РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.05.2025Справа № 910/2724/25

За позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства "ФІРМА "АПЕКС"

про стягнення 232 272,40 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

О.Ю. Піскунова

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "ФІРМА "АПЕКС" (далі - відповідач, ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС") про стягнення 232 27240 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 позовну заяву ФОП ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2724/25, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/2724/25.

Судом встановлено, що 23.03.2025 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за власним рішенням.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Суд зазначає, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постановах від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 та від 13.02.2019 у справі № 910/879/18.

Суд визначає вірне найменування позивача - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження судом досліджено позовну заяву і додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

01.12.2021 між Приватним акціонерним товариством "УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ" (далі - орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "ФІРМА "АПЕКС" (далі - орендар) було укладено Договір № 1 оренди нежитлового приміщення (далі - Договір оренди).

Відповідно до п.1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування об`єкт нерухомого майна (далі - об`єкт оренди):

Офісні приміщення:

за адресою: м. Київ, вул. М.Стельмаха, 10-А, площею 234,8 кв.м;

за адресою: м. Київ, пров. Гната Хоткевича, 8, площею 433,0 кв.м.

Складські приміщення:

опалювальні склади:

за адресою: м. Київ, пров. Гната Хоткевича, 8, площею 906,2 кв.м.

неопалювальні склади:

за адресою: м. Київ, пров. Гната Хоткевича, 8, площею 1034,0 кв.м.

Згідно з п.2.1 Договору оренди, орендодавець зобов`язаний передати орендарю, а орендар - прийняти від орендодавця об`єкт оренди за актом приймання-передачі не пізніше 01.01.2022. Орендар вступає в строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання акта приймання-передачі, який є невід`ємною частиною Договору (додаток №1). В акті приймання-передачі сторонами вказується стан об`єкта оренди.

Нормами п.3.1 Договору оренди визначено, що за користування об`єктом оренди орендар сплачує на користь орендодавця орендну плату в розмірі та в строки, визначені цим розділом Договору.

Відповідно до п.3.2 Договору оренди, розмір орендної плати за користування об`єктом оренди за один календарний місяць складає 2 75 190,00 грн, крім того ПДВ 20% - 55 038,00 грн. Всього разом з ПДВ - 330 228,00 грн.

Відповідно до Акту № 1 приймання-передачі приміщень до Договору № 1 оренди нежитлового приміщення від 01.12.2021 орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування нежитлові приміщення загальною площею 2 608,0 кв.м.

За період липень-жовтень 2022 року відповідачу надавались послуги з оренди, що підтверджується актами надання послуг:

- № 696 від 31.07.2022 на суму 110 300,40 грн;

- № 809 від 31.08.2022 на суму 74 728,20 грн;

- № 858 від 30.09.2022 на суму 74 728,20 грн;

- № 949 від 31.10.2022 на суму 67 252,20 грн.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати орендної плати виконав не в повному обсязі, у зв`язку з чим у ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС" за період липень-жовтень 2022 року, перед ПРАТ "УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ" утворилась заборгованість у розмірі 372 009,00 грн.

Також позивач зазначає, що ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС" було частково сплачено заборгованість з орендної плати, в результаті чого розмір заборгованості ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС" перед ПРАТ "УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ" становить 232 272,40 грн.

18.11.2022 між Приватним акціонерним товариством "УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СКАЙ ЛАЙФ КОМПАНІ" (далі - ТОВ "СКАЙ ЛАЙФ КОМПАНІ") було укладено Договір відступлення права вимоги № 2/18-11/22 (далі - Договір відступлення № 2/18-11/22 від 18.11.2022)

Відповідно до п.1.1 Договору відступлення №2/18-11/22 від 18.11.2022 ПРАТ "УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ" передає належне йому право грошової вимоги, що виникло на підставі Договору оренди нежитлового приміщення № 1 від 01.12.2021, укладеного між ПРАТ "УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ" та ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС", а ТОВ "СКАЙ ЛАЙФ КОМПАНІ" приймає таке право та зобов`язується сплатити за нього визначену п.2.2. цього Договору грошову суму.

Відповідно до п.1.2 Договору відступлення №2/18-11/22 від 18.11.2022, загальний розмір грошових вимог ПРАТ "УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ" до ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС", за Договором оренди нежитлового приміщення № 1 від 01.12.2021 складає 232 272,40 грн.

Згідно з п.1.3 Договору відступлення №2/18-11/22 від 18.11.2022, право грошової вимоги за Договором оренди нежитлового приміщення № 1 від 01.12.2021 в загальному розмірі 232 272,40 грн до ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС", підтверджується Актом про надання послуг № 696 від 31.07.2022 на суму 15 563,80 грн, Актом про надання послуг № 809 від 31.08.2022 на суму 74 728,20 грн, Актом про надання послуг № 858 від 30.09.2022 на суму 74 728,20 грн, Актом про надання послуг № 949 від 31.10.2022 на суму 67 252,20 грн, підписаних між ПРАТ "УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ" та ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС".

Нормами п. 1.4 Договору відступлення №2/18-11/22 від 18.11.2022 встановлено, що за цим Договором ТОВ "СКАЙ ЛАЙФ КОМПАНІ" в межах суми відступлення набуває всіх прав ПРАТ "УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ" за Договором оренди нежитлового приміщення № 1 від 01.12.2021 та отримує право вжити всіх, передбачених чинним законодавством України, дій з метою погашення заборгованості з боку ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС", в тому числі, але не виключно, вимагати виконання ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС" зобов`язань за основним Договором, в тому числі сплати ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС" основного боргу у розмірі 232 272,40 грн, здійснювати процесуальне правонаступництво, тощо.

Право вимоги за Договором оренди нежитлового приміщення № 1 від 01.12.2021 переходить від ПРАТ "УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ" ТОВ "СКАЙ ЛАЙФ КОМПАНІ" в момент підписання сторонами цього Договору (п.3.1 Договору відступлення №2/18-11/22 від 18.11.2022).

З урахуванням вищевикладеного, починаючи з 18.11.2022 до ТОВ "СКАЙ ЛАЙФ КОМПАНІ" перейшло право вимагати від ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС" оплату заборгованості за Договором оренди у розмірі 232 272,40 грн, однак останній таку заборгованість не сплатив.

19.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОФІТСТАР КОМПАНІ" (попередня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "СКАЙ ЛАЙФ КОМПАНІ") (далі - первинний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - новий кредитор) було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2 (далі - Договір про відступлення № 2 від 19.02.2025).

Відповідно до п.1.1. Договору про відступлення № 2 від 19.02.2025 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, первинний кредитор відступив (передав) новому кредитору належне первинному кредитору право вимоги, визначене в Акті приймання-передачі права вимоги, в обсязі, що визначається в цьому Договорі.

Відповідно до п.1.2 Договору про відступлення № 2 від 19.02.2025, права вимоги вважаються відступленими первинним кредитором на користь нового кредитора в день підписання цього Договору та Акту приймання-передачі права вимоги. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до нового кредитора останній стає кредитором по відношенню до ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС" та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін, та/або підписання будь-яких документів.

За умова п.1.3 Договору про відступлення № 2 від 19.02.2025, сторони засвідчують, що первинний кредитор передав, а новий кредитор отримав всі права вимоги, що виникають з основного Договору, а також те, що первинний кредитор не залишив у себе жодних інших прав вимоги до ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС".

На виконання умов Договору про відступлення № 2 від 19.02.2025, сторони підписали Акт приймання-передачі права вимоги від 19.02.2025, відповідно до якого первинний кредитор передав, а новий кредитор прийняв права вимоги до ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС".

24.02.2025 позивач направив на адресу ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС" повідомлення про відступлення права вимоги, у якому проінформував відповідача, що всі права вимоги щодо заборгованості за Договором оренди № 1 від 03.12.2021 укладеного між ПРАТ "УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ" та ПРАТ "ФІРМА "АПЕКС" були відступлені на користь ФОП ОСОБА_1 на підставі Договору про відступлення № 2 від 19.02.2025 та повідомлено відповідача про необхідність погашення заборгованості за основним Договором у розмір 232 272,40 грн на користь нового кредитора.

Відповідач відповіді на вказаний лист не надав та заборгованість не сплатив.

З огляду на викладене, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду про стягнення з відповідача заборгованості за Договором оренди у розмірі у розмірі 232 272,40 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Нормами ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з приписами ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Проаналізувавши зміст укладеного між Приватним акціонерним товариством "УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ" та Приватним акціонерним товариством "ФІРМА "АПЕКС" Договору, суд дійшов до висновку, що останній за своєю правовою природою є договором оренди.

Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк..

За змістом ст. 762 ЦК України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті орендної плати за період з липня 2022 року по жовтень 2022 року за Договором оренди.

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 232 272,40 грн.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази в порядку ст. 86 ГПК України, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ФІРМА "АПЕКС" про стягнення 232 272,40 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складається з суми судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 3 484,09 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведені приписи ст. 129 ГПК України та задоволення позовних вимог повністю, судовий збір в сумі 3 484,09 грн покладається на відповідача.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, позивачем надано копії:

- Договору № 24/02-25 про надання професійної правничої допомоги від 24.02.2025;

- Додаткової угоди № 1 до Договору № 24/02-25 від 24.02.2025;

- Ордеру про надання правничої (правової) допомоги ВІ № 1253394;

- Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ПТ№2752 від 09.04.20219;

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Суд звертає увагу, що за змістом ст. 126, 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Згідно з ч.4 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до положень ч. 5 ст 126 ГПК України визначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 07.08.2018 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 916/1283/17.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Суд, дослідивши матеріали справи, щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, вважає, що заявлена позивачем сума є необґрунтованою.

Аналогічна правова позиція щодо застосування критерію необґрунтованості та неспівмірності заявленої до стягнення суми витрат із реальністю таких витрат, з посиланням зокрема, на незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у господарському суді та на тривалість судових засідань міститься у Додатковій ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.07.2020 у справі 915/1654/19.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зменшити заявлену до відшкодування суму за надання правничої допомоги позивачу до 10 000,00 грн.

Керуючись статтями 4, 13, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 165, 232, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ФІРМА "АПЕКС" (Україна, 02156, місто Київ, ВУЛИЦЯ ШОЛОМ-АЛЕЙХЕМА, будинок 4; ідентифікаційний код: 13674800) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) 232 272,40 грн (двісті тридцять дві тисячі двісті сімдесят дві гривні 40 коп.) основного боргу, 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу та 3 484,09 грн (три тисячі чотириста вісімдесят чотири гривні 09 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 23.05.2025.

Суддя Оксана ГУМЕГА