ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 травня 2025 року Справа № 903/293/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу №903/293/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Волмат Агро, м. Луцьк

до Фізичної особи-підприємця Кульгавюка Сергія Юрійовича, с. Кременець, Луцького району, Волинської області

про стягнення 185713 грн.,

в с т а н о в и в:

17.03.2025 сформовано в системі Електронний суд, а 18.03.2025 зареєстровано у Господарському суді Волинської області позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Волмат Агро про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кульгавюка Сергія Юрійовича 185713 грн. суми попередньої оплати за товар.

Ухвалою суду від 24.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалу суду від 24.03.2025 було надіслано позивачу до його електронного кабінету, відповідачу - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідач Фізична особа-підприємець Кульгавюка Сергія Юрійовича ухвалу суду отримав 29.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №968.

02.05.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позову.

За змістом ч.1 ст. 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Частиною 8 ст. 165 ГПК України врегульовано, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Стаття 251 ГПК України регулює особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, згідно з ч.1 якої відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Оскільки ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 24.03.2025 відповідач отримав 29.03.2025, то відзив на позов він мав право подати до 14.03.2025 включно, а до суду відзив надіслано 30.04.2025.

Згідно зі ст.115 ГПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, право на подання відзиву на позовну заяву могло бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Згідно зі ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, зміст наведених норм свідчить про те, що право сторони на вчинення процесуальних дій, зокрема, на подання відзиву на позов) обумовлено наявністю певних обмежень та умов, визначених Господарським процесуальним кодексом України.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Зважаючи на це, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій.

Наведена норма процесуального права пов`язує можливість поновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо поновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належних їм процесуальних прав, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання відповідних заяв.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідач, подавши до суду заперечення проти позову з пропуском встановленого строку, не звертався до суду з клопотанням про поновлення строку для подання відзиву, не надав будь-яких доказів поважності причин, через які пропущено такий строк.

Відповідач жодним чином не обґрунтовує та не надає доказів на підтвердження неможливості подання ним відзиву на позову заяву у встановлений судом строк.

Відповідно до статті 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відтак, враховуючи подання відповідачем відзиву на позов з пропуском встановленого судом строку без заявлення клопотання про поновлення строку для подання відзиву, без подачі доказів поважності причин, через які пропущено такий строк, відзив на позов відповідача суд залишає без розгляду.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступні обставини.

12 квітня 2022 року між ТОВ «Волмат Агро» як покупцем та ФОП Кульгавюком С.Ю. як постачальником було укладено договір поставки №12.04.2022.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію ( в подальшому - товар) в асортименті, за ціною, якістю, кількістю та на умовах, узгоджених з покупцем і вказаних у договорі та в додатках до договору, а покупець зобов`язується здійснити приймання та оплату товару.

Згідно з п.п. 3.1.-3.2. договору ціна товару визначається згідно видаткових накладних. Кількість/вага поставленого постачальником товару є остаточною згідно з даними, отриманими при вивантаженні товару на терміналі в місці призначення.

Пунктами 5.1.-5.7. договору передбачено, що покупець сплачує за поставлений товар за кожною видатковою накладною окремо у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника в день відвантаження товару. Постачальник зобов`язаний надати покупцеві податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному чинним законодавством, електронного підпису уповноваженої особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. Податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань постачальника. Постачальник забезпечує реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у визначений чинним законодавством термін та її надання покупцеві. Підтвердженням про реєстрацію податкової накладної Постачальника та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування з Єдиного реєстру податкових накладних. У разі невиконання (неналежного виконання) зазначених зобов`язань, у тому числі якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених податковим кодексом України, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 5% від суми договору.3обов`язання покупця по сплаті товару вважається виконаним в момент списання коштів з банківського рахунку покупця, відповідно до реквізитів, вказаних постачальником у рахунку-фактурі. Ризики незарахування коштів на банківський рахунок постачальника несе постачальник. Сторони досягли згоди, що умови зазначені в розділі 5 "Умови платежу" Договору є істотними умовами цього договору.

Відповідно до п. 6.1. 6.2. договору у випадку порушення своїх зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність, визначену договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За прострочення виконання покупцем зобов`язань по оплаті товару він зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Сплата неустойки не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань за даним договором. У разі якщо інформація зазначена в п. 1.2. договору не відповідає дійсності і внаслідок чого до покупця буде застосовано санкції з боку контролюючих органів (нарахування податкових зобов`язань, штрафів та інші), постачальник зобов`язаний відшкодувати покупцю суми сплачених останнім податкових зобов`язань, штрафів та збитків.

Згідно з п. 8.1. договору даний договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін та діє до повного їх виконання відповідними сторонами.

Договір підписаний директором ТзОВ «Волмат Агро» та ФОП Кульгавюк С.В., скріплений печатками сторін.

На виконання умов договору, ТОВ «Волмат Агро» оплатило товар на загальну суму 8600389 грн., що підтверджується:

- копіями платіжних інструкцій: №123 від 13.04.2022 на суму 286000 грн., №128 від 14.04.2022 на суму 150000 грн., №129 від 15.04.2022 на суму 136000 грн., №130 від 20.04.2022 на суму 200000 грн., №137 від 27.04.2022 на суму 86000 грн., №147 від 11.05.2022. на суму 264000 грн., №158 від 16.05.2022 на суму 200000 грн., №160 від 17.05.2022 на суму 64000 грн., №163 від 19.05.2022 на суму 100000 грн., №168 від 20.05.2022 на суму 97000 грн., №170 від 23.05.2022 на суму 100000 грн., №169 від 23.05.2022 на суму 45000 грн., №172 від 24.05.2022 на суму 142000 грн., №190 від 01.06.2022 на суму 100000 грн., № 191 від 02.06.2022 на суму 100000 грн., № 201 від 09.06.2022 на суму 242000 грн., №225 від 30.06.2022 на суму 187000 грн., №240 від 14.07.2022 на суму 20000 грн., №244 від 18.07.2022 на суму 196000 грн., №280 від 30.08.2022 на суму 261800 грн., №293 від 13.09.2022 на суму 99000 грн., №328 від 07.11.2022 на суму 100000 грн., №330 від 08.11.2022 на суму 98000 грн., №343 від 15.11.2022 на суму 20000 грн., №373 від 01.12.2022 на суму 20000 грн., №371 від 01.12.2022 на суму 100000 грн., №380 від 09.12.2022 на суму 220000 грн., №434 від 14.02.2023 на суму 8000 грн., №433 від 14.02.2023 на суму 81000 грн., №489 від 12.05.2023 на суму 61200 грн., №497 від 15.05.2023 на суму 100000 грн., №499 від 18.05.2023 на суму 106200 грн., №500 від 18.05.2023 на суму 110262 грн., №505 від 19.05.2023 на суму 15000 грн., №511 від 23.05.2023 на суму 40000 грн., №619 від 19.09.2023 на суму 100000 грн., №625 від 20.09.2023 на суму 95312 грн., №632 від 22.09.2023 на суму 30000 грн., №633 від 25.09.2023 на суму 100000 грн., №637 від 26.09.2023 на суму 64080 грн., № 639 від 28.09.2023 на суму 100000 грн., №644 від 29.09.2023 на суму 50000 грн., №643 від 29.09.2023 на суму 56000 грн., №654 від 02.10.2023 на суму 100000 грн., №659 від 03.10.2023 на суму 100000 грн., №661 від 04.10.2023 на суму 150000 грн., №664 від 05.10.2023 на суму 100000 грн., № 665 від 06.10.2023 на суму 100000 грн., №669 від 09.10.2023 на сум 38400 грн., №672 від 10.10.2023 на суму 100000 грн., №676 від 11.10.2023 на суму 100000 грн., №685 від 16.10.2023 на суму 100000 грн., №690 від 17.10.2023 на суму 100000 грн., №692 від 18.10.2023 на суму 100000 грн., № 698 від 19.10.2023 на суму 65000 грн., №701 від 20.10.2023 на суму 200000 грн., №704 від 23.10.2023 на суму 100000 грн., №709 від 24.10.2023 на суму 153284 грн., №712 від 25.10.2023 на суму 100000 грн., № 715 від 26.10.2023 на суму 100000 грн., №716 від 30.10.2023 на суму 118845 грн., №733 від 09.11.2023 на суму 100000 грн., №734 від 13.11.2023 на суму 100000 грн., №736 від 14.11.2023 на суму 25446 грн., №470 від 15.11.2023 на суму 80000 грн.;

- виписками з рахунків: за 06.06.2022 на суму 42000грн., за 05.07.2022 на суму 187000 грн., за 21.11.2022 на суму 162000 грн., за період 28.11.2022 по 29.11.2022 на суму 400000 грн., за 14.12.2022 на суму 100000 грн. та 57000 грн., за 30.12.2022 на суму 100000грн., за період з 02.01.2023 по 02.02.2023 на суми 72000 грн., 70000 грн., 90000грн., 100000 грн., 50400 грн.; за 09.10.2023 на суму 100000 грн.; за 11.10.2023 на суму 28160 грн.; за 24.10.2023 на суму 60000 грн. (а.с 8-51).

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідачем було здійснено поставку товару на загальну суму 8 414 676 грн.

Різниця між вартістю фактично поставленого товару та сумою оплат за поставлений товар складає 185 713 грн.

02.01.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою №01.02-01/25 від 02.01.2025, в якій просив повернути йому кошти в розмірі 185 713 грн. впродовж 7 днів від дати отримання вимоги, що підтверджується описом вкладення, накладною №305 від 02.01.2025 (а.с.52-55).

Відповідач вимогу отримав 04.02.2025, що підтверджується відстеженням із сайту Укрпошти (а.с. 56).

Проте, відповідач коштів добровільно не повернув, що спричинило звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як передбачено ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 202 Цивільного Кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України, яка кореспондується зі статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. У ч. 2 цієї статті Кодексу законодавець внормував, що виконання зобов`язань у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням однією із сторін у зобов`язанні певних дій, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За загальними правилом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони, оскільки ч. 2 ст. 202 цього Кодексу також вказує на те, що господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Правило ч.1 ст. 615 ЦК України вказує на те, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (п.2 ч.1 ст.664 ЦК України).

Як передбачено ч.2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Наведена норма кореспондується з приписами ст. 670 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати: 1) передання кількості товару, якої не вистачає, або 2) відмовитися від переданого товару та його оплати, 3) а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Оскільки відповідач одержав суму попередньої оплати, але не передав товару на суму попередньої оплати у визначений строк, у позивача виникло право вимагати повернення сплачених за товар коштів у розмірі 185713 грн., на які товар не було передано.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 185713 грн. підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ч.ч. 1,3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач у процесі судового розгляду доказів на підтвердження передачі позивачу товару на суму 185 713 грн. не подав.

У зв`язку із задоволенням позову на відповідача на підставі ст.129 ГПК України слід покласти витрати, пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кульгавюка Сергія Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Волмат Агро (43008, Волинська область, м. Луцьк, вул. Підгаєцька, буд. 13А, )

- 185713 грн. суми попередньої оплати;

- 3028 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду впродовж 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено і підписано 23.05.2025.

Суддя І. О. Якушева