ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2025 р. Справа № 911/2619/24

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Панченко К. О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Гефест-Логістикс+, м. Дніпро, Дніпровський район, Дніпропетровська область

до Товариства з додатковою відповідальністю Узинський цукровий комбінат, м. Узин, Білоцерківський район, Київська область

про стягнення 2 403 970, 46 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ Гефест-Логістикс+ звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до ТДВ Узинський цукровий комбінат про стягнення 1 400 882, 13 грн основної заборгованості, 991 473, 13 грн пені та 11 615, 20 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати за надані йому послуги згідно з договором № 746-ЗЕ від 17.05.2024 р. на надання транспортно-експедиторських послуг.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.10.2024 р. відкрито провадження у справі № 911/2619/24 за позовом ТОВ Гефест-Логістикс+ до ТДВ Узинський цукровий комбінат про стягнення 2 403 970, 46 грн, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено її розгляд у підготовчому засіданні із викликом та за участю представників учасників справи на 20.11.2024 р.

20.11.2024 р. перед підготовчим засіданням через систему Електронний суд до суду від позивача надійшла заява б/н від 20.11.2024 р. про збільшення або зменшення/збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача 991 473, 13 грн пені та 11 615, 20 грн інфляційних втрат.

Заява позивача б/н від 20.11.2024 р. про збільшення або зменшення/збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду.

20.11.2024 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 11.12.2024 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.12.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом та за участю представників учасників справи на 15.01.2025 р.

14.01.2025 р. через систему Електронний суд до суду від відповідача надійшла заява б/н від 14.01.2025 р., в якій він просив суд повернутись до розгляду справи на стадію підготовчого провадження.

15.01.2025 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 05.02.2025 р.

30.01.2025 р. через систему Електронний суд до суду від відповідача надійшов відзив б/н від 29.01.2025 р., що долучено судом до матеріалів справи, в якому він повідомив, що так, дійсно, між ТОВ Гефест-Логістикс+ та ТДВ Узинський цукровий комбінат укладено договір № 746-ЗЕ від 17.05.2024 р. на надання транспортно-експедиторських послуг, позивачем (Експедитором) надано послуги відповідачу в повному обсязі протягом травня-червня 2024 р. на загальну суму 2 254 738, 00 грн; станом на 22.08.2024 р. ТДВ Узинський цукровий комбінат оплатив надані послуги на загальну суму 318 872,00 грн; станом на 22.08.2024 сума заборгованості складала 1 935 866, 00 грн; 13.09.2024 р. та 19.09.2024 р. відповідачем було сплачено позивачу кошти в рахунок оплати наданих послуг за транспортними заявками № 525 на суму 107 731,00 грн., № 526 на суму 100 470,00; 490 на суму 113 046,00, № 515 на суму 106 882,00 та № 524 на суму 106 882,00 грн; станом на 26.09.2024 сума заборгованості складала 1 400 882,00 грн; вже після пред`явлення позову та відкриття судом позовного провадження відповідач здійснив оплату наданих послуг повністю, а також відповідач у своєму відзиві зазначив, що визнає, погоджується та не заперечує щодо задоволення вимог позивача в частині стягнення 11 615, 20 грн інфляційних втрат.

Згідно з п. 1) ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 191 цього ж кодексу позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

4. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, відповідачем у встановленому порядку визнано позовні вимоги позивача в частині стягнення 11 615, 20 грн інфляційних втрат, а отже у суду наявні законні підстави для прийняття визнання відповідачем частини позовних вимог позивача у розмірі 11 615, 20 грн інфляційних втрат та ухвалення рішення про задоволення позову в цій частині.

05.02.2025 р. за наслідками розгляду клопотання відповідача б/н від 14.01.2025 р., в якому він просив суд повернутись до розгляду справи на стадію підготовчого провадження, судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю та необґрунтованістю.

05.02.2025 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 05.03.2025 р.

04.03.2025 р. через систему Електронний суд до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 04.03.2025 р., в якому він просив суд призначити судову експертизу по справі.

05.03.2025 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 19.03.2025 р.

19.03.2025 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 02.04.2025 р.

01.04.2025 р. через систему Електронний суд до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 31.03.2025 р. про відкладення (перенесення) розгляду справи.

02.04.2025 р. за наслідками розгляду клопотання позивача б/н від 31.03.2025 р. про відкладення (перенесення) розгляду справи, судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю та необґрунтованістю.

02.04.2025 р. за наслідками розгляду клопотання позивача б/н від 04.03.2025 р., в якому він просив суд призначити експертизу по справі, судом було залишено дане клопотання без розгляду, з огляду на те, що воно було подане позивачем вже після закінчення процесуальних строків, встановлених законом, тобто після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, та при цьому позивачем не було подано до суду заяви про поновлення пропущеного процесуального строку із належним обґрунтуванням причин такого пропуску.

02.04.2025 р. представник позивача, представник відповідача у судове засідання не з`явились, про судове засідання були повідомлені належним чином.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

17.05.2024 р. між позивачем (надалі Експедитор) та відповідачем (надалі Замовник) було укладено договір на надання транспортно-експедиторських послуг № 746-ЗЕ, згідно з умов п. 1.1. якого Експедитор зобов`язується від свого імені і за рахунок коштів Замовника здійснювати комплекс робіт з організації перевезень вантажів автотранспортом в приміських, міських, міжміських, міжобласних і міжнародних сполученнях, фрахтуючи для цих цілей автотранспорт третьої сторони - Перевізника, а Замовник оплачує ці послуги. У відносинах з Перевізником Експедитор виступає від свого імені в інтересах Замовника (надалі Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору Експедитор зобов`язаний виконувати доручення Замовника згідно з його транспортними заявками, що містять наступну інформацію: дата запланованого відвантаження; пункт відправлення, адреса та реквізити вантажовідправника, контактні телефони; пункт призначення, адреса і реквізити вантажоодержувача, контактні телефони; найменування і кількість вантажу, упаковка, габарити, вага брутто, вартість вантажу; ??адреси проведення митного оформлення при навантаженні та розвантаженні вантажів; прикордонні переходи перетину кордонів; провізна плата, форма і строки оплати; ??інвойсова вартість вантажу; необхідність надання послуг з охорони вантажу; особливості перевезення конкретного вантажу та ін. Транспортна заявка до Договору може бути надана Замовником Експедитору за допомогою електронної пошти або іншим засобом зв`язку, з обов`язковим направленням оригіналу поштою чи особистим врученням під розпис уповноваженій особі Експедитора. До моменту отримання оригіналу підписаної Транспортної заявки, Сторони керуються п. 10.10. даного Договору. Заявка повинна бути підписана уповноваженими особами особисто, містити відбитки печаток Замовника та Експедитора. Транспортні заявки, які містять конкретні умови перевезень, є невід`ємною частиною цього Договору. Умови, прямо обумовлені в конкретній Транспортній заявці, мають переважне право по відношенню до умов Договору.

Пунктами 6.1., 6.2., 6.8, 6.11. Договору визначено, що для виконання робіт Замовник перераховує Експедитору провізну плату, розмір та строки якої зазначаються в Транспортній заявці. Ця сума включає в себе винагороду Експедитора та вартість послуг Перевізника. Валюта платежу гривня (п. 6.1.).

6.2. Розрахунок проводиться в розмірі 100% оплати до вивантаження вантажу з автомобіля на підставі виставленого рахунку, якщо інше не обумовлено в Транспортній заявці. Оплатою вважається надходження коштів на розрахунковий рахунок Експедитора. Сторони дійшли згоди про те, що у разі відсутності на розрахунковому рахунку Експедитора грошових коштів за надані транспортно-експедиторські послуги згідно умов Транспортної заявки (провізної плати) Експедитор має право на утримання такого вантажу до моменту фактичного зарахування коштів на свій розрахунковий рахунок. При цьому Замовник компенсує всі витрати, пов`язані з простоєм автомобіля, охороною та зберіганням такого вантажу, вантажно-розвантажувальними роботами за період не надходження оплати. За фактом надання послуг Експедитор надає Замовнику електронною поштою копії товарно-транспортної накладної, акта виконаних робіт (наданих послуг) з подальшим направленням оригіналу.

6.8. Здача-приймання послуг за цим Договором підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг), підписаного Сторонами, із зазначенням загальної суми послуг, що включає вартість послуг Експедитора. Акт виконаних робіт (наданих послуг) ініціюється Експедитором і надається Замовнику. Замовник протягом 10 (десяти) календарних днів підписує і повертає Експедитору акт виконаних робіт (наданих послуг) або надає мотивовану відмову від прийняття наданих послуг. Якщо у встановлений строк Експедитор не отримує підписаний акт виконаних робіт (наданих послуг) або мотивовану відмову Замовника, то зобов`язання Експедитора вважаються виконаними з дотриманням всіх умов Договору. У такому випадку акт без підпису Замовника з написом: «Обґрунтовані зауваження від Замовника в установлений строк не надійшли» є підтвердженням того, що Експедитор в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а Замовник прийняв надані послуги Експедитором і яких-небудь претензій за їх кількістю та якістю немає.

6.11. Даний Договір включає в себе як даний документ, так і всі інші документи (акти виконаних робіт (наданих послуг), рахунки, транспортні заявки, додаткові угоди, протоколи розбіжностей і інші), на підставі яких визначається перелік надаваних Експедитором послуг, їх ціна та інші умови Договору.

На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 2 254 738, 00 грн, що підтверджується підписаними між позивачем та відповідачем актами надання послуг на загальну суму 2 254 738, 00 грн, іншими доказами, наявними у матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання відповідачем до моменту звернення позивачем до суду із даним позовом було лише частково виконано свій обов`язок по оплаті за надані послуги шляхом перерахування позивачу грошових коштів у розмірі 853 883, 00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями на загальну суму 853 883, 00 грн, іншими доказами, наявними у матеріалах справи.

У серпні 2024 р. позивач звернувся до відповідача із претензією Вих. 22/08 від 22.08.2024 р., якою повідомив наступне: таким чином, свої зобов`язання стосовно надання транспортно-експедиторських послуг зазначених у Транспортних заявках № 486, 476, 488, 490, 505, 515, 518, 524, 525, 526, 527, 528, 540, 541, 543, 549, 550, 555, 558, 576, 580 до Договору № 746 - 3Е від « 17» травня 2024р. ТОВ Гефест-Логістикс+ виконало в повному обсязі. Загальна вартість наданих послуг склала 2 254 738,00 грн. (Два мільйони двісті п`ятдесят чотири тисячі сімсот тридцять вісім грн. 00 коп.). Фактично Замовник здійснив наступні оплати: 06 червня 2024 р. перерахував на банківський рахунок Експедитора 112 398,00 (Сто дванадцять тисяч триста дев`яносто вісім грн 00 коп.) грн. та 18 червня 2024 р. перерахував 206 474,00 (Двісті шість тисяч чотириста сімдесят чотири грн 00 коп.) грн. Загальна сума отриманих Експедитором грошових коштів від Замовника складає 318 872,00 грн. (Триста вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят дві грн. 00 коп.) Згідно умов Договору та Транспортних заявок № 486, 488, 490, 505, 515, 518, 524, 525, 526, 540, 541, 543. 549, 550, 555, 558, 576, 580 останній день для оплати Замовником отриманих Послуг, судячи з дати останнього вивантаження, сплинув 17 червня 2024 р. Прострочення оплати вартості надання транспортно-експедиторських послуг на дату підписання даної претензії складає 66 календарних днів. Таким чином, фактично не отримуючи попередню оплату в повному обсязі, як це передбачено умовами Договору, Експедитор виконав свої зобов`язання та надав Замовнику послуги, а Замовник порушив умови Договору та створив заборгованість по Договору № 746-3Е від « 17» травня 2024р. в розмірі 1 935 866,00 грн. (Один мільйон дев`ятсот тридцять п`ять тисяч вісімсот шістдесят шість грн. 00 коп.). Крім того позивач в даній претензії вимагав від відповідача виконати свої зобов`язання за Договором № 746-3E від « 17» травня 2024 р. належним чином та перерахувати на наш рахунок суму заборгованості в розмірі 1 935 866,00 грн. (Один мільйон дев`ятсот тридцять п`ять тисяч вісімсот шістдесят шість грн. 00 коп.) та пеню за порушення умов оплати Послуг в розмірі 991 473, 13 грн. (Дев`ятсот дев`яносто одна тисяча чотириста сімдесят три грн. 13 коп.).

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із наданням послуг здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 901 цього ж кодексу за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 цього ж кодексу якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 цього ж кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з положеннями ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк відповідач свій обов`язок щодо оплати за надані йому послуги у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем на момент звернення ТОВ Гефест-Логістикс+ в Господарський суд Київської області із даним позовом складала 1 400 855, 00 грн, що підтверджується підписаними між позивачем та відповідачем актами надання послуг на загальну суму 2 254 738, 00 грн, платіжними інструкціями на загальну суму 853 883, 00 грн, іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Водночас, після звернення позивача із даним позовом в суд, відповідачем було перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 1 400 882, 13 грн, що підтверджується матеріалами справи.

З приводу зазначених обставин суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 2) ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Пунктом 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов`язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що після звернення позивачем із даним позовом до відповідача в Господарський суд Київської області і після відкриття судом провадження у даній справі за таким позовом відповідач перерахував позивачу грошові кошти у розмірі 1 400 882, 13 грн, а отже станом на час розгляду справи відповідачем була у повному обсязі погашена основна заборгованість перед позивачем за надані послуги, що входить до предмета спору.

Отже, провадження у справі в частині позовної вимоги позивача до відповідача про стягнення 1 400 882, 13 грн основної заборгованості за договором № 746-ЗЕ від 17.05.2024 р. на надання транспортно-експедиторських послуг на підставі п. 2) ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України підлягає закриттю.

Крім того, як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві, з урахуванням його заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути із відповідача 11 615, 20 грн інфляційних втрат від суми основної заборгованості за договором № 746-ЗЕ від 17.05.2024 р. на надання транспортно-експедиторських послуг.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як було зазначено вище, відповідачем у встановленому порядку визнано позовні вимоги позивача в частині стягнення 11 615, 20 грн інфляційних втрат, а отже у суду наявні законні підстави для прийняття визнання відповідачем частини позовних вимог позивача у розмірі 11 615, 20 грн інфляційних втрат та ухвалення рішення про задоволення позову в цій частині, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача інфляційних втрат від суми основної заборгованості у розмірі 11 615, 20 грн.

Крім того, позивач з урахуванням його заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути із відповідача пеню, передбачену № 746-ЗЕ від 17.05.2024 р. на надання транспортно-експедиторських послуг за періоди прострочення відповідачем виконання свого обов`язку по оплаті за наданні йому послуги з 17.06.2024 р. по 21.08.2024 р. всього на загальну суму 991 473, 13 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 р. у справі № 911/952/22 виснувала щодо визначення кваліфікуючих ознак пені, як виду неустойки наступне:

65. Згідно із частиною першою статті 216 ГК України за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

66. Перелік осіб, які є учасниками господарських правовідносин щодо яких можуть бути застосовані господарські санкції, урегульований статтею 2 ГК України. До них належать: суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

67. Відповідно до частин першої, другої статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

68. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина перша статті 230 ГК України).

69. Чинний ГК України не розкриває окремо визначення понять "неустойка", "штраф", "пеня". Натомість правове визначення таких понять містять, зокрема, положення статті 549 ЦК України.

70. Згідно із частиною першою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

71. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга, третя статті 549 ЦК України).

72. Текстуальне тлумачення положень статті 549 ЦК України свідчить, що законодавець у цій нормі пов`язує визначення пені як виду неустойки з такими кваліфікуючими ознаками як її обчислення:

1) за кожен день прострочення виконання;

2) у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання.

73. У схожій формі вжите поняття пені та здійснюється її обчислення в абзаці третьому частини другої статті 231 ГК України, яким визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

74. Подібним чином також визначено поняття пені в частині першій

статті 17 Закону України "Про державні резерви" ("за кожний день прострочення поставки"), частині п`ятій, абзаці другому частини сьомої статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" ("за кожний день прострочення"), пункті 129.6

статті 129 Податкового кодексу України ("за кожний день прострочення"), частині першій статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ("за кожен день прострочення"), частині п`ятій статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" ("за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення").

75. Системний аналіз наведених норм дозволяє стверджувати, що незалежно від того, які правовідносини урегульовано конкретними нормами права, наразі в законодавстві сформований єдиний підхід до застосування пені як виду неустойки (штрафної санкції), конститутивною ознакою якої є її нарахування за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

76. Отже, поденне нарахування пені є ознакою, яка вирізняє її серед інших видів неустойки (штрафних санкцій) та визначає механізм обчислення (визначення розміру) пені.

77. Тобто вжитий законодавцем у цьому випадку займенник "кожний (кожен)" пояснює формулу обчислення пені, за якою загальна сума пені визначається шляхом множення ставки пені на кількість днів прострочення.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що пеня в силу її кваліфікуючих ознак не підлягає обчисленню у відсотках річних та повинна вираховуватись у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання, а отже посилання позивача в процесі розгляду справи на положення п. 6.9. договору щодо застосування в процесі обчислення штрафних санкцій у формі пені розміру двісті вісімдесят чотири відсотки річних від простроченої суми за користування чужими грошовими коштами, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки дане положення договору врегульовує, стосується та визначає розмір процентів за користування чужими грошовими коштами відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України та не підлягає застосуванню при обрахуванні пені.

Крім того, суд вважає за потрібне звернути увагу на наступне.

Відповідно до п. 6.9. Договору (в редакції договору поданого до суду позивачем) у разі прострочення оплати наданих послуг Експедитора, Замовник сплачує Експедитору неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. У разі прострочення оплати вартості наданих послуг більше ніж на десять календарних днів, Замовник сплачує Експедитору двісті вісімдесят чотири відсотки річних від простроченої суми за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до п. 6.9. Договору (в редакції договору поданого до суду відповідачем) у разі прострочення оплати наданих послуг Експедитора, Замовник сплачує Експедитору неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. У разі прострочення оплати вартості наданих послуг більше ніж на десять календарних днів, Замовник сплачує Експедитору три відсотки річних від простроченої суми за користування чужими грошовими коштами.

Отже, подана до суду позивачем редакція договору та подана до суду відповідачем редакція договору містять ідентичне формулювання та встановлюють однаковий (ідентичний) розмір пені у разі прострочення оплати наданих послуг Експедитора, - подвійну облікову ставку НБУ, а тому судом в процесі перевірки поданого позивачем розрахунку та здійснені власних розрахунків буде взято пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Розрахунок пені від суми основної заборгованості за договором, що існувала станом на 22.08.2024 р. (у розмірі 1 935 866, 00 грн), виконаний позивачем, є неправильний.

Правильний розрахунок пені від суми основної заборгованості за договором наступний:

Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу
з 17.06.2024 до 21.08.2024, 66 днів1,935,866.00
Всього:1,935,866.00

Період 1 (17.06.2024 - 21.08.2024)

Сума боргуПеріод заборгованостіКількість днів прострочкиРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за весь період прострочення
1935866.0017.06.2024 - 21.08.20246613.000.07190763.55
Розрахунок суми пені здійснюється за формулою:

Пеня = С x 2УСД x Д : 100, де

С - сума заборгованості за період,

2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення,

Д - кількість днів прострочення.

Період 1 (17.06.2024 - 21.08.2024)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
17.06.2024 - 21.08.2024 : 13.00 (облікова ставка НБУ) 1935866.00 (Сума боргу) x (2 x 13.00 : 366) x 66 днів (прострочення) : .55
Всього штрафних санкцій за період: 90763.55

Отже, загальний розмір пені від суми основної заборгованості за договором, що існувала станом на 22.08.2024 р. (у розмірі 1 935 866, 00 грн) у вищевказаний період становить 90 763, 55 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період у розмірі 90 763, 55 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Окрім цього, суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Згідно з п.п. 1) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарського суду, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього ж закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

2. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

3. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

4. У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

5. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

До вказаної позовної заяви додано платіжну інструкцію № 1581 від 24.09.2024 р. про сплату судового збору на суму 28 847, 65 грн.

За таких обставин, понесені ТОВ Гефест-Логістикс+ судові витрати, у зв`язку із зверненням в Господарський суд Київської області із позовом до ТДВ Узинський цукровий комбінат про стягнення 2 403 970, 46 грн та закриттям провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ Гефест-Логістикс+ до ТДВ Узинський цукровий комбінат про стягнення 1 400 882, 13 грн основної заборгованості, підлягають поверненню позивачу у розмірі 16 810, 58 грн з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Гефест-Логістикс+ до Товариства з додатковою відповідальністю Узинський цукровий комбінат про стягнення 1 400 882, 13 грн основної заборгованості.

2. Позов в частині інших позовних вимог задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Узинський цукровий комбінат (09161, вул. В. Симиренка, буд. 2, м. Узин, Білоцерківський район, Київська область; ідентифікаційний код 00372536) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Гефест-Логістикс+ (49000, вул. Єлизавети ІІ Королеви, буд. 2, м. Дніпро, Дніпропетровська область; ідентифікаційний код 45115490) 90 763 (дев`яносто тисяч сімсот шістдесят три) грн 55 (п`ятдесят п`ять) коп. пені, 11 615 (одинадцять тисяч шістсот п`ятнадцять) грн 20 (двадцять) коп. інфляційних втрат та судові витрати 1 228 (одна тисяча двісті двадцять вісім) грн 54 (п`ятдесят чотири) коп. судового збору.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Гефест-Логістикс+ (49000, вул. Єлизавети ІІ Королеви, буд. 2, м. Дніпро, Дніпропетровська область; ідентифікаційний код 45115490) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 16 810 (шістнадцять тисяч вісімсот десять) грн 59 (п`ятдесят дев`ять) коп., перерахований (сплачений) за платіжною інструкцією № 1581 від 24.09.2024 р.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано

27 травня 2025 р.