ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/18499/20 (910/17891/23)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Огородніка К.М.,

за участі секретаря судового засідання - Купрейчук С.П.

за участю представників:

відповідно до протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді.Ер.Ай"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025

та ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025

у справі №910/18499/20 (910/17891/23)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" в особі розпорядника майна арбітражного керуючого Охріменка Олексія Олександровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді.Ер.Ай"

про визнання недійсними договорів та застосування наслідків недійсності правочинів

в межах справи №910/18499/20

за заявою Приватного акціонерного товариства "Росава"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

1. У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/18499/20 за заявою Приватного акціонерного товариства "Росава" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.12.2020.

2. 21.11.2023 до Господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" в особі розпорядника майна арбітражного керуючого Охріменка Олексія Олександровича з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді.Ер.Ай." про визнання недійсними договорів та застосування наслідків недійсності правочинів.

3. На обґрунтування позовних вимог позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» в особі розпорядника майна арбітражного керуючого Охріменка О.О. вказав, що на виконання обов`язків, визначених ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства та на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 23.08.2023 у справі № 910/18499/20, було проведено інвентаризацію майна боржника та за її результатами виявлено ряд правочинів, які суперечать приписам чинного законодавства, відповідають ознакам недійсності правочину, визначеним ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, та вчинені на шкоду кредиторам боржника (фраудаторні правочини).

4. Так, було виявлено інформацію про договір безвідсоткової поворотної фінансової позики № К-01-03/20 від 17.03.2020, на підставі якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ді.Ер.Ай.» (відповідач) грошові кошти у розмірі 1 231 995,00 грн, а також договір про відступлення права вимоги від 10.05.2017 на підставі якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ді.Ер.Ай.» грошові кошти у розмірі 14 641 400,00 грн, при цьому, не отримало від цих операцій жодного прибутку. Також, як зазначає позивач, у нього відсутній оригінали чи копії цих договорів.

5. Як зазначає позивач, оспорювані правочини суперечать меті діяльності господарського товариства, а також вчинені боржником на шкоду кредиторам, у зв`язку з чим підлягають визнанню недійсними, у тому числі, на підставі загальних засад цивільного законодавства.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

6. Оскаржується рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі № 910/18449/20 (910/17891/23), яким позов задоволено; визнано недійсним договір безвідсоткової поворотної фінансової позики № К-01-03/20 від 17.03.2020, укладений між ТОВ "Хімреактив" та ТОВ "Ді.Ер.Ай."; застосовано наслідки недійсності правочину та стягнуто з ТОВ "Ді.Ер.Ай" на користь ТОВ "Хімреактив" 1 231 995,00 грн; визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 10.05.2017, укладений між ТОВ "Хімреактив" та ТОВ "Ді.Ер.Ай."; застосовано наслідки недійсності правочину та стягнуто з ТОВ "Ді.Ер.Ай" на користь ТОВ "Хімреактив" 14 641 400,00 грн; стягнуто з ТОВ "Ді.Ер.Ай" на користь ТОВ "Хімреактив" судовий збір в розмірі 5 368,00 грн; стягнуто з ТОВ "Ді.Ер.Ай" в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 238 100,93 грн.

7. Оскаржується постанова Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025, якою рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі № 910/18449/20 (910/17891/23) залишено без змін.

8. Також оскаржується ухвала Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025, якою відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ді.Ер.Ай» про те, що арбітражний керуючий Охріменко О.О. не може представляти інтереси ТОВ «Хімреактив».

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

9. До Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді.Ер.Ай" (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 у справі № 910/18499/20(910/17891/23) в частині визнання недійсними: договору безвідсоткової поворотної фінансової позики № К-01-03/20 від 17.03.2020, договору про відступлення права вимоги від 10.05.2017, укладених між ТОВ "Хімреактив" та ТОВ "Ді.Ер.Ай." та прийняти нове рішення, якім відмовити у задоволенні позовних вимог арбітражного керуючого Охріменка Олексія Олександровича до ТОВ "Ді.Ер.Ай." про визнання недійсними договору безвідсоткової поворотної фінансової позики № К-01-03/20 від 17.03.2020, договору про відступлення права вимоги від 10.05.2017, укладених між ТОВ "Хімреактив" та ТОВ "Ді.Ер.Ай.". Скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 в повному обсязі. Скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 в повному обсязі.

10. В обґрунтування підстав для задоволення касаційної скарги Скаржник наводить наступні доводи:

10.1. Скаржник посилається на правові висновки Верховного Суду викладені у постановах Верховний Суд у складі суддів судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 28.10.2021 у справі № 911/1012/13, від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19), у постановах Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16, від 15.07.2021 у справі № 927/531/18, (щодо застосування ст. 42 КУзПБ та ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), у постановах від 08.11.2022 у справі № 902/1023/19 (902/508/20), від 23.11.2022 у справі № 918/1174/20 (918/559/21), від 08.11.2022 у справі № 902/1023/19, від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20, від 15.06.2021 у справі № 910/6671/20, від 07.12.2018 у справі №910/7547/17, від 19.02.2024 у справі №567/3/22 (щодо фраудаторності правочинів), у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №753/12382/15-ц, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц, від 19.11.2019 у справі №911/3680/17, від 27.03.2019 у справі №727/5743/15-ц, від 29.06.2021 у справі 904/3405/19, у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №904/191/18, від 14.03.2018 у справі № 464/5089/15, від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012, від 16.12.2020 у справі №645/545/17 (щодо застосування ст. с. 256, 261, 267 ЦК України), у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 926/1172/18, від 28.01.2020 у справі № 924/1208/18, від 16.10.2018 у справі № 914/2567/17, від 19.11.2019 у справі № 924/1014/18, від 28.01.2020 у справі № 924/1208/18, від 19.02.2020 у справі № 639/4836/17 (щодо застосування ст. 4 ГПК України, ст. ст. 15, 16, 215, 216 ЦК України)

10.2. Скаржник звертає увагу, що в мотивувальній частині оскаржуваного рішення від 19.06.2024 Господарський суд м. Києва зазначає, що цей спір не може бути розглянутим за приписами ст. 42 КУзПБ у зв`язку з порушенням граничних строків подання такої заяви, тобто, суд визначає, що спір не може бути розглянутий за заявою арбітражного керуючого (ч. 1, 2 ст. 42 КУзПБ). Водночас, Північний апеляційний господарський суд в постанові від 22.01.2025 посилається, що спір розглядається і за приписами ст. 42 КУзПБ та відповідно загальних норм за ст. ст. 215, 216 ЦК України. При чому суд апеляційної інстанції не зазначає чи вірно здійснено висновки судом першої інстанції, що справа розглядається за загальними нормами. Тобто, є суперечливі висновки судів першої та апеляційної інстанції щодо підстав звернення до суду.

10.3. Щодо оскарження ухвали Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 то скаржник вказує, що повноваження у представника позивача відсутні, а тому позовна заява у справі № 910/18499/20 (910/17891/23) підписана неповноважною особою в порушення ст. ст. 237, 243, 244, 246 - 248 ЦК України з перевищенням повноважень та обов`язків, визначених статтями 42, 44 КУзПБ, в порушення ст. 92 ЦК України, положень ст. ст. 56, 58, 60 ГПК України.

10.4. При цьому, Скаржник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.04.2023 у справі №914/24412/15(914/1140/22), від 19.02.2024 у справі № 567/2/22.

10.5. Скаржник також вказує, що судами обох інстанцій не були досліджені, не враховані докази у справі № 910/18499/20, що є доказами у справі № 910/18499/20(910/17891/23), чим порушили права та інтереси кредиторів у справі.

Відзиви

11. Від ТОВ "Хімреактив" надійшов відзив на касаційну скаргу у якому наводяться аргументи проти задоволення касаційної скарги.

Позиція Верховного Суду

11. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

12. Відповідно до приписів ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

13. Суди попередніх інстанцій встановили наступні фактичні обставини справи:

У відзиві на позов відповідач підтвердив факт укладення з позивачем договору безвідсоткової поворотної фінансової позики № К-01-03/20 від 17.03.2020 та договору про відступлення права вимоги від 10.05.2016 та вказав, що датою вчинення договору про відступлення права вимоги є саме 10.05.2016, а не 10.05.2017, як вказує позивач, в підтвердження чого до відзиву долучено копію договору про відступлення права вимоги від 10.05.2016. При цьому, в порушення вимог ухвали Господарського суду м. Києва від 28.11.2023, копію витребуваного договору безвідсоткової поворотної фінансової позики № К-01-03/20 від 17.03.2020 для долучення до матеріалів справи, суду не надав.

Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума коштів у розмірі 14 641 400,00 грн. відповідно до даних виписки щодо руху коштів по рахунку ТОВ «Хімреактив» НОМЕР_1 здійснювалася вісьма платежами, і в кожному з них призначенням вказано саме договір 10.05.2017, зокрема:

- 14.07.2017 платіжним дорученням № 598 на рахунок ТОВ "Ді.Ер.Ай." перераховано суму 3 000 000,00 грн. з призначенням платежу: «Часткове перерахування коштів, зг. Договору про відступлення права вимоги від 10.05.2017року. Без ПДВ.»;

- 02.08.2017 платіжним дорученням № 617 на рахунок ТОВ "Ді.Ер.Ай." перераховано суму 1 000 000,00 грн. з призначенням платежу: «Часткове перерахування коштів, зг. Договору про відступлення права вимоги від 10.05.2017року. Без ПДВ.»;

- 15.08.2017 платіжним дорученням № 643 на рахунок ТОВ "Ді.Ер.Ай." перераховано суму 1 000 000,00 грн. з призначенням платежу: «Часткове перерахування коштів, зг. Договору про відступлення права вимоги від 10.05.2017року. Без ПДВ.»;

- 29.08.2017 платіжним дорученням № 648 на рахунок ТОВ "Ді.Ер.Ай." перераховано суму 21 400,00 грн. з призначенням платежу: «Часткове перерахування коштів, зг. Договору про відступлення права вимоги від 10.05.2017року. Без ПДВ.»;

- 01.09.2017 платіжним дорученням № 652 на рахунок ТОВ "Ді.Ер.Ай." перераховано суму 7 165 000,00 грн. з призначенням платежу: «Часткове перерахування коштів, зг. Договору про відступлення права вимоги від 10.05.2017року. Без ПДВ.»;

- 18.09.2017 платіжним дорученням № 671 на рахунок ТОВ "Ді.Ер.Ай." перераховано суму 1 600 000,00 грн. з призначенням платежу: «Часткове перерахування коштів, зг. Договору про відступлення права вимоги від 10.05.2017року. Без ПДВ.»;

- 21.11.2017 платіжним дорученням № 764 на рахунок ТОВ "Ді.Ер.Ай." перераховано суму 57 170,00 грн. з призначенням платежу: «Часткове перерахування коштів, зг. Договору про відступлення права вимоги від 10.05.2017року. Без ПДВ.»;

- 21.11.2017 платіжним дорученням № 765 на рахунок ТОВ "Ді.Ер.Ай." перераховано суму 797 830,00грн. з призначенням платежу: «Часткове перерахування коштів, зг. Договору про відступлення права вимоги від 10.05.2017 року. Без ПДВ.

Суди попередніх інстанцій вважали безпідставними твердження відповідача про помилку в даті укладання договору про відступлення прав вимоги (дата 10.05.2016 замість дати 10.05.2017), оскільки ним не надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив, що отримана від Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" сума 14 641 400,00 грн. зарахована та обліковується як виконання зобов`язань по договору про відступлення прав вимоги від 10.05.2016, а не від 10.05.2017.

Крім того, згідно наявної в матеріалах справи копії виписки по рахунку позивача, останній у період з березня 2020 року по листопад 2020 року перерахував на користь відповідача грошові кошти у розмірі 1 231 995,00 грн. згідно договору безвідсоткової поворотної фінансової позики № К-01-03/20 від 17.03.2020.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.12.2020 відкрито провадження у справі № 910/18499/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" та введено процедуру розпорядження майном боржника.

Як вбачається з матеріалів справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив", станом на момент укладення оспорюваних правочинів у боржника вже була наявна заборгованість перед кредиторами, зокрема перед Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» у розмірі 135 681 028,23 грн. та Приватним акціонерним товариством «Росава» у розмірі 378 154, 00 грн.

Зокрема, рішенням Господарського суду м. Києва від 30.01.2017, яке набрало законної сили 13.06.2017, у справі № 910/18874/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» про стягнення заборгованості, позовні вимоги банку були задоволені в повному обсязі, а саме вирішено стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» «Хімреактив» на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №1289-09 від 23.02.2009 у загальному розмірі 135 681 028,23 грн., з яких: 90 454 240, 00 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 23 910 036, 95 грн. заборгованість по відсоткам, 21 316 751, 28 грн. пеня, 206 700,00 грн. витрати по сплаті судового збору.

Крім того, рішеннями Господарського суду м. Києва від 03.04.2017 у справі № 910/2220/17 та у справі № 910/2461/17 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" на користь Приватного акціонерного товариства "Росава" заборгованість у сумі 320 000,00 грн. 00 коп., судовий збір у сумі 4 800,00 грн., заборгованість у розмірі 58 154,00 грн., пеню у розмірі 1 695,23 грн. та судовий збір у розмірі 1 600,00 грн.

Також, відповідно до ухвали від 18.10.2021, постановленої за результатами попереднього засідання у справі № 910/18499/20, визнано кредиторські вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» наступних конкурсних кредиторів:

Приватне акціонерне товариство "Росава" в розмірі 4 063 535,23 грн., з яких: 25 224,00 грн. вимоги першої черги, 4 038 311,23 грн. - вимоги четвертої черги;

Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» в розмірі 4 252 550,30 грн., з яких: 4 248 010,30 грн. - забезпечені заставою майна боржника, 4 540,00 грн. - вимоги першої черги. Заявлені кредитором вимоги стосуються невиконаних зобов`язань боржника, які випливають з договору застави акцій від 29.11.2007 №2345А/1107, договору про внесення змін від 26.09.2008 до вказаного договору застави акцій, договору застави акцій від 29.12.2014 № 3673А/1214;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монтале» в розмірі 135 892 268,23 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 135 887 728,23 грн. - вимоги четвертої черги. Заявлені кредитором вимоги стосуються невиконаних зобов`язань боржника, які випливають з договору відновлювальної кредитної лінії № 1289-09 від 23.02.2009;

Приватне акціонерне товариство «Авторадіатор» в розмірі 45 004 540,00 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 45 000 000,00 грн. - вимоги четвертої черги. Заявлені кредитором вимоги стосуються невиконаних зобов`язань боржника, які випливають з договору № Б-10- 171/23 від 31.03.2010;

Приватне акціонерне товариство «АвтоКрАЗ» в розмірі 36 154 540,00 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 36 150 000,00 грн. - вимоги четвертої черги. Заявлені кредитором вимоги стосуються невиконаних зобов`язань боржника за актами на пред`явлення векселів від 10.05.2018,18.12.2017;

Публічне акціонерне товариство «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт» в розмірі 18 943 962,00 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 18 939 422,00 грн. - вимоги четвертої черги. Заявлені кредитором вимоги стосуються невиконаних зобов`язань боржника, які випливають з договору №Б-11-74/2 від 10.02.2011;

Благодійну організацію «Благодійний фонд «Інститут соціальних програм» в розмірі 745 447 850,00 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 745 443 310,00 грн. - вимоги четвертої черги. Заявлені кредитором вимоги стосуються невиконаних зобов`язань боржника, які випливають з договорів доручення на проведення соціальних та благодійних програм №23/09-1 від 23.09.2016 та № 30/09-1 від 20.09.2017;

Благодійну організацію «Благодійний фонд «Здоровий зір» в розмірі 126 614 540,00 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 126 610 000,00 грн. - вимоги четвертої черги. Заявлені кредитором вимоги стосуються невиконаних зобов`язань боржника, які випливають договору доручення № 05/04-2 від 05.04.2018;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцький шкірзавод» в розмірі 11 924 625,00 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 11 920 085,00 грн. - вимоги четвертої черги. Заявлені кредитором вимоги стосуються невиконаних зобов`язань боржника, які випливають договору № Б-10-33 8/1 від 15.06.2010;

Акціонерне товариство «Ужгородський Турбогаз» в розмірі 38 846 114,00 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 38 841 574,00 грн. - вимоги четвертої черги. Заявлені кредитором вимоги стосуються невиконаних зобов`язань Боржника, які випливають з договорів № Б-10-171/7 від 31.03.2010 та № Б-09-572/16 від 30.09.2009.

Також ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.06.2022 у справі № 910/18499/20 визнано кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив»:

Приватне акціонерне товариство «Токмацький ковальсько-штампувальний завод» у розмірі 138 613 772,07 грн., з яких: 4 540,00 грн. - вимоги першої черги, 97 087 743,55 грн. - вимоги четвертої черги та 41 521 488,41 грн. - вимоги шостої черги. Заявлені кредитором вимоги стосуються невиконаних зобов`язань Боржника, які випливають з договору № Б-10-392/1 від 30.06.2010; крім того, встановлено, що кредитор являється векселедержателем простого векселя серії АА № 00543150Ю, номіналом 40 000 000,00 грн., строк платежу: за пред`явленням не раніше 01.01.2010.

Отже, матеріалами справи № 910/18499/20 підтверджується, що до укладання оспорюваних правочинів, боржник вже мав значні грошові зобов`язання перед юридичними особами, які в подальшому визнані кредиторами у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив».

Оспорювані договір про відступлення права вимоги було укладено 10.05.2017, договір безвідсоткової поворотної фінансової позики № К-01-03/20 було укладено 17.03.2020, а із позовом про визнання недійсними яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» звернулося у листопаді 2023 року (тобто після введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства).

Провадження у справі № 910/18499/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» відкрито Господарським судом міста Києва ухвалою від 09.12.2020.

14. Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду викладеною, зокрема, в постановах від 28.10.2021 у справі №911/1012/13, від 02.06.2021 у справі №904/7905/16, укладення боржником договору поза межами відповідного "підозрілого періоду" (одного або трьох років, що передували відкриттю справи про банкрутства), визначеного, відповідно, статтею 20 Закону про банкрутство або статтею 42 КУзПБ, не виключає можливості звернення зацікавлених осіб (арбітражного керуючого або кредитора) з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України чи інших законів.

15. Так, однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

16. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які мають право розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

17. Частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, які вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

18. Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

19. Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, й це передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор має право розраховувати, що всі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.

20. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимог іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.

21. Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

22. Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані зі зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.

23. Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.

24. Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності з огляду на презумпцію фраудаторності правочину, вчиненого боржником на шкоду кредиторам. Наведені вище висновки викладені також в постанові Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 924/408/21(924/287/23).

25. У цій справі позовні вимоги обґрунтовані тим, що розпорядником майна боржника на виконання обов`язків, визначених ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства та на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 23.08.2023 у справі № 910/18499/20, було проведено інвентаризацію майна боржника та за її результатами виявлено ряд правочинів, які суперечать приписам чинного законодавства, відповідають ознакам недійсності правочину, визначеним ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, та вчинені на шкоду кредиторам боржника (фраудаторні правочини).

26. Так, було виявлено інформацію про договір безвідсоткової поворотної фінансової позики № К-01-03/20 від 17.03.2020, на підставі якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ді.Ер.Ай.» (відповідач) грошові кошти у розмірі 1 231 995,00 грн, а також договір про відступлення права вимоги від 10.05.2017 на підставі якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ді.Ер.Ай.» грошові кошти у розмірі 14 641 400,00 грн, при цьому, не отримало від цих операцій жодного прибутку. Також, як зазначає позивач, у нього відсутній оригінали чи копії цих договорів.

27. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.09.2022 у справі №910/16579/20 зазначила, що фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.

28. У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

29. Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

30. Учинення власником майна правочину на шкоду своїм кредиторам може полягати як у виведенні майна боржника власником на третіх осіб, так і у створенні преференцій у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог інших кредиторів.

31. Укладення фраудаторних правочинів є характерним для боржників у процедурах банкрутства, позаяк неплатоспроможність боржника означає ситуацію, коли не вистачає коштів для задоволення всіх вимог кредиторів і, діючи недобросовісно, боржник намагається створити переваги для задоволення вимог "дружнього" кредитора на шкоду іншим своїм кредиторам, порушивши встановлену законом черговість або пропорційність задоволення вимог окремого класу кредиторів.

32. Задоволення боржником вимог окремого кредитора поза межами конкурсної процедури банкрутства з використанням пов`язаних (або непов`язаних) із боржником осіб підтверджує неправомірну і недобросовісну мету боржника щодо створення йому преференції у виконанні зобов`язань та порушення імперативно встановленої у банкрутстві черговості задоволення вимог певних класів кредиторів боржника.

33. Отже, правочини за участю боржника, які допомагають реалізувати цю мету, мають ознаки фраудаторності, незалежно від того, чи такий правочин є двостороннім (одностороннім) чи багатостороннім (у якому буде задіяно низку учасників, об`єднаних єдиною неправомірною метою). Для класифікації правочину як фраудаторного має значення фактична участь боржника у ньому як одного з учасників вольових дій, направлених на виведення майна боржника з метою незадоволення вимог одного або декількох його кредиторів у легальній судовій процедурі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №910/16579/20).

34. Суди попередніх інстанцій встановили, що у даній справі оспорювані правочини очевидно не мали правової та господарської мети - одержання прибутку, крім того були укладені у період існування невиконаних зобов`язань перед іншими кредиторами.

35. Отже, враховуючи встановлення судами попередніх інстанцій обставин щодо наявності ознак фраудаторності оспорюваних правочинів, оскільки оспорювані правочини очевидно не мали правової та господарської мети - одержання прибутку, крім того були укладені у період існування невиконаних зобов`язань перед іншими кредиторами, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про обґрунтоване задоволення судами попередніх інстанцій позовних вимог щодо визнання недійсними оспорюваних правочинів та застосування наслідків недійсності оспорюваних правочинів шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в загальному розмірі 15 873 395,00 грн.

36. Щодо доводу касаційної скарги про те, що позовна заява у справі № 910/18499/20 (910/17891/23) підписана неповноважною особою в порушення ст. ст. 237, 243, 244, 246 - 248 ЦК України з перевищенням повноважень та обов`язків, визначених статтями 42, 44 КУзПБ, в порушення ст. 92 ЦК України, положень ст. ст. 56, 58, 60 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

37. У цій справі із вимогами про визнання недійсним правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів звернувся розпорядник майна ТОВ "Хімреактив" арбітражний керуючий Охріменко О. О., який зазначив себе позивачем та від свого імені подав до суду позовну заяву.

38. Частиною дев`ятою статті 44 КУзПБ передбачено, що розпорядник майна має право на подання до господарського суду позову щодо визнання недійсними правочинів, у тому числі укладених боржником з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом, а також позовів щодо визнання недійсними актів, прийнятих у процедурі розпорядження майном щодо зміни організаційно-правової форми боржника.

39. Отже звернення у цій справі до суду із позовом про визнання недійсними правочинів боржника саме розпорядником майна узгоджується та відповідає вказаним нормам КУзПБ та повноваженням арбітражного керуючого. Проте, зазначення судом першої інстанції в ухвалі про призначення позову до розгляду позивачем у цій справі "ТОВ "Хімреактив" в особі розпорядника майна арбітражного керуючого Охріменка О. О." не свідчить про здійснення заміни судом позивача у цій справі з розпорядника майна на юридичну особу ТОВ "Хімреактив" та не призвело до ухвалення незаконного рішення по суті спору (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 910/18499/20 (910/18305/23)).

40. Щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ді.Ер.Ай» про застосування строку позовної давності в частині позовних вимог про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 10.05.2017, суди попередніх інстанцій встановили, що саме в процедурі розпоряджання майном, за наслідками розгляду заявлених вимог кредиторів до боржника арбітражним керуючим Охріменко О.О. було виявлено фраудаторність оспорюваного правочину, його невідповідність п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України та ч.ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України.

41. Поміж іншого, встановлено судами, що у період наявності значного обсягу грошових зобов`язань перед контрагентами, які в подальшому у справі № 910/18499/20 визнані його кредиторами, боржник протягом липня-листопада 2017 року перерахував Товариству з обмеженою відповідальністю «Ді.Ер.Ай.» грошові кошти у розмірі 14 641 400,00 грн з вказівкою на оспорюваний правочин, при цьому, копії та оригінал даного договору у позивача відсутні.

42. За таких обставин, лише інвентаризація майна та документів боржника розпорядником майна Охріменком О.О. на виконання обов`язків, встановлених ст. 44 КУзПБ, дала змогу виявити вчинення оспорюваного правочину, і його негативні наслідки для боржника та його кредиторів.

43. За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

44. Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

45. Приписами ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

46. Згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважним причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

47. Враховуючи вищевикладене, суд першої та апеляційної інстанції належним чином дослідивши матеріали справи, дійшли вірного висновку про поважність причин пропуску Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» в особі розпорядника майна арбітражного керуючого Охріменка О.О. строку позовної давності за позовними вимогами, а відтак, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

48. Вищезазначені обставини свідчать про те, що при ухваленні рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі №910/18499/20 (910/17891/23) було правильно застосовано положення п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України та ч. ч. 3, 6 ст. 13, ст. ст. 215, 216, 257, 267 ЦК України.

49. Щодо оскарження ухвали Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 колегія суддів зазначає наступне.

50. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ді.Ер.Ай» про те, що арбітражний керуючий Охріменко О.О. не може представляти інтереси ТОВ «Хімреактив».

51. Суд апеляційної інстанції встановив наступні обставини:

- Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив», введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядника майна боржника.

- Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 у справі №910/18499/20 клопотання розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Потупало Наталії Ігорівни про припинення повноважень керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» та покладення виконання його обов`язків на розпорядника майна боржника задоволено; припинено повноваження керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» ОСОБА_1 та виконавчих органів управління боржника; виконання обов`язків керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» тимчасово покладено на розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Потупало Наталію Ігорівну; зобов`язано колишнього керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» ОСОБА_1 протягом трьох днів передати арбітражному керуючому Потупало Наталії Ігорівні бухгалтерську та іншу документацію боржника, його печатки і штампи, матеріальні та інші цінності.

- Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 у справі № 910/18499/20 змінено, доповнивши пункт 3 її резолютивної частини таким змістом: «Виконання обов`язків керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» (02099, м. Київ, вул. Ялтинська, буд. 5 Б; ідентифікаційний код 32344814) тимчасово покласти на розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Потупало Наталію Ігорівну до призначення в порядку, визначеному законодавством та установчими документами, нового керівника боржника та виконавчих органів управління боржника».

- Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 задоволено апеляційну скаргу Благодійної організації «Благодійний фонд «Інститут соціальних програм», ухвалу господарського суду міста Києва від 20.06.2022 у справі №910/18499/20 скасовано, прийнято нове рішення та задоволено клопотання Благодійної організації «Благодійний фонд «Інститут соціальних програм» про відсторонення арбітражного керуючого Потупало Н.І. від виконання обов`язків розпорядника майна боржника та призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» у справі № 910/18499/20 арбітражного керуючого Гуцал Тамару Михайлівну.

- Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.08.2023 припинено повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Гуцал Тамари Михайлівни та призначено розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» арбітражного керуючого Охріменка Олексія Олександровича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 766 від 14.05.2013).

- Так, наразі триває процедура розпорядження майном боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив», при цьому розпорядником майна боржника є арбітражний керуючий Охріменко Олексій Олександрович.

52. Суд апеляційної інстанції з огляду на вказані обставини дійшов висновку що відсутні підстави, у даному випадку, для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ді.Ер.Ай» про те, що арбітражний керуючий Охріменко О.О. не може представляти інтереси ТОВ «Хімреактив» у зв`язку з недоведеністю належними та допустимими доказами, в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України.

53. З урахуванням того, що частиною дев`ятою статті 44 КУзПБ передбачено, що розпорядник майна має право на подання до господарського суду позову щодо визнання недійсними правочинів, у тому числі укладених боржником з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом, а також позовів щодо визнання недійсними актів, прийнятих у процедурі розпорядження майном щодо зміни організаційно-правової форми боржника, а також зважаючи на те, що у цій справі із вимогами про визнання недійсним правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів звернувся розпорядник майна ТОВ "Хімреактив" арбітражний керуючий Охріменко О. О., який зазначив себе позивачем та від свого імені подав до суду позовну заяву, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про те, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ді.Ер.Ай» про те, що арбітражний керуючий Охріменко О.О. не може представляти інтереси ТОВ «Хімреактив».

54. Вказане свідчить про те, що при постановленні ухвали Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 було правильно застосовано положення частини дев`ятої статті 44 КУзПБ.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

55. Відповідно до приписів ст. 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

56. З урахуванням того, що при ухваленні рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі №910/18499/20 (910/17891/23) було правильно застосовано положення п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України та ч. ч. 3, 6 ст. 13, ст. ст. 215, 216, 257, 267 ЦК України, а також зважаючи на те, що при постановленні ухвали Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 було правильно застосовано положення частини дев`ятої статті 44 КУзПБ, колегія суддів суду касаційної інстанції, на підставі ст. 309 ГПК України, дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді.Ер.Ай" та про залишення без змін оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ді.Ер.Ай" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 та ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 910/18499/20 (910/17891/23) залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

К.М. Огороднік