ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" травня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4470/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловська Ю.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу №916/4470/24,

за позовом: Приватного Акціонерного товариства "Страхова Компанія "УНІКА" (04112, місто Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6 літ.В; );

до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства "ЕКСІМ-АГРО" (68241, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, село Забари, вул. Шевченка, буд. 28; );

про стягнення 37 060,54 грн.

1. Суть спору.

09.10.2024 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№4579/24) Приватного Акціонерного товариства "Страхова Компанія "УНІКА" до відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства "ЕКСІМ-АГРО", в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 37 060,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не було сплачено 37 060,54 грн. різниці між вартістю матеріального збитку завданого внаслідок ДТП та фактично здійсненим страховим відшкодуванням.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 14.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку ст.ст. 247-252 ГПК України.

Про вказане сторін було повідомлено шляхом направлення копій ухвали до електронного кабінету сторін, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку документа до електронного кабінету (т.1, а.с.79-80).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи ту обставину, що в умовах воєнного стану суди продовжують працювати в штатному режимі, з огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи з метою забезпечення доступу до правосуддя, гарантованого державою та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд здійснив розгляд даної справи в межах розумного строку.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Аргументи Приватного Акціонерного товариства "Страхова Компанія "УНІКА".

У якості обґрунтування позовних вимог, ПрАТ "СК "УНІКА" зазначає, що між ним та ТОВ «Пекканіска» було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Форд (д.р.н. НОМЕР_1 ).

За посиланнями позивача, 16.11.2022 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу МАН (д.р.н. НОМЕР_2 ), з напівпричіпом SCHMITZ (д.р.н. НОМЕР_3 ), яким керував водій ОСОБА_1 (власник транспортних засобів ПСП "ЕКСІМ-АГРО").

Позивач вказує, що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб Форд (д.р.н. НОМЕР_1 ), що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного комплексного страхування на транспорті №191001/4100/0000136.

Посилаючись на постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.12.2022 у справі №446/1917/22 позивач стверджує, що вищезазначена дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України.

У позовній заяві ПрАТ «СК «УНІКА» вказує, що відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту та умов Договору страхування, розмір страхового відшкодування склав 158 666,64грн.

За посиланнями позивача, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу МАН (д.р.н. НОМЕР_2 ) була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СК«Колоннейд Україна» згідно полісу АР № 6086023. Ліміт відповідальності страховика відповідача становить 130 000,00грн., франшиза 0,00грн.

21.03.2023 року АТ «СК «Колоннейд Україна», на підставі заяви ПрАТ «СК «УНІКА», було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 121 606,10грн., що дорівнює вартості матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту за вирахуванням зносу - ст. 29 ЗУ «Про ОСЦПВНТЗ»), визначеного у звіті.

Згідно відповіді від НПУ, власником транспортного засобу МАН (д.р.н. НОМЕР_2 ) є ПСП "ЕКСІМ-АГРО".

Постановою Кам`яна-Бузького районного суду Львівської обл. від 22.12.2022 року (справа №446/1917/22) встановлено, що водій транспортного засобу МАН (д.р.н. НОМЕР_2 ) - ОСОБА_1 , є працівником відповідача (водієм).

Отже, на переконання позивача, зважаючи на викладене, з урахуваннями положень ст. 1172, 1192 Цивільного кодексу України, до ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло право вимоги на отримання від відповідальної особи ПСП "ЕКСІМ-АГРО" компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу Форд (д.р.н. НОМЕР_1 ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.11.2022 на А/Д М-06-Київ-Чоп та яка є різницею між сумою страхового відшкодування ПрАТ «СК «УНІКА» в розмірі 158 666,64 грн. та сумою страхового відшкодування АТ «СК «Колоннейд Україна» 121 606,10 грн., що становить 37 060,54 грн.

У зв`язку з чим, ПрАТ «СК «УНІКА» вимушене звернутися з позовом до суду про стягнення з ПСП "ЕКСІМ-АГРО" 37 060,54 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн.

3.2.Аругменти Товариства з обмеженою відповідальністю ПСП "ЕКСІМ-АГРО".

ПСП "ЕКСІМ-АГРО" про відкриття провадження у справі та подальший її розгляд був повідомлений належним чином, а саме до Електронного кабінету зареєстрованого в підсистемі ЄСІТС, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку документу до Електронного кабінету ПСП "ЕКСІМ-АГРО".

Однак відповідач своїм правом передбаченим ст. 165 ГПК України, на подання відзиву по суті справи не скористався, жодних доказів спростування наведених позивачем обставин до матеріалів справи не надав.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відтак суд вирішує спір який виник між ПрАТ "Страхова Компанія "УНІКА" та ПСП "ЕКСІМ-АГРО" за наявними в матеріалах справи доказами.

4. Фактичні обставини справи встановлені судом.

01.11.2022 року між ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ТОВ «Пекканіска» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Corporate» №191001/4100/0000136 від 01.11.2022, зокрема щодо страхування транспортного засобу FORD TRANSIT (д.р.н. НОМЕР_1 ). Договір було укладено відповідно до Закону України «Про страхування» (т.1, а.с.16-17).

Відповідно до копії Довідки про дорожньо-транспортну пригоду №451714 від 21.02.2023, що складена Управлянням патрульної поліції у Львівській області, вбачається, що 16.11.2022 о 17:30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу сідельний тягач MAN TGS (д.р.н. НОМЕР_2 ), з напівпричіпом SCHMITZ (д.р.н. НОМЕР_3 ), яким керував водій ОСОБА_1 (власником транспортних засобів вказано ПСП "ЕКСІМ-АГРО") та транспортного засобу FORD TRANSIT (д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_2 (власником автомобіля вказано ТОВ «Пекканіска») та транспортного засобу RENAULT, TRAFIC (д.р.н. НОМЕР_4 )., яким керував ОСОБА_3 (власник автомобіля) (т.1, а.с.41-46).

У зазначеній Довідці вказано, що механічні ушкодження отримали: сідельний тягач MAN TGS (д.р.н. НОМЕР_2 ) в передню центральну частину, легковий автомобіль RENAULT, TRAFIC (д.р.н. НОМЕР_4 ) в бокову праву частину, задню праву та задню центральну частину, легковий автомобіль FORD TRANSIT (д.р.н. НОМЕР_1 ) в задню ліву частину та задню центральну частину автомобіля.

Також у Довідці зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 2.3.б. ПДР та 13.1. ПДР. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено адміністративний протокол AAД 156312 на підставі ст. 124 КУпАП.

Згідно постанови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.12.2022 у справі №446/1917/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т.1, а.с. 47-49).

Страхувальник транспортного засобу FORD TRANSIT ТОВ «Пекканіска» звернувся до позивача - ПрАТ "СК "УНІКА" з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку № від 17.11.2022, копія якої наявна в матеріалах справи (т.1, а.с.14).

Згідно ремонтної калькуляції № від 07.12.2022 та рахунку на оплату №2304 від 02.12.2022 загальна сума ремонту FORD TRANSIT складає 158 666,64 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля №40574 вартість відновлювального ремонту FORD TRANSIT (д.р.н. НОМЕР_1 ) становить 169 687,26 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, становить 121 606,10 грн. (т.1, а.с.25-30).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Велет Авто" надало ТОВ "ПЕККАНІСКА" рахунок №2304 від 02.12.2022 на оплату вартості запчастин до автомобіля FORD TRANSIT (д.р.н. НОМЕР_1 ) та його ремонту на загальну суму 158 666,64 грн.(т.1,а.с.24).

Уповноваженими особами ПрАТ «СК «УНІКА», складено Страховий акт № від 22.12.2022, згідно якого, комісія ПрАТ «СК «УНІКА», на підставі отриманих від ТОВ "ПЕККАНІСКА" документів, кваліфікувала обставини ДТП що мала місце 16.11.2022, як страховий випадок згідно умов Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Corporate» №191001/4100/0000136 від 01.11.2022 та прийняла рішення про виплату страхового відшкодування ТОВ "ПЕККАНІСКА" в розмірі 158 666,64 грн., шляхом безготівкового перерахунку. (т.1,а.с.13).

На виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Corporate» №191001/4100/0000136 від 01.11.2022, вказані грошові кошти були сплачені на користь ТОВ "Велет Авто" саме ПрАТ «СК «УНІКА», що вбачається з наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення №062945 від 22.12.2022. (т.1,а.с.12).

Згідно відповіді Національної поліції, копія якої міститься в матеріалах справи (т.1,а.с.41-46) та копії полісу №006086023 (т.1,а.с.50) який був дійсним станом на момент 16.11.2022, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MAN TGS 21.440 (д.р.н. НОМЕР_2 ), який належить ПСП "ЕКСІМ-АГРО" була застрахована в АТ «СК«Колоннейд Україна», ліміт відповідальності страховика становить 130 000,00грн., ліміт за шкоду життю та здоров`ю 260,000, франшиза 0,00грн.

Відповідно до платіжного доручення №500196324 від 21.03.2023, ПрАТ "СК "Колоннейд Україна" здійснила сплату ПрАТ «СК «УНІКА» страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 121 660,10 грн., що становить розмір вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу (т.1,а.с.51).

Відтак, ПрАТ «СК «УНІКА» розраховує суму страхового відшкодування, сплачена Позивачем на користь ТОВ "Пекканіска"(страхувальника), становить 158 666,64 грн, що підтверджується платіжним дорученням №062945 від 22.12.2022.

Таким чином, вбачається, що різниця між розміром страхового відшкодування здійсненого ПрАТ «СК «УНІКА» 158 666,64 грн. та сумою страхового відшкодування здійсненого АТ «СК «Колоннейд Україна» на користь позивача у розмірі 121 606,10 грн., становить 37 060,54 грн., що є предметом позовних вимог заявлених до ПСП "ЕКСІМ-АГРО" як роботодавця ОСОБА_1 водія винного у вчиненні ДТП та як власника транспортного засобу яким керував останній.

01.11.2023 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА"(далі Довіритель) та Фізичною особою підприємцем Волчек Н.М.(далі Повірений) було укладено договір доручення №1 ВНМ, відповідно до якого, ФОП Волчек Н.М. з метою виконання умов договору, має право залучати для виконнання покладених на нього обовязків адвокатів, адвокатські бюро чи адвокатські обєднання, оплачувати їх послуги, які підлягають відшкодуванню Довірителем на умовах порядку та строки визначені ч. 5 Договору.

02.11.2023 року між ФОП Волчек Н.М. та Адвокатським бюро «Білий» укладено договір про надання правової допомоги №2/23ю (надалі Договір), відповідно до якого, Адвокатське бюро «Білий» зобов`язується за дорученням ФОП Волчек Н.М. надати правову допомогу та послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА". (т.1, а.с.52-56).

Згідно Договору про надання правової допомоги №2/23ю та Додатку № 1 (фіксований) позивачем (через повірену особу ФОП Волчек Н.М. понесено витрати, за надану професійну правничу допомогу АБ «Білий» у розмірі 8000,00 грн.(т.1, а.с.57-62).

Також в матеріалах справи міститься копія Довіреності №783/4 від 20.12.2023, яким ПрАТ «СК «УНІКА» уповноважило Білого Віталія Сергійовича представляти інтереси підприємства, зокрема в усіх підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форм власності, в державних та правоохоронних органах, у відносинах з фізичними та юридичними особами, в прокуратурі та в судах загальної юрисдикції (зокрема адміністративних судах), господарських судах, судах вищого рівня (т.1, а.с.63).

5. Позиція суду щодо встановлених обставин справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування").

Дана норма кореспондується зі ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічну норму містить стаття 27 Закону України «Про страхування».

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як було встановлено судом, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу керуючи яким, ОСОБА_1 створив аварійну ситуацію, наслідком якої стала дорожньо-транспортна пригода, була застрахована в АТ «СК «Колоннейд Україна» згідно полісу АР №6086023. Ліміт відповідальності страховика відповідача становить 130 000,00 грн., ліміт за шкоду життю та здоров?ю 260,000, франшиза 0,00грн.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2023 року АТ «СК «Колоннейд Україна», на підставі заяви ПрАТ «СК «УНІКА», було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 121 606,10 грн., що дорівнює вартості відновлювального ремонту за вирахуванням зносу, визначеного у звіті.

Відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України, можна зробити висновок, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 у справі 426/16825/16-ц та у постанові Верховного Суду від 20.12.2018 р. №916/2554/17).

Як було встановлено судом, власником транспортного засобу МАН (д.р.н. НОМЕР_2 ) є ПСП "ЕКСІМ-АГРО".

Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.12.2022 (справа №446/1917/22) встановлено, що водій транспортного засобу МАН (д.р.н. НОМЕР_2 ) - ОСОБА_1 є працівником ПСП "ЕКСІМ-АГРО", а саме водієм.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення в мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Відтак, суд доходить висновку, що при вирішенні даної справи, доведенню не підлягають обставини щодо наявності вини у діях ОСОБА_1 (який на момент ДТП був працівником відповідача) та що транспортний засіб яким він керував належить ПСП "ЕКСІМ-АГРО".

Судом було встановлено, що позивачем, як страховиком власника постраждалого внаслідок ДТП транспортного засобу здійснено виплату страхового відшкодування, в розмірі 158 666,64 грн., натомість страховиком відповідача відшкодовано позивачу 121 660,10 грн., що становить розмір вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу.

Таким чином, зважаючи на викладене вище, до ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло право вимоги на отримання від відповідальної особи (ПСП "ЕКСІМ-АГРО") компенсації матеріальної шкоди в розмірі 37 060,54 грн.

За змістом статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, приймаючи до уваги, що вартість майнового збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, який було сплачено позивачем на підставі договору добровільного страхування в сумі 158 666,64 грн., перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування в розмірі 121 606,10 грн., то з відповідача, як відповідальної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням як дорівнює 37 060,54 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ "СК "УНІКА" до ПСП "ЕКСІМ-АГРО" про стягнення 37 060,54 грн., є цілком обґрунтованими, такими що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, не спростовані відповідачем під час розгляду справи, відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. ч. 3 - 6 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У позовній заяві позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на правничу допомогу, згідно з яким розмір таких витрат попередньо складав 8 000,00 грн. Вказану суму позивач просив стягнути з відповідача.

Із доданих до позовної заяви копій документів, вбачається що 01.11.2023 позивачем укладено Договір доурчення №1ВНМ з ФОП Волчек Н.М., яким надано право останній, з метою виконання умов договору, право залучати для виконання покладених на нього обов`язків адвокатів, адвокатські бюро чи адвокатські об`єднання, оплачувати їх послуги, які підлягають відшкодуванню Довірителем на умовах порядку та строки визначені ч. 5 Договору.

Так, 02.11.2023 року між ФОП Волчек Н.М. та Адвокатським бюро «Білий» укладено договір про надання правової допомоги №2/23ю (надалі Договір), відповідно до якого, Адвокатське бюро «Білий» зобов`язується за дорученням ФОП Волчек Н.М. надати правову допомогу та послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА".

Відповідно до Додатку №1 до Договору, ФОП Волчек Н.М. (Клієнт) доручило АБ «Білий» надати послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників Клієнта за цивільним або господарським законодавством, зокрема по страховій справі №33244, страховий акт , страхувальник ТОВ «Пекканіска», особа відповідальна за завданий збиток ПрСГ Підприємство «Ексім-Агро».

Також відповідно вказаного додатку, Адвокатське Бюро «Білий» в особі керуючого бюро Білого В.С., після одержання матеріалів (справ) від Клієнта, зобов`язане здійснити перелік дій визначених угодою, а Клієнт зобов`язаний здійснити оплату послуг протягом 15 днів, з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили, на рахунок бюро у розмірі 8000,00 грн.

Відповідно до Акту (звіту) прийому-передачі наданих послуг №1/33244 до Договору, Адвокатським Бюро «Білий» згідно Договору, були надані Клієнту послуги по страховій справі №33244 (страховий акт №) за позовом ПрАТ «СК «УНІКА» до ПрСГ Підприємство «Ексім-Агро», а саме:

- здійснено повний збір та аналіз усіх документів у справі;

- досліджено та оцінено матеріали справи на предмет належності, допустимості, достовірності цих документів як доказів у судовому провадженні;

- досліджено та оцінено самостійно отримані Бюро документи на предмет належності, допустимості, достовірності цих документів як доказів у судовому провадженні, обрано спосіб захисту прав та інтересів Клієнта;

- складено та подано відповідний позов до суду.

Також, згідно вказаного Акту, вартість послуг Бюро складає 8000,00 грн. Клієнт немає жодних претензій до якості наданих Бюро послуг. Після завершення розрахунків в повному обсязі Клієнт не матиме жодних претензій до Бюро.

Також в матеріалах справи міститься копія Довіреності №783/4 від 20.12.2023, яким ПрАТ «СК «УНІКА» уповноважило Білого Віталія Сергійовича представляти інтереси підприємства, зокрема в усіх підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форм власності, в державних та правоохоронних органах, у відносинах з фізичними та юридичними особами, в прокуратурі та в судах загальної юрисдикції (зокрема адміністративних судах), господарських судах, судах вищого рівня.

Господарський суд зазначає, що при визначенні розміру суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають керуватися встановленим у самому договорі розмірі та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

У постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема, зазначивши, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 об`єднана палата КГС ВС, зробила такий висновок: "...втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України."

Враховуючи викладене, вирішуючи питання про стягнення судових витрат за надання правової допомоги, з урахуванням критеріїв розумності і реальності таких витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, співмірності зі складністю справи, ціною позову та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), зважаючи на конкретні обставини справи, а також керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд вважає що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу (8000,00 грн) є співмірним розміром оплати для наданої представником позивача правової допомоги, а також обґрунтованим та таким, що у даній конкретній справі цілком відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Подаючи у даній справі позовну заяву через підсистему "Електронний суд", позивачем сплачено 3028,00 грн судового збору.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22, особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України «Про судовий збір».

Отже, з урахуванням зазначених положень та висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22, а також з огляду на обставини подання позовної заяви через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору, який підлягав сплаті за звернення до суду першої інстанції становить 2422,40 грн.

Також, враховуючи що позовні вимоги позивача під час розгляду справи знайшли підтвердження в повному обсязі, то з Приватного сільськогосподарського підприємства "ЕКСІМ-АГРО" на користь Приватного Акціонерного товариства "Страхова Компанія "УНІКА" підлягає стягненню 2422,40 грн судового збору за розгляд цієї справи в суді першої інстанції.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що він має право звернутися до суду з клопотанням про повернення надлишково сплаченого судового збору в порядку, передбаченому ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "ЕКСІМ-АГРО" (68241, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, село Забари, вул. Шевченка, буд. 28; ) на користь Приватного Акціонерного товариства "Страхова Компанія "УНІКА" (04112, місто Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6в, корп.4; ) відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 37 060/тридцять сім тисяч шістдесят/грн. 54 коп., витрати на професійну правову допомогу в розмірі 8000/вісім тисяч/грн 00 коп. а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422/дві тисячі чотириста двадцять дві/грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 26 травня 2025 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська