ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025м. ДніпроСправа № 904/757/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників

за позовом Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, 49000, м.Дніпро, просп.Дмитра Яворницького, буд.75,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА РЕНТ", 49000, м.Дніпро, вул.Магдебурзького Права, буд.1, кв.49,

про стягнення 69 968,01грн.

СУТЬ СПОРУ:

Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА РЕНТ" 69 968,01грн. заборгованості з яких: 60 754,09грн. заборгованість з орендної плати за період з 01.11.2023р. по 03.05.2024р., 6 866,99грн. пені за період з 14.01.2024р. по 14.01.2025р., 2 346,93грн. - 3% річних за період з 01.11.2023р. по 13.02.2025р. Судові витрати просить стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра №666-ДРА/19 від 25.10.2019р. в частині повної та своєчасної сплати орендної плати.

Ухвалою суду від 03.03.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслана на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засобами поштового зв`язку 03.03.2025.

Конверт із вказаною вище ухвалою повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що неотримання відповідачем листа з ухвалою суду та повернення його до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто, є власною волею відповідача.

За приписами пунктів 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак не зробив цього, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 248 Господарського кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

25.09.2019р. між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Веста Рент", як орендарем, було укладено Договір №666-ДРА/19 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста (далі - договір).

Умовами вказаного договору визначено, що з метою ефективного використання комунального майна орендодавець на підставі рішення міської ради віл 21.03.07 № 41/11 із змінами та доповненнями передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно нежитлова будівля - (надалі - об`єкт оренди) загальною 542,7кв.м, розташовані за адресою: м, Дніпро, вул. Магдебурзького права, 3, літ. Б-3, у підвалі, на першому, другому та третьому поверхах 3-поверхової будівлі, вартість якого згідно з незалежною оцінкою становить 1 209 380,00грн., без ПДВ, що перебувають на балансі КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, для розміщення суб`єкту господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення. Використання об`єкту оренди не за цільовим призначенням забороняється. (пункт 1.1).

Згідно з пунктом 2.2. Договору орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі об`єкта оренди.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що розрахунок орендної плати здійснюється за методикою розрахунку порядку використання плати за оренду комунального нерухомого майна, затвердженою міською радою.

Розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід`ємною частиною цього Договору, становить 9 160,29 гривень без ПДВ / базова за вересень місяць 2019 рік; нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується орендарем на рахунок балансоутримувача; орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди, починаючи з жовтня місяця 2019 року; у платіжному дорученні обов`язково зазначити номер договору оренди, дату укладання та назву орендаря (пункт 3.2. Договору).

Відповідно до пункту 3.3. Договору за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 70 % від загальної суми орендної плати у розмірі 6 412,20 грн. до загального фонду міського бюджету;

- 30 % від загальної суми орендної плати у розмірі 2 748,09 грн. на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (пункт 3.4. Договору).

Пунктом 3.5. визначено Договору визначено, що орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря; орендна плата сплачується орендарем за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди, включно.

Відповідно до пункту 3.8. Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням штрафних санкцій, у співвідношенні, визначеному пунктом 3.3. цього Договору.

Розділом 5 договору визначено обов`язки орендаря, зокрема: своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди, включно (пункт 5.2 договору).

Пунктом 10.1. Договору визначено, що останній діє з 25 жовтня 2019 до 23 жовтня 2022 включно.

Згідно з пунктом 11.1 договору його дія припиняється внаслідок:

- закінчення терміну, на який його було укладено;

- приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря);

- відчуження власником об`єкта оренди;

- загибелі об`єкта оренди;

- дострокового розірвання договору за взаємною згодою сторін або рішенням суду;

- відкриття провадження по справі про банкрутство орендаря;

- використання Орендарем об?єкта оренди не за призначенням, у тому числі у випадку незаконної передачі об?єкта оренди в суборенду;

- невнесення Орендарем орендної плати протягом трьох місяців підряд;

- відмови Орендаря від відшкодування витрат балансоутримувача щодо утримання і експлуатації будівлі;

- появи обставин, що виключають використання об?єкта оренди відповідно до цілей Орендаря;

- ліквідації юридичної особи, яка була Орендарем або Орендодавцем;

- в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

На виконання умов Договору сторонами складено Акт від 25.10.2019 приймання-передачі нежитлової будівлі, площею 542,7 кв.м., що перебуває на балансі КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради за адресою: вул. Магдебурзького права, 3, літ. Б-3 (далі - Акт приймання-передачі).

Відповідно до вказаного Акту приймання-передачі орендодавець передає, а орендар приймає об`єкт оренди в комплекті та у стані, що відповідають істотним умовам Договору оренди від 25.10.2019 № 666-ДРА/19; орендодавець і орендар погодилися, що стан об`єкта оренди відображено у звіті про незалежну оцінку об`єкта і претензії щодо властивостей та/або недоліків об`єкта оренди по Договору оренди від 25.10.2019 № 666-ДРА/19 у сторін відсутні; орендодавець і орендар погодилися, що відсутність капітального ремонту об`єкта оренди не перешкоджає використанню такого об`єкта відповідно до призначення та умов Договору оренди від 25.10.2019 № 666-ДРА/19.

21.09.2022 Дніпровською міською радою прийнято рішення № 48/27 "Про припинення реорганізації Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпровської міської ради, зміну його найменування та затвердження Статуту в новій редакції", яким, в тому числі, було змінено найменування підприємства з Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпровської міської ради на Комунальне підприємство "Міські активи" Дніпровської міської ради (далі - позивач, балансоутримувач).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2024 у справі 904/6479/23 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста Рент" (49000, м. Дніпро, вул. Магдебурзького Права, буд. 1, кв. 49, ) на користь Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 75, ) 193 252,03 грн. - основного боргу, 19 681,17 грн. - пені, 5 014,59 грн. - річних та 8 637,21 грн. - судового збору. Загальна сума, що підлягає до стягнення, складає - 226 585,00 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста Рент" (49000, м. Дніпро, вул. Магдебурзького Права, буд. 1, кв. 49, ) на користь Комунального підприємства "Міські активи" Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Мечникова, буд. 6, ) 187 359,33 грн. - основного боргу, 36 014,84 грн. - пені, 7 641,71 грн. - річних та 3 465,24 грн. - судового збору. Загальна сума, що підлягає до стягнення, складає - 234 481,12 грн. Розірвано договір оренди від 25.10.2019 № 666-ДРА/19 нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, укладений між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Веста Рент" (). Зобов`язано усунути перешкоди в користуванні комунальним нерухомим майном, а саме, нежитловою будівлею, загальною площею 542,7 кв.м, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Магдебурзького Права, 3, літ. Б-3, у підвалі, на першому, другому та третьому поверхах 3-поверхової будівлі, шляхом виселення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Веста Рент" () з нежитлової будівлі, загальною площею 542,7 кв.м, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Магдебурзького Права, 3, літ. Б-3, у підвалі, на першому, другому та третьому поверхах 3-поверхової будівлі. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області №904/6479/23 набрало законної сили 03.05.2024.

Позивач зазначає, що даний об`єкт оренди був повернений на підставі акту повернення від 03.05.2024.

Позивач посилається на несплату відповідачем заборгованості за період з 01.11.2023 по 03.05.2024 у сумі 60 754,00грн., що і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача за період з 01.11.2023 по 03.05.2024 у сумі 60 754,09грн., 6 866,99грн. - пені за період з 14.01.2024 по 14.01.2025, 2 346,93грн. - 3% річних за період з 01.11.2023 по 13.02.2025.

Предметом доказування у справі є обставини укладення договору оренди, строк дії договору, обставини, пов`язані з наявністю правових підстав для сплати відповідачем орендної плати за договором.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною першою статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (стаття 764 ЦК України).

Вказаною нормою статті Цивільного кодексу України передбачено такий спеціальний спосіб захисту порушеного цивільного права та інтересу у спірних правовідносинах, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Водночас, частиною третьою статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (стаття 785 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.11.2023 по 03.05.2024 у сумі 60 754,09грн.

Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини, зважаючи на особливості предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок негайно повернути наймодавцеві річ.

Після спливу строку дії договору, невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

Однією із основних умов застосування положень статті 785 Цивільного кодексу України щодо сплати неустойки є встановлення факту припинення дії договору та користування річчю поза межами дії договору без наявності на те правових підстав.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 344/7849/15-ц.

Отже, користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам Цивільного кодексу України.

Виходячи з того, що договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста №666-ДРА/19 від 25.10.2019, розірвано за рішенням суду яке набрало законної сили 03.05.2024 то заборгованість з орендної плати підлягає стягненню за період з 01.11.2023 по 03.05.2024 у сумі 60 754,09грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Як зазначено в частини 1 статті 230 та частини 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до пункту 9.1 договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язання за цим договором Сторони несуть відповідальність згідно з умовами цього Договору та чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 9.2 договору за несвоєчасну сплату суми орендної плати орендар зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу у співвідношенні, визначеному у пункті 3.3 цього договору.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення з відповідача пеня за період з 14.01.2024 по 14.01.2025 у загальному розмірі 6 866,99грн

Враховуючи, що договір оренди є припиненим (розірваним на підставі рішення суду з 03.05.2024 день набрання рішенням законної сили) є правомірним нарахування пені на несвоєчасно сплачену орендну плату у сумі 6 866,99грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення з відповідача 3% річних на суму 2 346,93грн. за період з 01.11.2023 по 13.02.2025.

Враховуючи, що договір оренди є припиненим (розірваним на підставі рішення суду з 03.05.2024 день набрання рішенням законної сили) є правомірним нарахування 3% на несвоєчасно сплачену орендну плату у сумі 2 346,93грн.

Відповідач контррозрахунку не надав, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку у відзиві не висловив, вимогу не заперечив.

Згідно з приписами частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З врахуванням вище викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод є право на змагальне провадження.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 69 968,01грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2025 встановлено у розмірі 3 028,00грн.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином за подання позовної заяви про стягнення 69 968,01грн. позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 3 028,00грн.

Разом з тим, при зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9 700,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №23 від 31.01.2025.

Зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено випискою.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Цією статтею унормовано підстави повернення судового збору, зокрема зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Таким чином, підлягає поверненню з державного бюджету сума 6 672,00грн. (9 700,00грн. - 3028,00грн.), як надмірно сплачена позивачем при зверненні з позовом до суду.

Оскільки на час ухвалення рішення у справі клопотання особи, яка сплатила судовий збір не подано, господарський суд при ухваленні рішення не вирішує питання про повернення судового збору з Державного бюджету.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 3 028,00грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА РЕНТ", 49000, м.Дніпро, вул.Магдебурзького Права, буд.1, кв.49, на користь Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, 49000, м.Дніпро, просп.Дмитра Яворницького, буд.75, заборгованість з орендної плати за період з 01.11.2023 по 03.05.2024 у розмірі 60 754,09грн. (шістдесят тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні 09коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА РЕНТ", 49000, м.Дніпро, вул.Магдебурзького Права, буд.1, кв.49, на користь Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, 49000, м.Дніпро, просп.Дмитра Яворницького, буд.75, пеню за період з 14.01.2024 по 14.01.2025 у розмірі 6 866,99грн. (шість тисяч вісімсот шістдесят шість гривень 99коп.)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА РЕНТ", 49000, м.Дніпро, вул.Магдебурзького Права, буд.1, кв.49, на користь Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, 49000, м.Дніпро, просп.Дмитра Яворницького, буд.75, 3% річних за період з 01.11.2023 по 13.02.2025 у розмірі 2 346,93грн. (дві тисячі триста сорок шість гривень 93коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТА РЕНТ", 49000, м.Дніпро, вул.Магдебурзького Права, буд.1, кв.49, на користь Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, 49000, м.Дніпро, просп.Дмитра Яворницького, буд.75, судовий збір у розмірі 3 028,00грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.05.2025

Суддя С.П. Панна