СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

23 травня 2025 року м. Харків Справа № 922/2954/24

Східний апеляційний господарський суд у складі судді: Істоміна О.А.

без повідомлення учасників справи,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мішем» (вх.№6327 від 19.05.2025) про відвід судді Хачатрян В.С. та судді Россолова В.В. від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мішем» (вх.№1149Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2024

у справі №922/2954/24 (суддя Трофімов І.В., повний текст складено 08.11.2024)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мішем», Волинська область, м.Луцьк,

до Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, м.Харків,

про стягнення 5.302.986,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Мішем» звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, в якій просило суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 5.6302.986,00 грн за неналежне виконання договору про закупівлю робіт №726 від 03.09.2021.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.11.2024 у справі №922/2954/24 позов задоволено. Присуджено до стягнення з Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради на користь ТОВ «Мішем» заборгованість за договором про закупівлю робіт №726 від 03.09.2021 в сумі 5.302.986,00 грн та 63.635,83 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Департамент будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2024 у справі №922/2954/24; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Мішем» відмовити у повному обсязі; судові витрати покласти на позивача.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 апеляційну скаргу Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради задоволено. Рішення Господарського суду Харківської області від 07.11.2024 у справі №922/2954/24 скасовано та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Мішем» на користь Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради 119.317,18 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду прийняв постанову від 29.04.2025, якою постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.02.202 у справі №922/2954/24 скасував; справу №922/2954/24 постановив передати на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

19.05.2025 матеріали справи №922/2954/24 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 року для розгляду справи №922/2954/24 сформовано наступний склад суду: головуючий суддя-доповідач Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мішем» надійшла заява (вх.№6327 від 19.05.2025 року) про відвід судді Хачатрян В.С. та судді Россолова В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 визнано необґрунтованим заявлений ТОВ «Мішем» відвід судді Хачатрян В.С. та судді Россолову В.В. від розгляду справи №922/2954/24. Ухвалено передати матеріали заяви ТОВ «Мішем» про відвід судді Хачатрян В.С. та судді Россолова В.В. від розгляду справи №922/2954/24 для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, у порядку, встановленому частиною першою статті 32 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 для вирішення питання про відвід визначено суддю Істоміну О.А.

Підставами до відводу заявник зазначив те, що апеляційний суд під час розгляду аналогічних справ №922/2953/24 та №922/1836/24 не мотивував належним чином судові рішення, що може свідчити про особисту зацікавленість окремих членів колегії суддів у результаті розгляду спору. Заявник вказує, що суд не врахував позиції Верховного Суду щодо наслідків неповідомлення про відступи у виконаних роботах та застосування ч.1 ст.853 Цивільного кодексу України. Жоден із суддів не скористався правом оформити окрему думку. На думку заявника при розгляді попередніх апеляційних скарг за участі судді Хачатрян В.С. та судді Россолова В.В. порушено принцип верховенства права, право на справедливий суд, наявні ознаки дій, передбачених статтею 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме, не зазначення в судовому рішенні мотивів прийняття або відхилення аргументів сторін щодо суті спору. Вказане викликає сумніви в неупередженості судді Хачатрян В.С. та судді Россолова В.В. та є підставою для їх відводу відповідно до п.5 ч.1 ст.35 ГПК України. При цьому, заявник звертає увагу, що з аналогічних підстав суддя Хачатрян В.С. та суддя Россолов В.В. взяли самовідвід від розгляду справи №922/2957/24, яка є тотожною до цієї справи.

Згідно з приписами ч.ч.7, 8 ст.39 ГПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

На підставі викладеного, судом прийнято вищевказану заяву представника позивача для вирішення питання про відвід колегії суддів. При цьому, розгляд заяви про відвід здійснюється без проведення судового засідання, оскільки судом не вбачається для таких дій підстав та необхідності.

Розглянувши заяву про відвід суддів Східного апеляційного господарського суду: судді Хачатрян В.С., судді Россолова В.В. від розгляду справи №922/2954/24, зазначається наступне.

Положеннями частин 1-2 статті 39 ГПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відтак, суд під час розгляду заяви про відвід, ураховуючи положення статті 39 ГПК України виходить з того, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Суд також виходить з того, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вимогами змісту статей 35, 36 ГПК України визначено підстави для відводу, (самовідводу) судді.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Оскільки ст.35 ГПК України не містить вичерпного переліку обставин для відводу, вирішення питання про визнання тих чи інших обставин такими, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (у випадку відсутності передбачених обов`язкових підстав), лежить у межах повноважень суду. У свою чергу, посилання на відповідні обставини повинно бути обґрунтованим, а самі обставини - такими, що дійсно викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Приписами частин другої, третьої статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, зокрема, судді може бути заявлено відвід учасниками справи; відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна встановлюватися згідно з:

(І) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та

(ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключи ти будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (пункти 28, З0 рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993 та "Веттштайн проти Швейцарії", заява №33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Верховний Суд зазначив, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами (Такий висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 09.10.2023 у справі №905/993/21).

Частиною 4 статті 35 ГПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В даному випадку слід зауважити, що наведені заявником підстави не свідчать про наявність об`єктивних обставин, що можуть свідчити про упередженість чи персональну заінтересованість суддів. Незгода з раніше ухваленими судовими рішеннями, зокрема з мотивувальною частиною, - є предметом касаційного оскарження, але не може слугувати доказом неупередженості чи упередженості складу суду.

Крім того слід зазначити, що у справі №922/1836/24 у суді апеляційної інстанції переглядалося рішення Господарського суду Харківської області від 30.09.2024, а у справі №922/2953/24 - ухвала Господарського суду Харківської області від 17.10.2024. Вказані справи переглядалися за різних фактичних обставин справи.

Участь судді у розгляді інших справ між тими самими сторонами, або у схожих правовідносинах, не є підставою для відводу. Крім того, факт подання суддею самовідводу у іншій справі не створює автоматичної підстави для його відводу у новій справі, оскільки кожен випадок повинен оцінюватися індивідуально, з урахуванням конкретних обставин.

Також відсутність окремої думки судді не є обов`язковою ознакою порушення процесуальних прав сторін чи свідченням упередженості це право судді, а не його обов`язок.

З огляду на характер доводів заявника, їх суть, спрямованість, суд, ураховуючи, приписи п.5 ч.1 ст.35 ГПУ України та ч.4 ст.35 ГПК України у контексті поданої заяви про відвід доходить висновку, що наведені заявником доводи в обґрунтування заявленого відводу є необґрунтованими та не є підставами для відводу, оскільки незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Виходячи з викладеного, суд зазначає, що доводи заявника щодо необхідності відводу судді Хачатрян В.С. та судді Россолова В.В., саме з підстав незгоди з процесуальними та організаційними діями суддів, - суперечать найважливішому принципу судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, правова позиція яких заявників не влаштовує.

Таким чином, доводи заявника є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства щодо наявності підстав для відводу, не підтверджені належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, ґрунтуються на припущеннях, які не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості судді і які б могли бути перевіреними переконливими фактами, що могли б викликати сумнів у її об`єктивності і неупередженості, а відтак з огляду на частину 4 статті 35 ГПК України не можуть бути підставою для їх відводу в розумінні статей 35, 36 ГПК України, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявленого відводу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32, 35, 36, 38, 39, 234, 235, 281 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ТОВ Мішем про відвід судді Хачатрян В.С. та судді Россолова В.В. від розгляду справи №922/3874/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя О.А. Істоміна