СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Харків Справа №922/4623/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

за участю:

секретаря судового засідання Пархоменко О.В.;

представника відповідача - адвокат Степанишена А.В. (довіреність б/н від 01.12.2023) поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції на підставі ухвали суду;

прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури - Крестьянінов А.О. наказ від 14.04.2025 посвідчення №080859 в залі суду,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро машинобудування ім. О.О. Морозова" (вх.№917Х/1) на рішення ухвалене Господарським судом Харківської області у складі судді Мужичук Ю.Ю. 21.03.2025 (повний текст складено 31.03.2025) у справі №922/4623/24

за позовом Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова"

про визнання недійсним пункту договору та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

Запорізька спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави, в особі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" про визнання недійсним пункту 4.2 Договору №19/БТ від 20.05.2022, що укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України та ДП "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова".

Крім того, прокурор просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 264184,24грн, з яких: 196698,02грн сплачений ПДВ (основний борг), 15148,80грн 3% річних та 52337,42грн інфляційних втрат на суму основного боргу також просить стягнути судові витрати.

Прокурор зазначив, що 02.03.2022 прийнято Постанову Кабінету Міністрів України №178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану" (далі - постанова КМУ №178), якою установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану, операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби України тощо, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. Постанова КМУ №178 набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, за твердженням прокурора, фактичне постачання товару за укладеним сторонами договором було здійснено відповідачем після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №178 від 02.03.2022, а тому включення до вартості закуповуваних запасних частин для транспортних засобів спеціального військового призначення за договором купівлі продажу №19/БТ від 20.05.2022 податку на додану вартість в розмірі 196698,02грн з подальшою її сплатою постачальнику не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України №178 від 02.03.2022, а сплачені кошти у сумі 196698,02 грн. є безпідставно набутим майном.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.03.2025 у справі №922/4623/24 позовні вимоги задоволені.

Визнано недійсним пункт 4.2 Договору №19/БТ від 20.05.2022, з відповідними змінами в частині включення до ціни договору суми ПДВ у розмірі 196698,02грн, що укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) та ДП "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" (61001, м. Харків, вул. Тарасенка Георгія, 126, ).

Ухвалено стягнути з Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" (61001, м. Харків, вул. Тарасенка Георгія, 126 Код , р/р НОМЕР_3 , АТ Укрексімбанк) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , р/р UA0013079 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172) грошові кошти у сумі 264184,24грн, з яких: 196698,02грн сплачений ПДВ (основний борг), 15148,80грн - 3% річних та 52337,42грн інфляційних втрат.

Ухвалено стягнути з Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" (61001, м. Харків, вул. Тарасенка Георгія, 126 Код , р/р НОМЕР_3 , АТ Укрексімбанк) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського, 21, р/р UA0025746, МФО 820172 в ДКСУ м. Київ, ) судовий збір у розмірі 5592,61грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд дійшов висновку, що грошові кошти, які витребовуються прокурором у порядку статті 1212 ЦК України, набуті відповідачем у зв`язку з включенням до ціни договору суми ПДВ, хоча продукція підлягала оподаткуванню за нульовою ставкою. Отже, 196698,02грн перераховані відповідачу поза межами договірних платежів, що має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача. Тому суд ухвалив задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 196698,02грн на підставі ст. 1212 ЦК України.

З урахуванням підтвердження факту порушення відповідачем прав позивача внаслідок утримання ПДВ у розмірі 196698,02грн, суд дійшов висновку, що у прокурора виникло право вимагати сплати відповідачем на користь позивача 15148,80грн 3% річних та 52337,42грн інфляційних втрат, що нараховані прокурором з 31.05.2022 по 23.12.2024. Суд перевірив період нарахування та правильність нарахування інфляційних та річних та дійшов висновку про їх правильність та відповідність обставинам справи.

21.04.2025 до Східного апеляційного господарського суду в системі "Електронний суд" надійшла апеляційна скарга Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова", в якій просить суд:

1. Скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 21.03.2025 у справі №922/4623/24 повністю та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

2. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Апелянт вважає, що судом 1-ої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовано положення Постанови КМУ №178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану" від 02.03.2022 (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, до 01.08.2024), ч. 1 ст. 215, ст. ст. 203, 204, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1212 ЦК України та порушено приписи ст. ст. 236, 238 ГПК України.

Апелянт зазначає, що ціну одиниці товару та його загальну вартість визначено саме п.1.1. договору №19/БТ від 20.05.2022, яким визначено предмет договору, кількість замовленого товару, його ціну за одиницю та загальну вартість (з визначенням суми ПДВ 196698,02грн).

Апелянт вважає, що без визнання п. 1.1. Договору недійсним в частині включення до вартості товару ПДВ в сумі 196698,02грн, відсутні правові підстави для задоволення вимоги про повернення грошових коштів в сумі 196698,02грн (ПДВ).

На думку апелянта наявність між сторонами договору, який є нікчемним або який визнано недійсним, виключає можливість стягнення переданих на його виконання коштів на підставі статті 1212 ЦК України, оскільки кошти набуті на підставі договору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 справу №922/4623/24 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.04.2025 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/4623/24.

Відкладено вирішення питань щодо руху апеляційної скарги Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" на рішення Господарського суду Харківської області від 21.03.2025 до надходження матеріалів справи.

28.04.2025 справа №922/4623/24 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро машинобудування ім. О.О. Морозова" на рішення Господарського суду Харківської області від 21.03.2024 року у справі №922/4623/24. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні 20.05.2025.

09.05.2025 від Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому наводить заперечення щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі та просить відмовити у її задоволенні.

В судовому засіданні 20.05.2025 представник заявника апеляційної скарги підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги. Просить задовольнити апеляційну скаргу.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника заявника апеляційної скарги та прокурора, перевіривши дотримання місцевим господарським судом норм процесуального права та правильність застосування норм матеріального права, Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

20.05.2022 між Державним підприємством "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О.Морозова" (далі - Постачальник) та військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - Замовник) був укладений Договір купівлі - продажу №19/БТ (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору, відповідач зобов`язався поставити запасні частини для транспортних засобів спеціального військового призначення (далі продукція), із 62 позицій, вказаних в переліку п.1.1. договору.

В пункті 2.1. сторони визначили, що продукція постачається згідно з установленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт та зберігання.

Одержувачем продукції є Військова частина НОМЕР_1 НГУ. (п.2.2. договору).

Відповідно до п.4.1. договору платником за цим договором є Замовник.

Пунктом 4.2 Договору узгоджено, що загальна вартість продукції, що підлягає поставці за цим договором, становить: 1180188,12грн, у тому числі ПДВ 20% (196698,02грн).

Розрахунок за продукцію здійснюється тільки після її фактичного отримання Замовником та на підставі належним чином оформлених накладних Постачальника на відвантажену продукцію протягом 30 банківських днів з дати отримання продукції замовником.

На виконання цього правочину, відповідач поставив обумовлений товар на суму 1180188,12грн, що підтверджується видатковою накладною від 20.05.2022 №7/1 на суму 1180188,12грн, у т.ч. ПДВ 196698,02грн, а Позивач сплатив вказані кошти за поставлений відповідачем товар в розмірі 1180188,12грн згідно платіжного доручення №1635 від 30 травня 2022 року.

Згідно з даними довідки 3502/04 від 07.06.2024 бронетранспортер БТР-4Е відноситься до броньованої колісної бойової техніки, яка призначена для транспортування особового складу та вогневої підтримки його у бою. Використовується для оснащення підрозділів сухопутних військ або Вiйськово-морських Сил Збройних Сил України при проведеннi ними бойових дiй, в тому числi в умовах застосування зброї масового ураження.

Оскільки Кабінет Міністрів України ухвалив постанову, якою визначено, що операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби України тощо, для потреб забезпечення оборони України не обкладаються податком на додану вартість, прокурор звернувся до суду з позовом у даній справі, оскільки вважає, що п. 4.2 оспорюваного договору не відповідає зазначеній постанові КМУ, а отриманий за таким договором ПДВ підлягає поверненню.

Суд першої інстанції установив обставини стосовно недотримання при укладенні спірного договору вимог податкового законодавства та постанови КМУ від 02.03.2022 №178, що зумовлює існування підстав для визнання договору недійсним у частині включення ПДВ до загальної ціни договору, зазначивши, що у такому випадку наявні підстави для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України та стягнення сплаченої суми ПДВ, 3 % річних та інфляційних втрат.

ДП "Харківське конструкторське бюро машинобудування ім. О.О. Морозова" не погодився з ухваленим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою. Доводи апеляційної скарги наведені вище.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам Східний апеляційний господарський суд керується наступним.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Місцевим господарським судом підтверджено наявність у прокурора підстав для представництва у даній справі, наявність таких підстав апелянтом не оспорюється.

02 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану" (надалі - Постанова №178).

У Постанові №178 в редакції від 02.03.2022 (тобто до 01.08.2024) закріплено наступне:

"З метою виконання мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", та відповідно до підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України постановляє:

1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою.

2. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.".

Таким чином, положення вказаної Постанови застосовуються на правовідносини, що виникли з 24.02.2022.

У Постанові №178 відповідно до підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту, зокрема військових частин, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою.

Оспорюваний договір укладений 20.05.2022, тобто після ухвалення постанови КМУ №178. Замовником за цим договором є військова частина Національної гвардії України

За змістом статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 вказаної статті).

Згідно з частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 204 вказаного Кодексу правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У статті 203 зазначеного Кодексу встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

За змістом частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина 5 статті 180 Господарського кодексу України).

Статтею 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" передбачено, що вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

У підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що ПДВ є непрямим податком, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пункту "а" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

Як вже зазначалося, у постанові КМУ від 02.03.2022 № 178 відповідно до підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту, зокрема військових частин, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою.

Східний апеляційний господарський суд зауважує, що не тільки постановою КМУ №178 від 02.03.2022 визначено нульову ставку податку на додану вартість для операцій з заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту, але й це передбачено підпунктом "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України, то включення до ціни договору ПДВ у розмірі 20%, враховуючи, що замовником товару за договором виступає Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, суперечить постанові КМУ №178 від 02.03.2022, яка прийнята відповідно до підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України, що є підставою для визнання недійсним пункту договору в цій частині.

Продукцією, що поставлялася за цим договором, є запасні частини для транспортних засобів спеціального військового призначення, отже ця продукція призначена для забезпечення транспорту для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог в частині визнання недійсним п. 4.2 договору.

Східний апеляційний господарський суд відхиляє доводи заявника апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим господарським судом постанови КМУ №178 до спірних правовідносин, оскільки як установлено та зазначено вище, спірний договір укладений після ухвалення постанови КМУ №178, аналіз предмету договору та особи замовник за договором беззаперечно свідчать про те, що до правовідносини за цим договором підлягає застосуванню постанова КМУ №178.

Крім того, апеляційний господарський суд зазначає, що з огляду на функції та обов`язки покладені на військові частини, у тому числі Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, всі заходи останніх спрямовані виключно на захист, оборону та недоторканості територіальних кордонів України, що не потребує документального підтвердження, оскільки слідує з аналізу фактичних подій на території України та норм законодавства. Отже, закупівлі товарів для забезпечення транспорту військових частин в період військового стану, можливо лише безпосередньо для виконання потреб та функцій спрямованих на забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, що прямо передбачено постановою КМУ від 02.03.2022 №178, яку прийнято до укладення спірного договору.

Східний апеляційний господарський суд вважає безпідставними доводи апелянта про те, що оспорення прокурором лише пункту 4.2 спірного договору без вимоги про визнання недійсним пункту 1.1. договору не має сенсу.

Апеляційний господарський суд зауважує, що пунктом 1.1 спірного договору визначено предмет договору, проте пункт 4.2 договору визначає ціну та порядок розрахунків. При цьому, саме відповідно до п. 4.2 договору визначено ціну товару, що підтверджено видатковою накладною та платіжним дорученням про оплату товару.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про те, що місцевим господарським судом неправильно застосовано положення статті 1212 ЦК України до вимог про повернення грошових коштів у вигляді ПДВ, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

За положеннями статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 ЦК України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Правомірність застосування до спірних правовідносин статті 1212 ЦК України підтверджується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду, зокрема у справі 915/1377/23 та інших.

З огляду на те, що відповідачем сума податку на додану вартість у розмірі 196698,02грн отримана за товар, який підлягав оподаткуванню за нульовою ставкою, дана сума коштів є перерахованою поза межами договірних платежів та має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом.

За змістом статей 625, 1212 ЦК України положення статті 625 ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, а тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

У цьому висновку апеляційний господарський суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17, якою Велика Палата Верховного Суду підтвердила аналогічний висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 15.04.2015 у справі №910/2899/14 та від 01.06.2016 у справі №910/22034/15.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, в якій Верховний Суд погодився з аналогічними висновками, наведеними Верховним Судом у постановах від 10.04.2018 у справі №910/16945/14, 27.04.2018 у справі №908/1394/17, від 16.11.2018 у справі №918/117/18, від 30.01.2019 у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18.

З огляду на викладене Східний апеляційний господарський суд вважає, що висновки місцевого господарського суду про задоволення вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є такими, що відповідають положенням чинного законодавства та ґрунтуються на судовій практиці і правових висновках Верховного Суду.

Під час апеляційного провадження доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні. Отже, відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції належним чином установив обставини справи та надав їм правильну оцінку, забезпечив дотримання норм матеріального та процесуального права і врахував висновки Верховного Суду.

Підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення Господарського суду Харківської області від 21.03.2025 у справі №922/4623/24 апеляційним господарським судом не установлено, тому воно підлягає залишенню без змін.

З огляду на висновок апеляційного господарського суду про відхилення апеляційної скарги витрати апелянта зі сплати судового збору за звернення зі скаргою відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 282-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро машинобудування ім. О.О. Морозова" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 21.03.2025 у справі №922/4623/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Повна постанова складена 30.05.2025.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін