ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 року м. Дніпро Справа № 904/26/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)

судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання: Солодова І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Горобець Ю.В. (в залі суду) адвокат;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі № 904/26/24

за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ

до Комунального підприємства "Управління ринками" Павлоградської міської ради, м. Павлоград Дніпропетровської області

про розірвання договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Укртелеком" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області через підсистему "Електронний суд" з позовом до Комунального підприємства "Управління ринками" Павлоградської міської ради, в якому просить розірвати договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) комунального майна № 37/12Е300-64/19 від 02.01.2019, укладений між сторонами, і вважати датою розірвання вказаного договору 31.08.2023.

Правовими підставами позову визначено статті 11, 626, 628, 629, 759 Цивільного кодексу України, статті 188, 283 Господарського кодексу України.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі №904/26/24 у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укртелеком" до Комунального підприємства "Управління ринками" Павлоградської міської ради про розірвання договору оренди, відмовлено в повному обсязі. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2147,20 грн. за подання позову покладені на позивача - Акціонерного товариства "Укртелеком".

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що загальні підстави для зміни або розірвання договору наведені у статті 651 Цивільного кодексу України. Так, за приписами частини другої даної статті договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Також суд зазначив, що іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного порушення умов договору, відповідно до частини другої статті 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення договірних правовідносин (аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 903/242/20).

Статтею 874 Цивільного кодексу України встановлено, що наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймодавець передав річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; 2) наймодавець не виконує свого обов`язку щодо проведення капітального ремонту речі.

Господарський суд встановив, що заявляючи вимогу про розірвання договору, позивач не наводить жодної з визначених законом підстав для розірвання договору в односторонньому порядку, нормативною підставою позову зазначає лише статтю 188 Господарського кодексу України, яка визначає не підстави, а порядок розірвання господарських договорів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів належними й допустимими доказами наявності передбачених законом чи договором підстав для дострокового припинення договірних відносин у судовому порядку.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з зазначеним рішенням, Акціонерне товариство "Укртелеком" подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким розірвати договір №37/12Е300-64/19 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) комунального майна від 02.01.2019 укладений між Комунальним підприємством «Управління ринками» Павлоградської міської ради та Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» та вважати дату розірвання вказаного договору 31.08.2023.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було з`ясовано обставин, що мають значення для справи, у оскаржуваному рішенні наявна недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Як вважає скаржник, судом не було досліджено та не було надано належної оцінки листуванню позивача і відповідача, що наявне в матеріалах справи, з якого вбачається про погодження дострокового розірвання договору, проте, до розірвання договору раптово виникла нічим не обґрунтована вимога відповідача, щоб позивач відремонтував орендоване ним приміщення. Тобто, наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Окрім того, позивач звертає увагу, що справа стосується не підстав для розірвання договору, а в процесуальному його аспекті. Відповідач відмовляв у розірванні договору не через «підстави», навпаки, було погоджено день та час, коли буде підписаний акт про повернення майна та додаткова угода про дострокове розірвання договору, вийшов представник відповідача і перепоною до цього підписання стало саме безпідставна вимога відповідача щодо проведення ремонту і повернення орендованого майна до того стану, коли передавали майно АТ «Укртелеком». Тобто, наявна недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 22 червня 2023 року у справі № 925/1238/22, відповідно до якої волевиявлення сторін щодо розірвання договору за погодженням сторін має бути вчинено ними в активній однозначній формі, має бути зрозумілим для обох сторін та має бути передбачено умовами договору. Встановлення недобросовісності дій сторін правовідносин чи їх суперечливої поведінки є правовим висновком суду виходячи з встановлення фактичних обставин конкретної справи. Повноваження суду щодо оцінки доказів є тим процесуальним механізмом, який дозволяє суду оцінити добросовісність дій сторін та встановити суперечливість їх поведінки.

Таким чином, позивач стверджує, що умовами договору передбачено, розірвання договору за угодою сторін. Позивач вчинив своє волевиявлення, шляхом надсилання листа про намір розірвання договору та додаткову угоду на розірвання договору відповідачу. А відповідач, судячи з його поведінки, прийняв пропозицію щодо розірвання договору, погодивши дату та час прийняття об`єкта оренди. Однак, через необґрунтовані вимоги щодо ремонту приміщення відмовляється розірвати договір оренди. Необґрунтовані у зв`язку із тим, що відповіді на лист АТ «Укртелеком» від 25.10.2023 року, які саме усунення недоліків чекає відповідач, відповіді так і не було надано. А також не доведено відповідачем, що АТ «Укртелеком» прийняло приміщення в кращому стані, з врахуванням нормального зносу, чим повертає його тепер.

Також, апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 щодо застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Скаржник наголошує, що із поведінки відповідача вбачається, що його поведінка не відповідає його попереднім заявам та суперечить принципу добросовісності.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Коваль Л.А., судді Чередко А.Є., Мороз В.Ф.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.06.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі № 904/26/24 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків.

17.06.2024 апелянтом подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги з доказами їх усунення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 17.10.2024 о 15:00 год.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2024, на підставі розпорядження керівника апарату суду №923/24 від 08.10.2024, у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В, судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

12.10.2024 через підсистему "Електронний суд" Комунальне підприємство "Управління ринками" Павлоградської міської ради надало до Центрального апеляційного господарського суду клопотання про долучення доказів - копії роздруківок про зарахування оплати з системи «Клієнт-Банк». Зазначені докази не могли бути надані в суді першої інстанції, так як створені після прийняття рішення у справі.

У клопотанні відповідач зазначив, що заявляючи позов, АТ «Укртелеком» не зазначав таку правову підставу як недотримання відповідачем принципу «venire contra factum». Як свідчать матеріали господарської справи, відповідно до приписів ч. 3 ст. 46 ГПК України заяви про зміну предмету або підстав позову позивачем не подавалося, отже, зазначення нових підстав в апеляційній скарзі є зловживання стороною наданими їй процесуальними правами. Також, відповідач вказав, що позивач сам допустив порушення принципу «venire contra factum» - після подачі апеляційної скарги він в добровільному порядку здійснив сплату орендної плати:

- 20.05.2024 за листопад-грудень 2023 року, січень-квітень 2024 року;

- 19.06.2024 за травень 2024 року;

- 22.07.2024 за червень 2024 року.

Відповідач вважає такі дії, вчинені після подачі апеляційної скарги та її прийняття до розгляду, такими, що спрямовані на виконання прийнятих зобов`язань за договором оренди по сплаті орендної плати, фактичним визнанням чинності договору оренди, що суперечить доводам апеляційної скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.10.2024 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі № 904/26/24; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі № 904/26/24 призначено у судовому засіданні на 05.02.2025 об 10:20 год.

28.01.2025 через підсистему "Електронний суд" Комунальне підприємство "Управління ринками" Павлоградської міської ради надало до Центрального апеляційного господарського суду клопотання про долучення доказів акт звіряння розрахунків за період з 02.01.2019 по 31.10.2024 по договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) комунального майна № 37/12Е300-64/19 від 02.01.2019, акт приймання-передачі майна від 31.10.2024.

У клопотанні відповідач зазначив, що за період з дати подачі апеляційної скарги строк дії спірного договору №37/12Е300-64/19 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) комунального майна від 02.01.2019 сплив, Орендар повернув Орендодавцю приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі від 31.10.2024 року. Окрім цього, позивачем в повному обсязі сплачена орендна плата за договором.

Відповідач вважає, що зазначені докази є суттєвими, додатково підтверджують суперечливість поведінки позивача, створені після прийняття судом оскаржуваного рішення.

05.02.2025 судове засідання не відбулось через перебування судді-доповідача Чус О.В. у незапланованій відпустці.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від17.02.2025 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі № 904/26/24 призначено у судовому засіданні на 14.05.2025 о 09: 45 год.

В судовому засіданні 14.05.2025 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 14.05.2025 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (т. 2, а.с. 29 на звороті).

Беручи до уваги, що неявка учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 14.05.2025 колегією суддів оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи

Між Комунальним підприємством "Управління ринками" Павлоградської міської ради (далі орендодавець, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (далі орендар, позивач) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) комунального майна № 37/12Е300-64/19 від 02.01.2019 (далі договір) (а.с. 8 - 11).

Згідно з пунктом 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування індивідуально визначене нерухоме майно нежитлове приміщення (далі майно) загальною площею 49,5 кв.м, розташоване за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 336, на 1-му поверсі, що перебуває на балансі КП "Управління ринками" ПМР (далі балансоутримувач), вартість якого на 20.09.2018 за незалежною оцінкою, виконаною експертом Бойковим С.В. (сертифікат № 89-16 від 03.02.2016, виданий фондом державного майна України), становить 160348,00 грн без ПДВ.

Майно передається в оренду з метою розміщення та експлуатації обладнання електрозв`язку (п. 1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що стан майна на момент укладення договору визначається в акті прийому-передачі за узгодженим орендодавцем висновком балансоутримувача та орендаря.

Відповідно до пункту 2.1 договору орендар вступає в строкове платне користування майном у термін (а саме з 01.01.2019), зазначений у договорі, але не раніше дати підписання акта прийому-передачі майна, а в разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж два роки одинадцять місяців.

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається територіальна громада міста Павлограда, а орендар користується ним протягом строку оренди (п. 2.2 договору).

Пунктом 2.3 договору встановлено, що в разі припинення цього договору майно повертається орендарем балансоутримувачу КП "Управління ринками" ПМР (орендодавцю або балансоутримувачу). Орендар повертає майно аналогічно в порядку, встановленому при передачі майна орендарю за цим договором. Майно вважається повернутим орендодавцю (балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Обов`язок щодо складання акта прийму-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору (п. 2.4 договору).

Згідно з пунктом 3.5 договору орендна плата перераховується орендарем на розрахунковий рахунок балансоутримувача щомісячно до 15 числа місяця, наступного за звітним. Балансоутримувач у строк 3 робочих дні перераховує 50% (у пропорції, визначеній Методикою розрахунку та пропорції розподілу плати за оренду комунального майна, затвердженою рішенням Павлоградської міської ради) до загального фонду міського бюджету. Розрахунок проводиться без урахування суми ПДВ.

За змістом розділу 5 договору орендар зобов`язується, зокрема:

своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна; ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна (п. 5.5 договору);

у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцю або підприємству (установі, організації), вказаному орендодавцем, орендоване майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу і відшкодувати орендодавцю збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (п. 5.8 договору).

Відповідно до пунктів 8.1, 8.3 договору орендодавець має право: контролювати наявність, стан, напрями і ефективність використання майна, переданого в оренду за цим договором; здійснювати контроль за станом майна шляхом візуального обстеження зі складанням акта обстеження.

Цей договір укладений строком на 2 роки 11 місяців і діє з 01.01.2019 до 01.12.2021 включно (п. 10.1 договору).

Пунктом 10.3 договору передбачено, що зміни і доповнення до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни і доповнення, які пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання на розгляд іншої сторони.

Згідно з пунктом 10.4 договору за ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірваний за рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

За змістом пункту 10.8 договору його дія припиняється в результаті:

приватизації орендованого майна орендарем;

закінчення терміну дії, на який він був укладений;

загибелі орендованого майна;

дострокового за взаємною згодою сторін або за рішенням суду;

банкрутства орендаря та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Достроково дія цього договору припиняється у випадках:

порушення строків внесення орендної плати більше, ніж на два місяці;

використання орендарем майна не за призначенням (п. 10.9 договору).

Відповідно до умов договору об`єкт оренди передано орендарю в платне користування за актом прийому-передачі нежитлового приміщення № 1 (Додаток № 1 до договору) (а.с. 13).

Додатковою угодою № 2/4128/2021 від 22.11.2021 до договору сторони, серед іншого, продовжили строк його дії з 01.12.2021 на два роки одинадцять місяців, тобто до 31.10.2024 включно (п. 4 додаткової угоди № 2/4128/2021 від 22.11.2021, а.с. 29-30).

Листом № 1098-ВИХ-DP-12E300-2023 від 26.06.2023 позивач повідомив відповідача про припинення договору оренди та зазначив, що звільнення ним орендованого приміщення заплановано на початок липня 2023 року, у зв`язку з чим, запропонував заздалегідь врегулювати питання відключення/підключення електроенергії в цьому приміщенні (а.с. 21).

Указаний лист отримано Комунальним підприємством "Управління ринками" Павлоградської міської ради 06.07.2023, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим поштовим повідомленням (а.с. 22).

Листом № 1369ВИХ-DP-12E300-2023 від 04.08.2023 позивач вдруге повідомив відповідача про припинення договору та необхідність прийняття з користування індивідуально визначеного нерухомого майна нежитлового приміщення загальною площею 49,5 кв.м, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Дніпровська, 336, на першому поверсі 3-поверхового житлового будинку. У своєму повідомленні орендар просив орендодавця/балансоутримувача протягом 3-х робочих днів з моменту отримання листа призначити дату та час для передачі ключів від приміщення та підписання акта приймання-передачі (повернення) майна з представником Акціонерного товариства "Укртелеком" у м. Павлограді. Разом з листом орендарем було направлено два примірники акта приймання-передачі майна та проєкт додаткової угоди про розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) комунального майна (а.с. 14 - 16).

Комунальне підприємство "Управління ринками" Павлоградської міської ради у листі № 139 від 11.08.2023 запропонувало Акціонерному товариству "Укртелеком" провести повернення комунального майна 15.08.2023. При цьому просило орендаря надати підтверджувальні документи про стан розрахунків за комунальні послуги на день передачі комунального майна та нагадало останньому про зобов`язання сплачувати орендну плату до моменту підписання акта приймання-передачі (а.с. 23).

Листом № 141 від 18.08.2023 "Щодо приведення нерухомого майна: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Дніпровська, 336 в належний стан" орендодавець/балансоутримувач повідомив орендаря, що за результатом огляду орендованого майна, проведеного 15.08.2023 представниками КП "Управління ринками" ПМР та АТ "Укртелеком", установлено незадовільний стан та ознаки пошкодження об`єкта оренди, що унеможливлює підписання акта приймання-передачі орендованого майна та розірвання договору. З огляду на наведені обставини орендодавець/балансоутримувач запропонував орендарю привести орендоване майно в належний стан для подальшої його передачі (повернення) або відшкодувати збитки, а також зазначив, що питання дострокового розірвання договору та підписання акта приймання-передачі буде розглянуто після усунення пошкоджень або відшкодування завданих орендарем збитків у повному обсязі (а.с. 24).

З метою усунення недоліків, указаних в листі № 141 від 18.08.2023, Акціонерне товариство "Укртелеком" направило Комунальному підприємству "Управління ринками" Павлоградської міської ради дефектний акт для підписання (лист № 1508-ВИХ-DP-12E300-2023 від 30.08.2023, а.с. 25).

Листом № 153 від 18.09.2023 Комунальне підприємство "Управління ринками" Павлоградської міської ради повідомило орендаря про те, що з урахуванням пунктів 5.4, 5.5, 5.8 договору підписання дефектного акта балансоутримувачем непотрібне та наголосило на необхідності приведення орендованого майна в належний стан з метою прискорення його передачі (повернення) (а.с. 26).

Листом № 1821-ВИХ-DP-12E300-2023 від 25.10.2023 позивач запросив у Комунального підприємства "Управління ринками" Павлоградської міської ради копію технічного паспорта та копію звіту з незалежної оцінки (визначення ринкової вартості) об`єкта оренди, оскільки викладена в листі орендодавця/балансоутримувача № 153 від 18.09.2023 інформація щодо технічних характеристик майна в договорі відсутня, як і план приміщення та перелік наявних комунікацій.

За твердженням позивача відповіді на цей запит Комунальним підприємством "Управління ринками" Павлоградської міської ради йому не надано.

Отже, сторонами не було досягнуто взаємної згоди стосовно розірвання договору, що й стало причиною виникнення спору.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Предметом доказування у даному спорі є наявність чи відсутність передбачених договором або законодавством підстав для розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) комунального майна № 37/12Е300-64/19 від 02.01.2019 в судовому порядку. При цьому, сторона, яка ставить питання про розірвання договору, має довести наявність таких порушень договору, з якими сам договір або чинне законодавство пов`язує можливість його розірвання в судовому порядку.

Згідно з частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 цивільного Кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

За змістом частини другої статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Правовідносини сторін у цій справі виникли з договору оренди комунального нерухомого майна, який укладено 02.01.2019 до 01.12.2021.

Правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна", положеннями Цивільного та Господарського кодексів України щодо найму (оренди).

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

27.12.2019 набрав чинності Закон України від 03.10.2019 № 157-ІХ "Про оренду державного та комунального майна", який введено в дію з 01.02.2020 (далі Закон № 157-ІХ).

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 157-IX договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

За змістом пункту 10.1 договору строк його дії закінчується 01.12.2021, тобто після настання дати (01.07.2020), визначеної пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 157-ІХ, з якої продовження договорів оренди державного або комунального майна, укладених до набрання чинності цим Законом, повинно відбуватися в порядку, визначеному Законом № 157-ІХ.

За приписом частини першої статті 18 Закону № 157-ІХ продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які:

укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше;

укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону;

укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону;

укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством (ч. 2 ст. 18 Закону № 157-ІХ).

Додатковою угодою № 2/4128/2021 від 22.11.2021 сторони продовжили строк дії договору з 01.12.2021 на два роки одинадцять місяців, тобто до 31.10.2024 включно.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) комунального майна № 37/12Е300-64/19 від 02.01.2019 був дійсним та обов`язковим для виконання його сторонами в межах продовженого ними строку дії до 31.10.2024.

Реалізація права на розірвання договору оренди здійснюється з дотриманням порядку, встановленого статтею 188 ГК України.

За статтею 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч. 2). Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч. 3). У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч. 4). Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду (ч. 5).

У справі, що розглядається, умовами пункту 10.3 укладеного сторонами договору передбачено, що його розірвання можливе лише за взаємною згодою сторін. За ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірваний за рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством (п. 10.4 договору).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у пунктах 6.2.8, 6.2.10 постанови від 05.07.2019 у справі № 916/1684/18 виснувала наступне:

- за загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним чинним законодавством, зміна та розірвання господарських та цивільних договорів допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору);

- за загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін у порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 157-ІХ договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

За змістом наведених правових норм договір оренди комунального майна може бути розірваний (достроково припинений) лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави для зміни або розірвання договору наведені у статті 651 Цивільного кодексу України. Так, за приписами частини другої даної статті договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного порушення умов договору, відповідно до частини другої статті 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення договірних правовідносин (аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 903/242/20).

Статтею 874 Цивільного кодексу України встановлено, що наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймодавець передав річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; 2) наймодавець не виконує свого обов`язку щодо проведення капітального ремонту речі.

Судом першої інстанції слушно зауважено, що заявляючи вимогу про розірвання договору, позивач не наводить жодної з визначених законом підстав для розірвання договору в односторонньому порядку, нормативною підставою позову зазначає лише статтю 188 Господарського кодексу України, яка визначає не підстави, а порядок розірвання господарських договорів.

Водночас апеляційний суд зазначає, що звертаючись із позовною вимогою про розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) комунального майна № 37/12Е300-64/19 від 02.01.2019, укладений між сторонами, і вважати датою розірвання вказаного договору 31.08.2023, позивачем фактично ставилося питання про встановлення юридичного факту, що виходить поза межі компетенції господарського суду, оскільки в такому випадку суд не здійснює захисту порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу суб`єкта господарювання.

Листування, яке міститься в матеріалах справи не може вважатися фактом досягнення згоди про дострокове розірвання договору оренди, як вважає апелянт, та не є підставою для визнання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) комунального майна № 37/12Е300-64/19 від 02.01.2019 припиненим.

Таким чином, колегія судів апеляційного суду погоджується з судом попередньої інстанції, що позивач не довів належними й допустимими доказами наявності передбачених законом чи договором підстав для дострокового припинення договірних відносин у судовому порядку.

Судова колегія також відхиляє посилання скаржника на висновки Верховного Суду у справі: № 925/1238/22, де розглядалися вимоги покупця до продавця, зокрема, про встановлення договору розірваним та, як наслідок, стягнення суми авансу відповідно до ст. 1212 ЦК України; у справі № 390/34/17, в якій предметом розгляду були вимоги фізичної особи про визнання договору оренди землі неукладеним та повернення земельної ділянки з незаконного володіння, - з огляду на неподібність правовідносин у цих справах та у справі, що розглядається, за всіма критеріями подібності.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, колегія суддів вважає, що наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртелеком" у даній справі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення в розумінні ст. 277 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно з вимогами ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284, 287-289 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі № 904/26/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі № 904/26/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 26.05.2025

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін