17 від 21.01.2019, № 922/530/18 від 08.07.2019, № 911/2069/18 від 04.10.2019, № 922/981/18 від 10.02.2020 та інших.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

В силу статті 125 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Статтею 6 Закону України Про оренду землі визначено, що орендарі набувають права оренди на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, згідно статті 16 вказаного вище Закону, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України Про оренду землі визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач користувався спірною земельною ділянкою в означений у позові проміжок часу без достатньої правової підстави.

Щодо розрахунку розміру безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, що підлягають стягненню з відповідача, суд вказує наступне.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України Про оренду землі визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

При цьому згідно із правовою позицією, сформованою Верховним Судом у справі № 922/391/18 (постанова від 11.02.2019), особа, яка не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки, не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, а тому єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата, основою для визначення якої для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 13 Закону України Про оцінку земель нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, згідно з абзацом 1 пункту 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до положень статті 18 Закону України Про оцінку земель, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Аналогічні положення містяться також у пункті 1 розділу ІІІ Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, який затверджений Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року № 489 (далі - Порядок № 489), згідно якого за результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою зацікавленої особи як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 2021 року № 1147.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, яка в будь - якому разі не може бути меншою, ніж встановлено пунктом 288.5.1 статті 288 ПК України.

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України Про оцінку земель дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Рішенням 41 сесії Чернівецької міської ради VIII скликання № 1623 від 25 січня 2024 року (пункт 1), затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та віднести земельні ділянки до відповідної категорії земель, виду цільового призначення земельних ділянок, згідно з додатком до цього рішення.

Як вбачається зі змісту витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-024 від 17 вересня 2024 року, нормативно грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер: :37:002:0148) становить 949 540,78 грн.

Так, рішенням Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року № 715 (зі змінами) Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях встановлено ставки плати за землю та пільги зі сплати земельного податку на території міста Чернівці, яким установлено, у тому числі, ставки орендної плати за землю в залежності від цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель.

Розмір річної орендної плати за земельні ділянки вираховується на підставі даних витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, помножених на значення ставки орендної плати, розмір якої визначається відповідним рішенням Чернівецької міської ради. Місячний розмір орендної плати визначається шляхом ділення річної орендної плати на 12, що відповідає кількості місяців у році.

Розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю проводиться за формулою: розмір орендної плати за землю за один день х кількість днів.

Так, на підставі вказаної методики, з урахуванням витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради проведено розрахунки безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування Чернівецькою обласною радою профспілок без належних на те правових підстав земельною ділянкою площею 0,0396 га з кадастровим номером :37:002:0148 у період з 20 листопада 2023 року до 31 жовтня 2024 року на суму 26 857,25 грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою за період з 20 листопада 2023 року до 31 жовтня 2024 року в сумі 26 857,25 грн, виходячи з норм чинного законодавства, погоджується з останнім та вважає його арифметично правильним.

Разом з тим, посилання відповідача, що позивач помилково та невірно класифікував, замовив, виготовив, та затвердив технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель, судом оцінюються критично, з огляду на наступне.

Рішенням 31 сесії Чернівецької міської ради від 25 січня 2024 року № 1623 затверджено технічну документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, якою земельну ділянку з кадастровим номером :37:002:0148 віднесено до категорії земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

При цьому, відповідачем не оскаржено зазначене рішення в судовому порядку та в подальшому, 17 лютого 2025 року укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :37:002:0148 з даним цільовим призначенням.

Крім цього, у своєму клопотанні про зменшення позовним вимог, відповідач фактично визнав безпідставне використання земельної ділянки в період з 03 травня 2024 року по 31 жовтня 2024 року без жодних зауважень до цільового призначення земельної ділянки.

Щодо клопотання відповідача про зменшення позовних вимог, суд вказує наступне.

У статті 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обов`язки. Це конституційне положення пов`язане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-530цс16 від 08 червня 2016 року).

Крім цього, Верховний Суд при розгляді справи № 922/595/18 (постанова від 29 січня 2019 року, п. 38) зазначив, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно саме у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Відтак, набуваючи право власності на нежитлові приміщення відповідач повинен був передбачити наслідки у вигляді виникнення додаткових обов`язків, в тому числі щодо внесення плати за землю комунальної власності саме у формі орендної плати.

Таким чином, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення позовних вимог.

Крім цього, суд звертає увагу сторін на наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі Руїс Торіха проти Іспанії).

Зважаючи на викладене, всі інші доводи та міркування сторін судом визнаються такими, що не спростовують вищевказаних висновків суду. Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку позов задовольнити в повному обсязі.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, судовий збір у розмірі 3 028,00 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 194, 219, 222 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Чернівецької обласної ради профспілок (58010, Чернівецька обл., місто Чернівці, вул. Поповича Омеляна, буд. 2, ) на користь Чернівецької міської ради (58002, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Центральна, буд. 1, ) безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою без належних на те правових підстав в сумі 26 857,25 грн. та 3 028,00 грн судового збору.

Повний текст рішення складено та підписано 28 травня 2025 року

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Г. Проскурняк