ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 Справа № 917/173/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., секретар судового засідання Сьомкіна А.В., за участю представника позивача Ємець В.М., від відповідача Нескородь В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Комунального підприємства "Житлово - експлуатаційна організація №2" Полтавської міської ради, вул. Івана Мазепи, 30 м. Полтава, 36040

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкомплект", вул.Решетилівська 47 б, м. Полтава, 36007

про стягнення 5 704 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Комунального підприємства "Житлово - експлуатаційна організація №2" Полтавської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкомплект" про стягнення 5 704 000,00 грн збитків, які позивач понесе у зв`язку з виготовленням дублікатів паспортів на ліфти (вх. № 177/25).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач майже рік ухиляється від повернення між КІІ «ЖЕО №2» технічної документації на ліфти (паспорти) чим ставить під загрозу належну та безпечну експлуатації ліфтів у багатоквартирних будинках. Виготовлення дублікатів паспортів на ліфти потребує витрат у розмірі 5 704 000 гри. (713 ліфтів по 8000 грн.), які КП «ЖЕО №2» понесе у зв`язку із їх відновленням з метою забезпечення належного технічного обслуговування ліфтів.

Ухвалою від 30.01.2025 року суд залишив позовну заяву Комунального підприємства "Житлово - експлуатаційна організація №2" Полтавської міської ради без руху та надав строк 3 дні з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків позовної заяви.

03.02.2025 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 30.01.2025 року про залишення позовної заяви без руху (вх. № 1400), до якої додано уточнену позовну заяву та додатки.

Ухвалою від 05.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27.02.2025 на 09:00 год.

27.02.2025 року оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому засіданні на 20.03.2025 на 10:30 год.

19.03.2025 року через систему Електронний суд від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці (вх.№3775).

20.03.2025 року через систему Електронний суд від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строку на подачу відзиву. Крім того, представник відповідача просив відкласти підготовче засідання у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні (вх.№3790).

20.03.2025 року підготовче засідання по справі не відбулося з огляду на оголошення повітряної тривоги у м. Полтава та Полтавській області, а тому ухвалою від 20.03.2025 року суд відклав підготовче засідання на 15.04.2025 року на 10:00 год.

14.04.2025 року від відповідача надійшла заява (вх. № 4908), в якій відповідач просив суд прийняти наведені у заяві пояснення щодо позову.

Під час розгляду справи у підготовчому засіданні 15.04.2024 року суд оголосив протокольну ухвалу про відмову у поновленні строку на подачу відзиву, прийняття до розгляду пояснення (заява вх. № 4908 від 14.04.2025 року) та про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 27.05.2024 року на 09.00.

08.05.2025 року від відповідача надійшло клопотання (вх. №6191), в якому відповідач просив суд долучити клопотання про визнання доказу недопустимим та недостовірним до матеріалів справи; - визнати недопустимим та недостовірним доказ долучений Позивачем до позовної заяви, а саме довідку Державного підприємства «Полтавський експертно- технічний центр ДЕРЖПРАЦІ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40872122) від 23.01.2025 № 63. До клопотання відповідач додав Запити ТОВ БУДКОМПЛЕКТ, Запит ТОВ БУДКОМПЛЕКТ, відповідь на адвокатський запит, підтвердження надання відповіді на адвокатський запит, Підтвердження надіслання адвокатського запиту.

26.05.2025 року від позивача надійшли додаткові пояснення ( вх. № 6973) та заперечення на клопотання відповідача ( вх. № 6972), до яких позивача додав виписку з ЄДР та листи від 07.01.2025 року, від 17.07.2025 року, від 23.01.2025 року.

Відповідно до частин другої, третьої, четвертої, п`ятої, десятої статті 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 80 ГПК України).

Протокольною ухвалою суду від 15.04.2025 закрито підготовче провадження у даній справі, метою якого є, у тому числі, визначення обставин справи, які підлягають встановленню та зібрання відповідних доказів (стаття 177 ГПК України), та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 27.05.2025.

Як вже зазначено судом вище, 08.05.2025 року та 26.05.2025 року, тобто після закриття підготовчого провадження, позивач та відповідач подали до своїх заяв та пояснень докази:

- До додаткових пояснень ( вх. № 6973) та заперечення на клопотання відповідача (вх. № 6972) позивача додав виписку з ЄДР та листи від 07.01.2025 року, від 17.07.2025 року, від 23.01.2025 року;

- До клопотання (вх. №6191) відповідач додав Запити ТОВ БУДКОМПЛЕКТ, Запит ТОВ БУДКОМПЛЕКТ, відповідь на адвокатський запит, підтвердження надання відповіді на адвокатський запит, Підтвердження надіслання адвокатського запиту.

Статтею 113, ч. 1 ст. 118 та ч. 1 ст. 119 ГПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зазначені пояснення та клопотання містять як додатки додаткові докази, подані з порушенням строків, визначених ст. 80 ГПК України, та не містили клопотань про поновлення строків на їх подання.

Прийняття додаткових доказів поза межами процесуального строку на їх подання без розгляду питання про поновлення такого строку та врахування цих доказів при прийнятті судових рішень у цій справі буде неправомірним.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах у справах № 46/603, № 910/12005/22 та 916/925/24.

З урахуванням наведеного докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються (частина восьма статті 80 ГПК України).

В судовому засіданні 21.05.2025 року представник позивача підтримав свої позовні вимоги, представник відповідача проти позову заперечував.

За результатами розгляду справи суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив термін виготовлення повного судового рішення, роз`яснив порядок і строки оскарження рішення та набрання ним законної сили.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У березні 2024 року Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради (далі - КП "ЖЕО № 2") звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкомплект" (далі - ТОВ "Будкомплект"), в якому просило суд зобов`язати ТОВ "Будкомплект" протягом 5 робочих днів з моменту набрання рішенням законної сили, передати за актом приймання-передачі КП "ЖЕО № 2" паспорти на ліфти та ключі від запірних дверей машинних приміщень 730 багатоквартирних будинків, зазначених у додатку № 1 до договору від 26.12.2022 № 1159-ТД (справа № 917/384/24). Позовні вимоги у справі № 917/384/24 були мотивовано тим, що позивач як замовник реалізував своє право на відмову від договору про закупівлю від 26.12.2022 № 1159-ТД шляхом направлення на адресу учасника ТОВ "Будкомплект" повідомлення про розірвання договору у зв`язку з неналежним виконанням у лютому 2024 року умов договору через не забезпечення безперебійної та безпечної роботи ліфтів відповідно до Положень "Про систему технічного обслуговування і ремонту ліфтів в Україні" КД 36.1-001-2000 і "Про технічне обслуговування, ремонт і реконструкцію системи ОДС (ДСЗ)" та не усунення негайно несправності ліфтів, однак відповідач безпідставно притримав технічні паспорти на ліфти, а також ключі від запірних дверей приміщень 730 багатоквартирних будинків, зазначених у додатку № 1 до договору про закупівлю від 26.12.2022 № 1159-ТД.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.06.2024 у справі №917/384/24, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.09.2024 та постановою Верховного Суду від 17.12.2024 року, позов задоволено. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Будкомплект" ( ) протягом 5 робочих днів з моменту набрання рішенням законної сили, передати за актом приймання-передачі Комунальному підприємству "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради () паспорти на ліфти та ключі від запірних дверей машинних приміщень 730 багатоквартирних будинків, вказаних у додатку №1 до договору від 26 грудня 2022 року №1159-ТД. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкомплект" (вул.Решетилівська, 47б, м.Полтава, 36007, ) на користь Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради (вул.Івана Мазепи, 30, м.Полтава, 36021, ) судовий збір у розмірі 3028,00грн.

Так, судовим рішенням у справі № 917/384/24 встановлено наступне:

26.12.2022 між КП "ЖЕО № 2" (замовник) та ТОВ "Будкомплект" (учасник) укладено договір № 1159-ТД про закупівлю послуг з технічного обслуговування ліфтів, за умовами якого:

- учасник (ТОВ "Будкомплект") зобов`язується на свій ризик власними (власними і залученими) силами і засобами надати всі послуги за цим договором за видами послуг і цінами за предметом закупівлі: код за ДК 021:2015 (CPV 2008) - 50750000-7 - Послуги з технічного обслуговування ліфтів (послуги з технічного обслуговування ліфтів), а замовник (КП "ЖЕО № 2") зобов`язується прийняти і оплатити їх (пункт 1.1);

- учасник надає послуги відповідно до переліку послуг згідно з Положенням про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів в Україні КД 36.1-001-2000 (пункт 1.2);

- ціна договору складає 14 165 304,12 грн, в тому числі ПДВ 2 360 884,02 грн (пункт 3.1);

- замовник здійснює оплату послуг учасника на підставі виставленого рахунку-фактури, шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше 10 числа наступного за звітним місяцем. До рахунка додається підписаний обома сторонами акт приймання-виконання послуги (пункт 4.1);

- розрахунки за надані послуги здійснюються протягом 30 календарних днів з дати отримання рахунку та акта приймання-виконання послуги (пункт 4.2);

- замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги на умовах цього договору, приймати надані послуги згідно з актом приймання-виконання послуг (пункт 6.1);

- замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов`язань учасником, повідомивши його про це у строк за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання договору (підпункт 6.2.1 пункту 6.2);

- учасник зобов`язаний: забезпечити надання послуг у строки, встановлені цим договором; забезпечити надання послуг, якість яких відповідає умовам, установленим розділом ІІ цього договору; забезпечувати безперебійну та безпечну роботу ліфтів відповідно до Положень "Про систему технічного обслуговування і ремонту ліфтів в Україні" КД 36.1-001-2000 і "Про технічне обслуговування, ремонт і реконструкцію системи ОДС (ДСЗ)"; до першого числа кожного місяця/кварталу надавати замовнику інформацію про дату, місце, час проведення регламентних робіт, місячного/квартального ремонту ліфтів (пункт 6.3);

- договір набирає чинності з 01.01.2023 та діє до 31.12.2023 (пункт 10.1).

Додатковою угодою від 27.12.2023 № 2 до договору сторони дійшли згоди збільшити суму договору на 20 відсотків, а саме на 2 833 060,80 гривень та продовжено дію договору до 10.03.2024.

20.02.2024 ліфти, обслуговування яких за договором здійснювало ТОВ "Будкомплект" масово зупинилися, у зв`язку з чим 22.02.2024 відбулося засідання місцевої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, оформлене протоколом № 4/2024, в якому зазначено про масову зупинку ліфтів у м. Полтава.

Згідно із протоколом місцевої комісії від 22.02.2024 № 4/2024 з метою недопущення на території Полтавської міської територіальної громади, в умовах воєнного стану, виникнення небезпечних подій та надзвичайних ситуацій, у тому числі соціального характеру, обумовлених порушенням належного функціонування ліфтового господарства, яке забезпечує своєчасне надання екстреної медичної допомоги та соціальних послуг мешканцям, особливо людям похилого віку, що потребують догляду, доручено КП "ЖЕО № 2": негайно вжити заходів щодо відновлення роботи ліфтів; розірвати договір з ТОВ "Будкомплект" від 26.12.2022 № 1159-ТД; у зв`язку із масовою зупинкою ліфтів у м. Полтава, що спричинило значну соціальну напругу та може викликати негативні наслідки у вигляді надзвичайних ситуацій та небезпечних подій та з огляду на відсутність довгострокового договору з обслуговуючою організацією на їх обслуговування та не належного виконання підрядником (ТОВ "Будкомплект") діючого договору, керуючись підпунктом 4 пункту 13 визначених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, укласти договір на послуги з технічного обслуговування ліфтів з іншою підрядною організацією на підставі проведеного моніторингу ринку послуг.

22.02.2024 позивач на виконання зазначеного протоколу місцевої комісії від 22.02.2024 № 4/2024 надіслав на адресу ТОВ "Будкомплект" повідомлення про розірвання договору з додатком - проектом додаткової угоди № 3 до договору від 26.12.2022 №1159 ТД, що підтверджується копією відповідного фіскального чеку від 22.02.2024.

22.02.2024 та 01.03.2024 відповідач повідомив позивача про необхідність повернення ключів від запірних пристроїв дверей машинних приміщень та передати паспорти на ліфти, що також підтверджується копіями фіскальних чеків.

ТОВ "Будкомплект" не повернуто ключі від запірних дверей машинних приміщень та не передано паспорти на ліфти 730 багатоквартирних будинків, вказаних у додатку № 1 до договору.

Суд у справі №917/384/24 доводи позивача щодо безпідставного притримання відповідачем технічних паспортів на ліфти, а також ключів від запірних дверей приміщень 730 багатоквартирних будинків, вказаних у додатку № 1 до договору про закупівлю № 1159-ТД від 26.12.2022, визнав доведеними, відповідно, заявлені позовні вимоги задовольнив.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002р, Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007р. одним з основних елементів верховенства права визнано принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до п. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, обставини, встановлені рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.06.2024 у справі №917/384/24 мають преюдиціальне значення та не доказуються при розгляді даної справи.

Таким чином, факт безпідставного притримання відповідачем технічних паспортів на ліфти, а також ключів від запірних дверей приміщень 730 багатоквартирних будинків, вказаних у додатку № 1 до договору про закупівлю № 1159-ТД від 26.12.2022, підтверджується матеріалами справи та судовими рішеннями у справі №917/384/24.

Наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 12.06.2024 у справі №917/384/24 звернуто до примусового виконання, що підтверджується постановою відкриття виконавчого провадження від 25.07.2024 року (арк. справи 42).

Однак ТОВ «Будкомплект» так і не повернуло КП «ЖЕО 2» паспорти на ліфти та ключі від запірних дверей машинних приміщень 730 багатоквартирних будинків, вказаних у додатку №1 до договору від 26 грудня 2022 року №1159-ТД.

Позивач з посиланням на довідку №63 від 23.01.2025 про вартість виготовлення дублікати паспорта на ліфт стверджував, що виготовлення дублікатів паспортів на ліфти потребує витрат у розмірі 5 704 000 гри. (713 ліфтів по 8000 грн.), які КП «ЖЕО №2» понесе у зв`язку із їх відновленням з метою забезпечення належного технічного обслуговування ліфтів.

Як докази на підтвердження позовних вимог позивач надав: копії договору від 26 грудня 2022 року №1159-ТД, рішення Господарського суду Полтавської області від 12.06.2024 у справі №917/384/24, постанови Східного апеляційного господарського суду від у справі №917/384/24, постанови Верховного Суду від 17.12.2024 у справі №917/384/24, постанови про відкриття виконавчого провадження, довідки №63 від 23.01.2025 про вартість виготовлення дублікати паспорта на ліфт, перелік ліфтів, які обслуговуються КП «ЖЕО №2», виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців КП «ЖЕО №2» .

Відповідач правом на подачу доказів в установленому порядку та строки не скористався.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Предметом позову у даній справі є стягнення збитків в сумі 5 704 000 грн., що визначаються позивачем як витрати, які КП «ЖЕО №2» понесе у зв`язку із виготовлення дублікатів паспортів на ліфти з метою забезпечення належного технічного обслуговування ліфтів.

За приписами статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Такою нормою визначається можливість використання як способу захисту порушеного права відшкодування збитків, що має універсальний характер захисту цивільних прав.

Статтею 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною першою статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Верховний Суд неодноразово та послідовно вказував на те, що для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності).

Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Суд виходить з того, що причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Отже, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема невиконання або неналежне виконання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське правопорушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб`єктів тощо.

Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Отже, заявляючи до стягнення збитків, позивач повинен, окрім наявності всіх чотирьох елементів, чітко визначити у чому вони (збитки) полягають у розмінні статті 22 ЦК України, статей 224 та 225 ГК України (упущена вигода/реальні збитки/моральна шкода).

Враховуючи положення статті 74 ГПК України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.

Господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (близький за змістом висновок щодо самостійного встановлення судом складу правопорушення сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17, а також у постановах Верховного Суду від 15.02.2022 у справі №927/219/20, від 14.09.2021 у справі №923/719/17, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 22.04.2021 у справі №915/1624/16, від 10.03.2020 у справі №902/318/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17 та від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11).

В силу вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, якими встановлено процесуальні критерії належності та допустимості доказів, передбачено, що (1) належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування; (2) предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; (3) обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У даній справі предметом позову є майнова вимога позивача про стягнення збитків, у зв`язку з чим до предмета доказування входить, зокрема доведення позивачем фактичної наявності саме заявленого до стягнення розміру збитків.

Єдиним доказом вартості виготовлення дублікатів паспорта на ліфт позивач надав довідку №63 від 23.01.2025, складену Державним підприємством «Полтавський експертно-технічний центр ДЕРЖПРАЦІ» ( арк. справи 43).

Досліджуючи подані докази, суд звертає увагу, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При оцінці наданих сторонами доказів суд враховує, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Таким чином, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд критично оцінює надану позивачем довідку №63 від 23.01.2025 складену Державним підприємством «Полтавський експертно-технічний центр ДЕРЖПРАЦІ» ( арк. справи 43), оскільки:

- вказана довідка взагалі не містить відомостей кому вона адресована;

- у довідці відсутні відомості про вартість виготовлення дублікатів паспортів яких саме ліфтів (їх моделі, тип, вантажопідйомність тощо) йде мова;

- позивачем взагалі не обґрунтовано яким саме чином довідка стосується правовідносин між позивачем та відповідачем;

- позивачем не обґрунтовано та не подано доказів щодо наявності прав/повноважень по оцінці чи визначенні вартості виготовлення дублікатів паспортів ліфтів у Державного підприємства «Полтавський експертно-технічний центр ДЕРЖПРАЦІ».

Отже, довідка №63 від 23.01.2025, складена Державним підприємством «Полтавський експертно-технічний центр ДЕРЖПРАЦІ» , не є належним, достовірним та допустимим доказом розміру збитків, які заявлені позивачем.

Жодних інших доказів на підтвердження розміру суми збитків позивач суду не надав, на їх наявність не посилався.

Суд також звертає увагу, що позивачем не подано і доказів неможливості виконання рішення суду справі № 917/925/24 щодо обов`язку відповідача передати за актом приймання-передачі Комунальному підприємству "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради () паспорти на ліфти та ключі від запірних дверей машинних приміщень 730 багатоквартирних будинків, вказаних у додатку №1 до договору від 26 грудня 2022 року №1159-ТД. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкомплект" (вул.Решетилівська, 47б, м.Полтава, 36007, ) на користь Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради (вул.Івана Мазепи, 30, м.Полтава, 36021, ) судовий збір у розмірі 3028,00грн.

Позивач не надав відомостей в якій стадії знаходиться виконавче провадження з виконання рішення суду у справі № 917/384/24, з чиєї вино не виконано вказане рішення, чи звертався позивач зі скаргами щодо бездіяльності держаного виконавця ( у випадку такої бездіяльності).

Як вже зазначав суд вище, Верховний Суд неодноразово та послідовно вказував на те, що для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

З огляду на недоведеність позивачем належними та допустимими доказами розміру збитків позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Розподіляючи витрати по сплаті судового збору суд зазначає, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача з огляду на відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення підписано 29.05.2025 року

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.241 ГПК України. Порядок та строки оскарження рішення встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України.

Суддя Тимощенко О.М.