ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2025 р. м. Київ Справа № 911/3009/23

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК

49074, місто Дніпро, вулиця Батумська, будинок 11,

до Фізичної особи-підприємця Іваницького Олексія Володимировича

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення заборгованості

Обставини справи

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №2580/23 від 29.09.2023) Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до Фізичної особи-підприємця Іваницького Олексія Володимировича про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором №20.15. від 01.12.2020.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Також позивачем до позовної заяви долучено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача (вх. №18560/23 від 29.09.2023), яке, зокрема, містить клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а згідно з пунктом 1 частини 5 цієї статті малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено, що на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2684,00 гривень.

За позовною заявою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заявлені до стягнення грошові кошти у розмірі 37171,12 грн заборгованості, отже, дана справа є малозначною в розумінні пункту 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, не відноситься до категорій справ, що не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до частини 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.11.2023 прийнято позовну заяву (вх.№2580/23 від 29.09.2023) Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до Фізичної особи-підприємця Іваницького Олексія Володимировича про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/3009/23, розгляд справи № 911/3009/23 призначено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановлено сторонам строки на подання заяв по суті справи.

Копія ухвали Господарського суду Київської області від 03.11.2023 направлялась судом сторонам справи: позивачу через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" та доставлена до його електронного кабінету 03.11.2023, відповідачу 06.11.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на адресу, вказану у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримана відповідачем 10.11.2023 про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №085.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

За таких обставин, враховуючи приписи пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву на позовну заяву, вимоги та доводи позивача не спростував.

Також відповідачем не подавалось до суду заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписав повне рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами розгляду матеріалів справи, дослідження та оцінки усіх поданих суду доказів та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд

встановив:

01.02.2020 між Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» (далі банк/позивач) та Фізичною особою-підприємцем Іваницьким Олексієм Володимировича (далі позичальник/відповідач) укладено кредитний договір №N20.15. (далі договір), відповідно до якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з пунктом А1. цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у пункті А2. цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці пункту 2.1.2. цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни; строковий кредит (далі кредит) надається банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням (пункт 1.1. договору).

Згідно з пунктом 1.3. договору істотні умови кредитування наведені у розділі А цього договору «Істотні умови кредитування».

Як вбачається з пунктів А1., А2., А3., А6. договору, сторонами погоджене отримання відповідачем строкового кредиту з лімітом у розмірі 200000,00 грн на фінансування поточної діяльності з терміном повернення 30.11.2022, зі сплатою процентів у розмірі 19,90% річних та погашення кредиту, процентів за користування щомісячно ануїтетними платежами в розмірі та строки згідно з графіком платежів (додаток №1 до договору), які включають погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що термін кредиту може бути змінений згідно з пунктами А.12, 2.3.2., 2.4.1. договору.

Відповідно до пунктів 2.1.1., 2.1.2. договору, банк зобов`язується: відкрити для обслуговування кредиту рахунки, зазначені у пункті А4. цього договору; надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів позичальнику на цілі, відмінні від платежів на сплату судових витрат, у межах суми, обумовленої у пункті 1.1. цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених пунктом 2.2.12. договору.

Згідно з пунктом А4. договору сторонами визначений рахунок для обслуговування кредиту: № НОМЕР_2 (в гривнях), отримувач: AT «А-Банк», МФО 307770, код ЄДРПОУ/код ІПН .

За пунктом А3. договору сторонами узгоджено, що згідно зі статями 212, 651 Цивільного кодексу України, у випадку порушення позичальником будь якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому, зазначеним пунктом договору визначено, що банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту; у випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня з дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою; у випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 30 листопада 2022 року.

Згідно з пунктом А8. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої договором; день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»); якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день; розподіл внесених коштів на погашення кредиту проводиться у відповідну дату згідно з Графіком платежів.

Сторонами договору узгоджене, що позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79 % від суми зазначеного у пункті А2. цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів; сплата винагороди здійснюється у гривні; розрахунок здійснюється щоденно; нарахування винагороди здійснюється у дату сплати; сплата винагороди здійснюється згідно з Графіком платежу та, в разі дострокового погашення кредиту, згідно з фактичним періодом користування кредитними коштами від дати погашення згідно з Графіком платежу до дати дострокового погашення кредиту (пункт А10. договору).

Відповідно до пунктів 2.2.1., 2.2.2., 2.2.3., 2.2.5. договору позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому пунктом 1.1. цього договору; сплатити проценти за користування кредитом відповідно до пунктів 4.1., 4.2., 4.3. цього договору; повернути кредит у терміни, встановлені пунктами 1.2., 2.2.14., 2.3.2. цього договору; сплатити винагороду згідно з пунктами 2.3.5., 4.4., 4.5., 4.6., 4.13. цього договору.

Пунктом 2.3.2. договору передбачено, що при настанні будь-якої з наступних подій, зокрема, порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту банк, на свій розсуд, має право змінити умови цього договору зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. Зазначеним пунктом договору сторонами врегульовано, що згідно зі статтями 212, 611, 651 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату, в яку позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором.

Банк, незалежно від настання термінів виконання зобов`язань позичальником за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених пунктом 2.3.2. цього договору або порушення позичальником вимог пункту 1.1. цього договору в частині цільового використання кредитних коштів, або у випадку зменшення розміру активів позичальника на 30 і більше процентів у порівнянні з розміром його активів, зазначених у відповідній річній звітності за попередній рік (пункт 2.3.8. договору).

Згідно з пунктом 4.1. договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з пунктами 1.2., 2.2.3., 2.2.14., 2.3.2., 2.4.1. цього договору, позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у пункті А6. цього договору.

Як передбачено пунктом 4.3. договору, сплата процентів за користування кредитом, передбачених пунктами 4.1., 4.2. цього договору, здійснюється згідно з пунктом А8. цього договору; якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Відповідно до пунктів 4.4., 4.5., 4.6. договору позичальник сплачує банку винагороду за відкриття позичкового рахунку згідно з пунктом А9. цього договору; винагороду за кредитне обслуговування згідно з пунктом А10. цього договору; винагороду за управління фінансовим інструментом згідно з пунктом А11. цього договору.

У випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені у банківський день, що передує вихідному або святковому дню; у випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день та позичальник має відкриті в банку поточні рахунки, позичальник має право в порядку та на умовах, передбачених пунктами 2.4.3., 2.4.4. цього договору, здійснити погашення кредиту та/або процентів за його користування у відповідний вихідний або святковий день (пункт 4.7. договору).

Пунктами 5.2., 5.3., 5.8. договору передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених пунктами 2.2.7., 2.2.8., 2.2.11., 2.2.13., 4.9., 7.1. цього договору банк має право нараховувати за кожен випадок порушення штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту; банк має право застосувати штраф у розмірі 25% від суми кредиту, використаної позичальником не за цільовим призначенням; у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формою: 1000,00 грн + 5% від суми встановленого у пункті А2. цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Пунктами 6.1.-6.3. договору визначено, що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами; у частині пункту 4.4. цього договору він набуває чинності з моменту підписання цього договору, в решті частин з моменту надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором; договір може бути змінений або розірваний за ініціативою однієї зі сторін у встановленому законом та цим договором порядку.

Додатком № 1 до договору, який є невід`ємною його частиною, сторонами погоджено графік погашення, у якому визначено: термін повернення частини кредиту та сплати процентів за відповідний розрахунковий період; розмір частини кредиту, що підлягає поверненню у відповідну дату; сума процентів, що підлягає сплаті у відповідну дату; сума комісійних винагород; сума кредиту, проценти та комісія, що підлягають сплаті разом.

Відповідно до Графіку погашення кредиту, відповідач мав здійснювати погашення кредиту протягом 24 місяців до 30.11.2022, рівними платежами по 11775,04 гривень (включає повернення частини кредиту, проценти та винагороду).

Позивач зазначає, що надав відповідачу кредит у розмірі 200000,00 гривень, що підтверджується меморіальним ордером №TR.15975875.261742.70198 від 01.12.2020 із призначенням платежу: «видача кредиту згідно договору № N20.15. від 01/12/2020» .

Позивач стверджує, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого, станом на 07.09.2023, борг відповідача становить: 26171,12 гривень заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 1000,00 гривень штрафу (фіксована складова) та 10000,00 гривень штрафу (змінна складова).

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача простроченого грошового зобов`язання за договором, а також застосування до нього відповідальності, встановленої договором, за порушення цього зобов`язання.

За результатом дослідження наданих суду доказів, оцінки їх відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України, аналізу фактичних обставин справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд встановив таке.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, в силу статей 173, 174, частини 1 статті 175 Господарського кодексу України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

В силу статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, що укладений між сторонами, за своєю правовою природою є кредитним договором.

До такого договору застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених Господарський кодексом України, як передбачено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі; у кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як визначено частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу частин 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як визначено частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позик.

Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, частиною 3 цієї статті визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Водночас приписами частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено частинами 1-3 статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором; розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, враховуючи умови укладеного сторонами договору, відповідач мав виконати зобов`язання з повернення кредиту, у строки, встановлені договором, зокрема, його додатком №1, який містить графік погашення.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

До матеріалів справи позивачем наданий доказ наявності спірної заборгованості з повернення коштів за договором - виписка з особового рахунку відповідача, який суд бере до уваги як належний доказ розміру сум, що сплачені відповідачем за договором та, відповідно, наявність несплаченого залишку, який станом на час розгляду справи, з урахуванням визначених договором строків, є заборгованістю.

Таким чином, наявне порушення грошового зобов`язання відповідача за договором, в частині повернення кредиту у встановлені графіком строки здійснення платежів.

Ураховуючи викладене, а також те, що матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов договору та сплати заборгованості за кредитом у встановлений строк, суд визнає вимогу Акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 26171,12 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивачем на підставі пункту 5.8. договору заявляється до стягнення з відповідача 10000,00 грн штрафу (фіксована складова) та 1000,00 грн штрафу (зміна складова), стосовно яких суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 1 статті 216, частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно з частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України, є штрафні санкції, до яких віднесений, у тому числі, штраф (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У даній справі судом встановлено, що відповідач допустив порушення зобов`язань, у зв`язку з чим позивач набув права нарахувати штраф у розмірі 1000,00 грн + 5% від суми кредитного ліміту за прострочення встановлених термінів платежу більше ніж на 30 днів, що спричинило звернення до суду.

Однак, у пункті 18 розділу Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 днів, який неодноразово продовжувався та діє під час розгляду справи.

Таким чином, оскільки нарахування штрафів за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором здійснено кредитором у період дії воєнного стану, сума такого штрафу підлягала списанню позивачем на підставі пункту 18 розділу Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України.

За вказаних обставин, позовні вимоги про стягнення 1000,00 гривень штрафу (фіксована складова) та 10000,00 грн штрафу (змінна складова) задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в частині стягнення з відповідача 26171,12 грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Розподіл судових витрат.

Згідно з частинами 1-3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 20234 рік» установлено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить: з 1 січня 2023 року 2684,00 грн.

На підставі платіжного доручення №895 від 07.09.2023 за подання позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладені обставини, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням сплати судового збору у мінімальному розмірі і висновки суду про те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судовий збір у розмірі 2684,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх. №2580/23 від 29.09.2023) Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до Фізичної особи-підприємця Іваницького Олексія Володимировича задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Іваницького Олексія Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (49074, місто Дніпро, вулиця Батумська, будинок 11, ) 26171,12 гривень (двадцять шість тисяч сто сімдесят одна гривня дванадцять копійок) заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 29.05.2025.

Суддя С.О. Саванчук