ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" травня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/1039/24

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О. Гуменюк, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву КП "Рівненський обласний шкірно - венерологічний диспансер" Рівненського обласної ради про відстрочку виконання рішення суду у справі

за позовом Управління комунальної власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради

до Комунального підприємства "Рівненський обласний шкірно - венерологічний диспансер" Рівненського обласної ради,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Рівненська обласна рада,

про звільнення нежитлового приміщення,

за участю представників:

від стягувача (позивача): не з`явився,

від боржника (відповідача): не з`явився,

від третьої особи: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року Управління комунальної власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Комунального підприємства "Рівненський обласний шкірно - венерологічний диспансер" Рівненського обласної ради про звільнення нежитлового приміщення.

Рішенням суду від 12.05.2025 позов задоволено, зобов`язано КП "Рівненський обласний шкірно - венерологічний диспансер" Рівненського обласної ради звільнити нежитлові приміщення у м. Рівне на вул. Пересопницька, 7, загальною площею 581,0 кв.м, (у тому числі - підвал 102,5 кв. м), шляхом виселення та передати за актом прийому-передачі Управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради, а також стягнуто з КП "Рівненський обласний шкірно - венерологічний диспансер" Рівненського обласної ради на користь Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради 3 028,00 грн судового збору.

19.05.2025 від представника КП "Рівненський обласний шкірно - венерологічний диспансер" Рівненського обласної ради надійшла заява про відстрочення виконання рішення суду від 12.05.2025 у справі № 918/1039/24.

Ухвалою суду від 20.05.2025 розгляд вказаної заяви призначено на 26.05.2025.

У судове засідання 26.05.2025 представники учасників не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, розглянувши заяву боржника про відстрочку виконання судового рішення, встановив таке.

Заява КП "Рівненський обласний шкірно - венерологічний диспансер" Рівненського обласної ради про відстрочку виконання рішення суду обґрунтована тим, що в закладі знаходиться амбулаторно-поліклінічне відділення та клініка, діагностична лабораторія, де надається високоспеціалізована лікувально-профілактична допомога по дерматовенерологічному профілю населенню м. Рівне, Рівненської області, сусідніх регіонів, внутрішньо переміщеним особам та військовослужбовцям ЗСУ. За 2024 рік та 4 місяці 2025 року було проведено обстеження та надана кваліфікована допомога 56840 пацієнтам та 1360 військовослужбовцям. У клініко-діагностичній лабораторії проведено широкий спектр спеціальних лабораторних досліджень, що допомогли точно встановити діагноз і визначити подальші шляхи лікування 52000 пацієнтам та 1100 військовослужбовцям. В амбулаторно-поліклінічному відділенні функціонує кабінет УЗД, кабінет фізіотерапії, де проходять лікування близько 850 жителів області та м. Рівне.

У свою чергу, для повноцінного функціонування закладу необхідне нове приміщення клініко-діагностичної лабораторії, для якої виготовляється проєктно-кошторисна документація по об`єкту «Нове будівництво клінічної лабораторії за адресою: м. Рівне, вул. Свободи, 12» та повноцінний капітальний та поточний ремонт в приміщенні стаціонарного відділення по вул. Свободи, 12 м. Рівне, де може розташуватися поліклінічне відділення. Заразом усе це потребує великих фінансових затрат та значного часу, у зв`язку з чим боржник просить відстрочити виконання рішення суду від 12.05.2025 у цій справі строком на дев`ять місяців.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У силу наведених приписів процесуального законодавства підставою для відстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у визначений строк. Тобто відстрочення виконання судового рішення пов`язане з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, котрі ускладнюють його вчасне виконання.

ГПК України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд має право відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Особа, яка подала заяву про відстрочення виконання судового рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у цій справі.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Отже, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. При цьому суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення (подібна за своїм змістом правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19 та від 03.09.2020 у справі №905/30/16).

При цьому суд зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення судом встановлено, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у ст. 6 Конвенції.

Оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Заразом з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника при вирішенні питання щодо відстрочення виконання рішення суд враховує принципи співмірності і пропорційності.

Ураховуючи викладене, зважаючи на суспільну значущість послуг, які надаються відповідачем у спірному приміщенні, ураховуючи, що негайне виконання рішення призведе до негативних наслідків для людей, які потребують лікування, а також унеможливить на певний час проводити дослідження, беручи до уваги те, що для забезпечення потреб населення у відповідних послугах відповідачем знайдено необхідне приміщення, однак для його належного облаштування необхідний час, суд, враховуючи загальний строк розгляду вказаного спору, беручи до уваги необхідність збалансувати права і законні інтереси стягувача і боржника, дійшов висновку про існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а отже, про наявність підставі для часткового задоволення заяви про відстрочку виконання судового рішення у цій справі на шість місяців.

Згідно з ч. 7 ст. 331 ГПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Керуючись ст. 234, 235, 331 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Комунального підприємства "Рівненський обласний шкірно - венерологічний диспансер" Рівненського обласної ради про відстрочку виконання рішення суду у справі № 918/1039/24 задовольнити частково.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 12.05.2025 у справі № 918/1039/24 на шість місяців, тобто на строк до 27.11.2025.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст. 254-257 ГПК України.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/sud5019/.

Ухвала підписана 26.05.2025.

Суддя О. Андрійчук