ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. Справа№ 910/14319/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025

у справі № 910/14319/24 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент-Сталь»

про стягнення 74 142,77 грн

ВСТАНОВИВ:

20.11.2024 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент-Сталь» про стягнення суми грошових коштів у розмірі 74 142,77 грн, з яких: 51 121,78 грн в повернення сплаченого авансового платежу, 11 758,01 грн пені, 7 157,05 грн штрафу, 2 017,76 грн інфляційних втрат та 2 088,17 грн процентів за користування чужими коштами.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 13.06.2024 між Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Континент-Сталь» (постачальник) був укладений договір поставки №23-167648 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язувався поставити товар в асортименті, кількості і за цінами, визначеними в додатку 2 до договору (далі - товар), а покупець - прийняти належним чином поставлений товар та оплатити його на умовах договору.

Згідно з п.1.2 договору предметом закупівлі (за ДК 021:2015): 44110000-4 були конструкційні матеріали Смуга сталева, круг сталевий для Східного ТУОМ.

Ціна договору становила 85 202,96 грн, крім того ПДВ - 20% 17 040,59 грн, всього з ПДВ - 102 243,55 грн (п. 2.2 договору).

Пунктом 3.3 договору встановлено, що оплата постачальнику здійснюється в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів через банк на поточний рахунок постачальника. Покупець здійснює оплату на наступних умовах:

- аванс 50% від загальної вартості товару протягом 8 банківських днів з дати отримання рахунку-фактури;

- решта оплати здійснюється покупцем протягом 12 банківських днів з дати підписання сторонами видаткової накладної за наданим постачальником рахунком-фактурою.

Відповідно до п. 3.6 договору датою оплати вважається дата списання коштів з рахунку покупця на користь постачальника. У випадку прострочення оплати з причини неналежно оформленого рахунку фактури або його ненадання, покупець звільняється від відповідальності за прострочення платежу.

Товар поставляється (передається) з документами, що повинні бути передані разом з товаром відповідно до вимог покупця, чинного законодавства України (п. 4.1 договору).

Датою поставки (передачі) товару визнається дата підписання покупцем видаткової накладної. З дати підписання покупцем видаткової накладної до покупця переходить право власності, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару (п. 5.5 договору).

Згідно п. 3.7 договору у разі порушення договірних зобов`язань з вини постачальника, всі авансові платежі, які не підтверджені відповідними видатковими накладними, підлягають поверненню покупцю протягом 3 банківських днів з дня отримання відповідної вимоги покупця з урахуванням індексу інфляції та процентів в розмірі облікової ставки НБУ за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 Цивільного кодексу України від суми авансового платежу за кожен день користування авансом, починаючи з дня його зарахування на рахунок постачальника незалежно від того, припинені зобов`язання за договором на дату отримання вимоги покупця чи ні.

За порушення строків поставки, строків заміни товару постачальник сплачує покупцю згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України пеню у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) вартості товару, строк поставки/заміни якого порушений, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник повинен додатково сплатити покупцю штраф у розмірі семи відсотків від вказаної вартості (п. 8.3 договору).

Згідно п. 13.1 договору постачальник мав здійснити поставку товару протягом 20 календарних днів з моменту перерахування авансу, але не пізніше 30.07.2024 (у залежності від того, яка дата наступить раніше).

Позивач вказував, що на виконання умов договору 02.07.2024 перерахував відповідачу 51 121,78 грн авансу, що підтверджується платіжною інструкцією №1262, утім згідно видаткової накладної №РН-0001678 від 07.08.2024 відповідач лише частково виконав зобов`язання з поставки товару на суму 18 461,03 грн.

Товар на суму 32 660,75 грн не був поставлений, внаслідок чого позивач звернувся до суду з вимогами повністю повернути сплачений авансовий платіж у розмірі 51 121,78 грн, стягнути 11 758,01 грн пені, 7 157,05 грн штрафу, 2 017,76 грн інфляційних втрат та 2 088,17 грн процентів за користування чужими коштами, нарахованими за загальний період з 23.07.2024 по 14.11.2024.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказував, що вважає обґрунтованими вимоги про повернення авансового платежу на суму непоставленого товару в розмірі 32 660,75 грн. В іншій частині позов ним не визнавався. Вказував, що частина поставки товару відбулася 09.08.2024 і покупець не повернув отриманий товар продавцю; позивачем невірно здійснені розрахунки штрафних санкцій, без врахування часткової поставки товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/14319/24 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Континет-Сталь» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 32 660,75 грн авансового платежу, 9 948,83 грн пені, 5 864,78 грн штрафу, 1 289,11 грн інфляційних втрат, 1 446,57 грн процентів за користування чужими коштами та 1 673,14 грн судового збору.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем частково поставлено позивачу попередньо оплачений товар на суму 18 461,03 грн, тому підстави для повернення повністю суми сплаченого позивачем авансу відсутні.

Суд виснував, що оскільки обома сторонами визнається факт поставки частини товару на суму 18 461,93 грн у серпні 2024 року, підписання представником позивача видаткової накладної №РН-0001678 лише у грудні 2024 року не змінює моменту виконання продавцем зобов`язання у серпні 2024 року.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, штрафу, процентів та інфляційних втрат, суд встановив, що позивачем не враховано виконання продавцем обов`язку з передачі товару, тож за розрахунком суду розмір пені складає 9 948,83 грн, штрафу - 5 864,78 грн, процентів - 1 446,57 грн, інфляційних втрат складає 1 289,11 грн.

Не погодившись з висновками та мотивами, якими керувався суд першої інстанції в частині задоволення позову щодо інфляційних втрат, суми штрафу, суми пені, суми процентів, передбачених ст. 693 ЦК України, пов`язаних зі зменшенням бази та періоду нарахування, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд змінити рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025, закрити провадження в частині вимог про стягнення суми авансу в розмірі 18 461,03 грн, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 по справі № 910/14319/24 частково в частині зменшення штрафних санкцій, а також 3% річних та індексу інфляції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права та за неповно з`ясованих обставин справи.

За доводами скаржника, відповідно до п. 5.5 договору датою поставки (передачі) Товару визнається дата підписання Покупцем видаткової накладної. З цієї дати до Покупця переходить право власності, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження Товару.

Утім, видаткова накладна № РН-0001678 на суму 18 461,03 грн була підписана покупцем лише 15.12.2025 (під час розгляду справи у суді).

На думку скаржника, суд першої інстанції не навів мотивів відхилення ним умов п.п. 5.4.4., п. 5.5 Договору поставки № 23-167648-24 від 13.06.2024 при розгляді спору.

За доводами скаржника, вільне тлумачення судом підпункту 5.4.4., пункту 5.5. Договору призвело до зміни бази нарахування штрафних санкцій та ухвалення неправомірного рішення.

На думку апелянта, зробивши власний розрахунок, суд порушив встановлене Господарським та Цивільним кодексами України право позивача на отримання повної суми штрафних санкцій (пені) за порушення строків виконання зобов`язання за Договором та основні засади (принципи) господарського судочинства.

Також скаржник вказував, що оскільки підписання видаткової накладної №РН-0001678 відбулось 05.12.2024, у суду першої інстанції не було підстав для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми авансу в розмірі 18 461,03 грн, так як вказана заборгованість відповідача перед позивачем була наявна до пред`явлення позову до суду.

У разі коли предмет спору існував на момент звернення до суду з позовною заявою та припинив існування в процесі розгляду справи суд повинен був закрити провадження у справі у цій частині, а не відмовляти у позові.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/14319/24 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів 18.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/14319/24 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025. Постановлено розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/14319/24 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

31.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Товариством з обмеженою відповідальністю «Континент-Сталь» надійшли відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач наголошував на тому, що викладені в позовній заяві, а в подальшому і в апеляційній скарзі, доводи, не підтверджуються доданими до позовної заяви документами, ґрунтуються на припущеннях позивача, і на документах, які позивач склав в порушення умов Договору та без участі представника відповідача, як це визначено «Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю» та «Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю», затверджених постановами державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.65 № П-6 та від 25.04.66 № П-7 (зі змінами).

Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні позову, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2024 між Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Континент-Сталь» (постачальник) укладено договір поставки №23-167648 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити товар в асортименті, кількості і за цінами, визначеними в додатку 2 до договору (далі - товар), а покупець зобов`язався прийняти належним чином поставлений товар та оплатити його на умовах договору.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Так, п. 5.5 Договору сторони погодили, що датою поставки (передачі) товару визнається дата підписання покупцем видаткової накладної. З дати підписання покупцем видаткової накладної до покупця переходить право власності, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару.

Видаткова накладна № РН-0001678 на суму 18 461,03 грн підписана покупцем 15.12.2024.

Суд закриває провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладена у постанові від 03.05.2018 у справі №404/251/17).

Враховуючи умови п. 5.5 договору, які сторони узгодили, дата складення видаткових накладних є датою поставки товару, у зв`язку з чим колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що предмет спору в цій частині був відсутній до звернення до суду з позовом.

Отже провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 18 461,03 грн належало закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відтак доводи скаржника, що предмет спору припинив своє існування в процесі розгляду справи, з посиланням на п. 5.5 Договору, визнаються судом апеляційної інстанції обґрунтованими.

В частині стягнення основного боргу у розмірі 32 660,75 грн скаржником висновки суду не оскаржуються, у зв`язку з чим не переглядаються в апеляційному порядку

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, наявність підписаної обома сторонами лише видаткової накладної № РН-0001678 від 07.08.2024 на суму 18 461,03 грн (т. 1, а.с. 100 зворотна сторона) лише 15.12.2024, доводи відповідача в частині своєчасної та повної поставки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17 викладено правову позицію відповідно до якої у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Утім прийнявши товар, покупець не вправі позбавити продавця від права отримати покупну вартість проданого товару.

У пункті 8.3 договору сторони погодили, що за порушення строків поставки, строків заміни товару постачальник сплачує покупцю згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України пеню у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) вартості товару, строк поставки/заміни якого порушений, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник повинен додатково сплатити покупцю штраф у розмірі семи відсотків від вказаної вартості.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій: неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором. Відтак пеня мала бути нарахована або до переддня фактичного виконання грошового зобов`язання, або до відповідної дати через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996 №543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши правильність розрахунку пені, не виходячи при цьому за межі періоду розрахунку, заявленого позивачем, суд встановив, що вірно розрахований розмір належної до стягнення з відповідача на користь позивача пені становить 8 352,68 грн.

Перевіривши правильність розрахунку штрафу, суд апеляційної інстанції встановив, що такий обраховано арифметично правильно, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача належить 7 157,05 грн штрафу.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України і ст. 230 Господарського кодексу України, у зв`язку з чим обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України до процентів річних та інфляційних втрат не застосовується.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Згідно п. 3.7 договору сторони погодили, що у разі порушення договірних зобов`язань з вини постачальника, всі авансові платежі, які не підтверджені відповідними видатковими накладними, підлягають поверненню покупцю протягом 3 банківських днів з дня отримання відповідної вимоги покупця з урахуванням індексу інфляції та процентів в розмірі облікової ставки НБУ за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 Цивільного кодексу України від суми авансового платежу за кожен день користування авансом, починаючи з дня його зарахування на рахунок постачальника незалежно від того, припинені зобов`язання за договором на дату отримання вимоги покупця чи ні.

Перевіривши правильність розрахунку інфляційних втрат та процентів річних, не виходячи при цьому за межі періоду (23.07.2024-14.11.2024), заявленого позивачем, вірно розрахованим є розмір належних до стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у сумі 3 027,41 грн, а розмір процентів річних 2 093,89 грн.

Суд при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 ГПК України), а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача 2017,76 грн інфляційних втрат та 2088,17 грн процентів мають бути задоволені повністю у заявленій сумі.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що провадження у справі в частині вимог про стягнення 18 461,03 грн підлягає закриттю, позов Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» частковому задоволенню та стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент-Сталь» 32 660,75 грн основного боргу, 8 352,68 грн пені, 7 157,05 грн штрафу, 2017,76 грн інфляційних втрат та 2088,17 грн процентів.

Висновок суду

Відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлене, при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, що призвело до хибних висновків і прийняття незаконного рішення, тож колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржене апелянтом рішення господарського суду у даній справі - частковому скасуванню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, який передбачає, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційних скарг покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог за результатами апеляційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/14319/24 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/14319/24 скасувати частково та викласти його резолютивну частину в такій редакції:

« 1. Провадження у справі № 910/14319/24 в частині стягнення 18 461,03 грн основного боргу закрити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент-Сталь» (03028, м. Київ, проспект Науки, будинок 42/1, корп. 10, оф.17, ідентифікаційний код 40170520)

на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код 00100227)

32 660,75 грн (тридцять дві тисячі шістсот шістдесят гривень сімдесят п`ять копійок) заборгованості,

8 352,68 грн (вісім тисяч триста п`ятдесят дві гривні шістдесят вісім гривень) пені,

7 157,05 грн (сім тисяч сто п`ятдесят сім гривень п`ять копійок) штрафу,

2017,76 грн (дві тисячі сімнадцять гривень сімдесят шість копійок) інфляційних втрат,

2088,17 грн (дві тисячі вісімдесят вісім гривень сімнадцять копійок) процентів за користування чужими коштами,

1707,98 грн (одна тисяча сімсот сім гривень дев`яносто вісім копійок) судового збору за подання позовної заяви.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент-Сталь» (03028, м. Київ, проспект Науки, будинок 42/1, корп. 10, оф.17, ідентифікаційний код 40170520)

на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код 00100227)

2561,97 грн (дві тисячі п`ятсот шістдесят одну гривню дев`яносто сім копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити місцевому господарському суду видати накази.

5. Матеріали справи № 910/14319/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук