УХВАЛА

про відмову у задоволенні відводу

м. Київ

29.05.2025Справа № 910/2800/25

За позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5) в особі філії «Ваговий оператор» акціонерного товариства «Українська залізниця» (03038, м. Київ, вул. Федорова, буд. 32)

до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1) в особі філії «Пирятинськй комбінат хлібопродуктів» акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (37000, Полтавська обл., м. Пирятин, вул. Соборна, буд. 52)

про стягнення неустойки у розмірі 320 139, 90 грн

Суддя Бондаренко-Легких Г. П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

11.03.2025 Господарський суд міста Києва ухвалою відкрив провадження у справі №910/2800/25 за позовом Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Ваговий оператор» акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі філії «Пирятинськй комбінат хлібопродуктів» акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про стягнення неустойки у розмірі 320 139, 90 грн на підставі пункту 6.4. договору №136/2024-д-ЦВОЮ від 15.04.2024. Розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27.03.2025 до суду від відповідача надійшов відзив. В зазначеному відзиві відповідач просить розгляд справи здійснювати з викликом сторін.

04.04.2025 суд ухвалою задовольнив клопотання Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначив на 27.05.2025.

У судовому засіданні 27.05.2025 представник відповідача заявила усне клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні для можливості підготовки та подання до суду заяви про відвід судді Бондаренко-Легких Г. П. Суд на місці ухвалив оголосити перерву у судовому засіданні по суті на 29.05.2025.

29.05.2025 до суду (через канцелярію суду та через «Електронний суд») від відповідача надійшли два ідентичних за змістом примірники зареєстрованих заяв про відвід судді Бондаренко-Легких Г. П., що оцінюються та розглядається судом як одна заява про відвід.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (частина 1 статті 39 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (частина 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки, заява про відвід судді надійшла безпосередньо в день призначеного судового засідання, суд у складі судді Бондаренко-Легких Г. П. розглянувши подану заяву, дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Заява про відвід судді Бондаренко-Легких Г. П. обґрунтована тим, що на думку заявника, суддя Бондаренко-Легких Г. П. не може брати участь у розгляді даної справи і підлягає відводу, оскільки, існують обставини, які свідчать про її упередженість та необ`єктивність. Такими обставинами, на думку заявника, є висловлювання судді під час судового засідання 27.05.2025 щодо останньої судової практики Верховного Суду у даній категорії спорів.

Суд вважає такі обставини необґрунтованими та такими, що не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 35 Господарського процесуального кодексу України для відводу судді.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (пункт 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України).

Право на подання заяви про відвід судді є однією із гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення цього Суду у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010, для забезпечення неупередженості суду у розумінні положень пункту 1 статті 6 Конвенції необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій). Такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід.

Заявником (відповідачем) не подано жодного доказу на підтвердження наявності обставин, які є підставою для відводу судді в порядку пункту 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, що стверджували б про реальну упередженість судді при розгляді даної справи.

Натомість, суд звертає увагу позивача, що відповідно до положень частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявника не влаштовує. Аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 15.09.2022 року по справі №201/10234/20.

Отже, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Таким чином, дії судді Бондаренко-Легких Г. П. у судовому засіданні 27.05.2025 були спрямовані виключно на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом даного спору з урахуванням актуальної судової практики Верховного Суду та позиції представника відповідача щодо такої практики.

Відповідно до частини 5 статті 13 ГПК України, суддя, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, в тому числі сприяє учасника судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, а отже оголошення судом сталої судової практики щодо виконання публічних договорів приєднання з "Укрзалізницею", на думку суду мало б сприяти представникам сторін в реалізації ними їх процесуальних прав, зокрема, але не виключено, і щодо подачі клопотань про зменшення розміру неустойки.

Отже, обговорення між суддею та представником учасника справи відповідних правових позицій не може бути підставою для відводу судді та свідчити про упередженість судді.

Відповідно до частини 1 статті 39 Господарського процесуального кодексу України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись приписами ст. ст. 2, 35, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про відвід судді Бондаренко-Легких Г. П. від розгляду справи №910/2800/25 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Г.П. Бондаренко-Легких