ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
29 травня 2025 року Справа № 918/946/24
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Гудак А.В.
судді Олексюк Г.Є.
судді Петухов М.Г.
секретар судового засідання Новосельська О.В.
за участю представників:
позивача 1 : не з`явився
позивача 2 : не з`явився
відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" про розподіл та стягнення судових витрат у справі №918/946/24
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38"
про визнання недійсним пункту третього рішення загальних зборів
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 у справі №918/946/24 апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 21.02.2025 та додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 06.03.2025 у справі №918/946/24 залишено без змін.
12 травня 2025 року від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивачів в особі ОСОБА_1 на користь ОСББ «Грушевського-38» витрати на правничу допомогу, надану ОСББ «Грушевського-38» адвокатом Твердим Миколою Кузьмовичем у судах першої та апеляційної інстанцій у сумі 20 000,00 грн (по 10 000,00 грн за участь у судах кожної із інстанцій).
Ухвалою суду від 13.05.2025 розгляд заяви представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" про ухвалення додаткового рішення призначено на 21 травня 2025 року.
17 травня 2025 року представником позивачів адвокатом Шендерою О.М. через систему "Електронний суд" подане клопотання про відкладення розгляду заяви представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" про ухвалення додаткового рішення. Поряд з цим, просила надати дозвіл ознайомитися з матеріалами справи та заявою про ухвалення додаткового рішення та надати апелянту можливість скористатися своїм правом подати заяву про зменшення витрат на правничу допомогу.
Ухвалою суду від 21.05.2025 року, враховуючи клопотання представника позивачів адвоката Шендери О.М. відкладено розгляд заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" про ухвалення додаткового рішення у справі №918/946/24 на 29 травня 2025 року.
28 травня 2025 року представником позивача адвокатом Шендерою О.М. через систему «Електронний суд» подано клопотання, в якому просила суд відмовити у задоволенні заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" про ухвалення додаткового рішення та розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення без позивачів та їхнього представника.
Вказане клопотання обґрунтоване тим, що доказів понесення адвокатських витрат у Північно-західному апеляційному господарському суді відповідачем та його представником не надано. Додатково звернута увагу суду, що додаткова угода № 2 до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг б/н від 11 березня 2024 року укладена між ОСББ «Грушевського-38» та адвокатом Твердим М.К. укладена 07 травня 2025 року у день ухвалення рішення апеляційною інстанцією. Поряд з цим, зазначено, що відповідачем не було подано до Північно-західного апеляційного господарського суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
В судове засідання 29.05.2025 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" свого представника не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомило.
Згідно ч.4 ст. 244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З огляду на вказане, колегія суддів порадившись на місці дійшла висновку про розгляд заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" про розподіл та стягнення судових витрат у справі №918/946/24 за відсутності представників сторін.
Розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" про розподіл та стягнення судових витрат у справі №918/946/24, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її часткове задоволення, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається відповідно до таких етапів: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно зі частинами першою та другою статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у т. ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті у порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Окрім наведеного, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у т. ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Водночас при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, про що йдеться у додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у т. ч. чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що 05 травня 2025 року від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" адвоката Твердого М.К. на електронну пошту Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому повідомлено суд про те, що орієнтований розмір витрат на правничу допомогу, надану ОСББ адвокатом на стадії апеляційного перегляду справи у формі гонорару у фіксованому його розмірі, який складає 20 000,00 грн.
Проте, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 на підставі ч.4 ст.170 ГПК України повернуто представнику Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" адвокату Твердому М.К. відзив на апеляційну скаргу (вх.3604/25 від 05.05.2025) без розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Верховний Суд зазначив, що застосування положень ст. 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, адже відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу є порушенням принципу змагальності, оскільки це є проявом надмірного формалізму.
При цьому, Верховний Суд не раз звертався до рішень ЄСПЛ і зазначав, що надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ "Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії", "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії").
Надмірний формалізм, на відміну від процесуального формалізму, передбачає механічне дотримання норм процесуального права, не враховуючи доцільності цього і з огляду на конкретні обставини справи (Сакара Н.Ю. Феномен формалізму в цивільному судочинстві. Проблеми законності. 2018. Вип. 143).
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" про розподіл та стягнення судових витрат у справі №918/946/24 по суті.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставним посилання представника позивачів на те, що відповідачем не було подано до Північно-західного апеляційного господарського суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, в якості правової підстави для відмови у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення
При цьому колегія суддів відзначає, що у судовому засіданні 07.05.2025 представник відповідача усно зробив заяву в порядку частини восьмої статті 129 ГПК України про намір подати докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом спору в суді апеляційної інстанції.
Згідно зі стало та послідовною позицією Верховного Суду певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).
Верховний Суд у додатковій постанові від 27.05.2025 у справі №910/4546/24 звернув увагу на заборону формалізму як одну із вимог принципу пропорційності та принцип господарського судочинства, який полягає у відшкодуванні судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
12 травня 2025 року від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивачів в особі ОСОБА_1 на користь ОСББ «Грушевського-38» витрати на правничу допомогу, надану ОСББ «Грушевського-38» адвокатом Твердим Миколою Кузьмовичем у судах першої та апеляційної інстанцій у сумі 20 000,00 грн (по 10 000,00 грн за участь у судах кожної із інстанцій).
До вказаної заяви на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу додано договір про надання правничої допомоги укладений 11.03.2024 між ОСББ «Грушевського 38» та адвокатом Твердим М.К. (а.с.149 т.2); видатковий касовий ордер від 04.03.2025 (а.с.150 т.2); додаткову угоди №2 до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг б/н від 11.03.2025 (а.с.151 т.2).
Крім того, в матеріалах справи наявний ордер на надання правничої допомоги ОСББ «Грушевського-38» у Північно-західному апеляційному господарському суду адвокатом Твердим М.К. від 01.05.2025 серія ВК№1170417 (а.с. 118 т.2).
У договорі про надання правничої допомоги від 11.03.2024 укладеного між адвокатом Твердим М.К. (адвокат, виконавець) та ОСББ «Грушевського 38» (клієнт, замовник) сторони узгодили зокрема наступне.
Згідно п.1.1 договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати разові послуги (з окремих питань, що виникають в процесі діяльності замовника та не можуть бути передбачені в якості постійного предмета цього договору): правові, інформаційні та маркетингові - в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п.2.1. договору, виконавець зобов`язується: а) разово (тобто, в кожному із виникнення юридичних фактів окремо) надавати правові, інформаційні та маркетингові послуги, що є предметом даного договору із часу виникнення необхідності надання цих послуг. обсяг надання послуг регулюється сторонами; б) надавати правничу допомогу у формі представництва інтересів замовника у судових спорах у судах будь-якої юрисдикції та інстанційності з усіма правами, що належать замовнику у кожному спорі(як позивачу, відповідачу чи третій особі)
У пунктах 4.1. - 4.3. договору сторони узгодили, що за виконання роботи замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця гроші в сумі, розмір якої буде досягнутий за домовленістю сторін додатково. Оплата вартості наданих послуг здійснюється замовником (клієнтом) у формі гонорару, при встановленні якого враховуються складність справи, кваліфікація і досвід виконавця, фінансовий стан замовника(клієнта) та інші істотні обставини. гонорар має бути розумним та враховувати витрачений виконавцем час. Розмір гонорару визначається сторонами у фіксованому його розмірі за надання правничої допомоги у суді кожної із інстанцій, шляхом укладення додаткової угоди, що є додатком до цього договору та його невід`ємною частиною.
Договір підписано адвокатом Твердим М.К. та уповноваженою особою клієнта.
Згідно видаткового касового ордеру від 04.03.2025 ОСББ «Грушевського 38» видано Твердому М.К. за надання правничої допомоги у справі №918/946/24 у Господарському суді Рівненської області 20 000,00 грн.
07 травня 2025 року між адвокатом Твердим М.К. (адвокат, виконавець) та ОСББ «Грушевського 38» (клієнт, замовник) укладено додаткову угоду №2 до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг б/н від 11.03.2025.
Згідно п.1 додаткової угоди, сторони визначили, що надання юридичних(адвокатських) послуг від 11 березня 2024 його сторони цією угодою підтверджують механізм визначення та оплати вартості адвокатських послуг, що були надані виконавцем замовнику при розгляді позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСББ «Грушевського-38» у справі №918/946/24, яка розглянута у Господарському суді Рівненської області та перебуває на апеляційному перегляді у Північно-західному апеляційному господарському суді - у формі гонорару у фіксованому його розмірі.
У пункті 2 додаткової угоди сторони узгодили, що із врахуванням складності спору, тривалості його розгляду, необхідності знань різних галузей права, тощо сторони визначили розмір гонорару адвоката за участь його у Господарському суді Рівненської області, Північно-західному апеляційному господарському суді Рівненської області у сумі 20.000,00 грн.(двадцять тисяч гривень).
Відповідно до п.3 додаткової угоди, сторони засвідчили, що одержані виконавцем 04.03.2025 від ОСББ «Грушевського-38» гроші у сумі 20.000.00 грн є сплаченими за надання правової допомоги у судах першої та апеляційної інстанцій по 10.000.00 гривень за участь у суді кожної із інстанцій.
У пункті 4 додаткової угоди, сторони домовились також, що зазначена угода та судові рішення, ухвалені у судах обох інстанцій є одночасно звітом виконавця та актом приймання-передачі наданих послуг.
Вказаний додаток підписано адвокатом Твердим М.К. та уповноваженою особою клієнта.
Отже, сторонами погоджено плату за надану правову допомогу зокрема у апеляційній інстанції по справі №918/946/24 у фіксованому розмірі.
Враховуючи зміст вказаної додаткової угоди, колегія суддів дійшла висновку, що згідно видаткового касового ордеру від 04.03.2025 ОСББ «Грушевського 38» видано Твердому М.К. 20 000,00 грн. за надання правничої допомоги у справі №918/946/24 не лише у Господарському суді Рівненської області, а вказана сума включає в себе 10 000,00 грн гонорару за надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції - Північно-західному апеляційному господарському суді.
Суд апеляційної інстанції відзначає, що недоліки в оформленні видаткового касового ордеру від 04.03.2025, а саме в частині не зазначення в частині підстави платежу за надання правничої допомоги у справі №918/946/24 у Північно-західному апеляційному господарському суді не можуть бути підставою для висновку про відсутність понесення витрат відповідачем за надану адвокатом Твердим М.К. правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставним твердження представника позивачів у клопотанні про відмову в ухваленні додаткового рішення, що доказів понесення витрат у Північно-західному апеляційному господарському суді відповідачем та його представником не надано.
Поряд з цим, посилання представника позивачів у клопотанні про відмову в ухваленні додаткового рішення на те, що додаткова угода № 2 до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг б/н від 11 березня 2024р. укладена між ОСББ «Грушевського-38» та адвокатом Твердим М.К. укладена лише 07 травня 2025 року у день ухвалення судового рішення апеляційною інстанцією, судова колегія вважає необґрунтованим, оскільки вказаною угодою сторони лише засвідчили, що одержані виконавцем 04.03.2025 від ОСББ «Грушевського-38» гроші у сумі 20.000.00 грн є сплаченими за надання правової допомоги у судах першої та апеляційної інстанцій - по 10.000.00 гривень за участь у суді кожної із інстанцій, тобто у формі гонорару у фіксованому його розмірі.
Отже, відповідачем згідно з вимогами статті 74 ГПК України надано докази на обґрунтування понесених витрат.
Водночас колегія суддів відзначає, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок, відповідно до якого суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Суд апеляційної інстанції, у контексті оцінки доказів, поданих відповідачем на обґрунтування заяви, звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, зокрема:
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у т. ч., але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо".
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на сталу і послідовну практику Верховного суду, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (правові висновки, викладені у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 03.10.2019 у справі №922/445/19; від 22.11.2019 у справі №910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 зі справи №925/1137/19).
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.
Так, виходячи з критерію необхідності, розумності та виправданості розміру витрат на правову допомогу, понесених відповідачем, суд апеляційної інстанції, з огляду на міркування, викладені у цій додатковій постанові, дійшов висновку про часткове задоволення заяви ОСББ "Грушевського-38", з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що адвокат Твердий М.К. приймав участь у судовому засіданні 07.05.2025 у Північно-західному апеляційному господарському суді з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Рівненської області від 21.02.2025, що підтверджується протоколами судового засідання №4487268, №4488279 від 07.05.2025 (а.с. 125-127 т.2).
Водночас матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчать про те, що правова позиція відповідача стала, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, адвокат Твердий М.К., надаючи правову допомогу відповідачу ОСББ "Грушевського-38", обізнаний з усіма обставинами цієї справи, й власне зазначений адвокат був представником відповідача у суді першої інстанції.
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним врахування відповідачем у вказану суму розмір гонорару 10 000,00 грн, сплаченого відповідачем адвокату Твердому М.К., за надання ним правничої допомоги в суді першої інстанції. Таким чином, колегія суддів відзначає, що не підлягає розгляду судом апеляційної інстанції вимога відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, оскільки знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції позаяк розгляд зазначеного питання імперативно віднесено законодавцем до компетенції суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Отже, дослідивши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" про розподіл та стягнення судових витрат у справі №918/946/24 та додані до неї документи, враховуючи їх складання і подання у сукупності, а також зважаючи на заперечення представника позивачів викладені у клопотанні від 28.05.2025 щодо стягнення таких витрат у зазначеному відповідачем розмірі, колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат на правову допомогу у сумі 20 000,00 грн не відповідає критерію необхідності, дійсності та розумності адвокатських витрат.
Враховуючи вищевикладене, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 129 ГПК України, керуючись статтями 2, 80, 123, 126, 129 ГПК України, враховуючи обсяг виконаних робіт з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, беручи до уваги критерії необхідності, розумності, пропорційності, справедливості розміру таких витрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове покладення на позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судових витрат на професійну правову допомогу, понесених відповідачем у суді апеляційної інстанції у розмірі 7 000 грн (по 3 500,00 грн на кожного з позивачів), які є співрозмірними з виконаною правовою допомогою у справі №918/946/24 під час розгляду вказаної справи в суді апеляційної інстанції.
В задоволені заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" про розподіл та стягнення судових витрат у справі №918/946/24 в частині стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, відмовити.
Керуючись статтями 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" про розподіл та стягнення судових витрат у справі №918/946/24, задовольнити частково.
4. В задоволені заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грушевського-38" про розподіл та стягнення судових витрат у справі №918/946/24 в частині стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, відмовити.
5. Доручити Господарському суду Рівненської області видати наказ на виконання додаткової постанови.
6. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений "30" травня 2025 р.
Головуючий суддя Гудак А.В.
Суддя Олексюк Г.Є.
Суддя Петухов М.Г.