ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28 травня 2025 року Справа № 903/259/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянувши у приміщенні Господарського суду Волинської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ", м. Луцьк

про постановлення додаткової ухвали

по справі №903/259/25

за позовом: Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради, м. Кропивницький

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ", м. Луцьк

про стягнення 1098,64 грн.

Встановив: 10 березня 2025 року на адресу Господарського суду Волинської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ" про стягнення 1098, 64 грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем договору щодо надання в тимчасове користування місць, які перебувають у комунальній власності (для розташування рекламних засобів) №191 від 01.01.2024 в частині своєчасної оплати за договором.

Ухвалою суду від 13.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

31.03.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ" через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшов відзив на позовну заяву за вх.№01-87/1240/25, у якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

28.04.2025 від Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшла заява за вх. №01-74/234/25 про зміну підстав позову.

07.05.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ" через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшли заперечення за вх.№01-87/1977/25 на заяву про зміну підстав позову.

09 травня 2025 року від Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшла заява за вх. №01-87/2021/25, у якій позивач просить: закрити провадження по справі за позовом Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ" про стягнення 1098, 64 грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору (оскільки у відповідача на даний момент відсутня заборгованість по договору від 01.01.2024 року №191); повернути з державного бюджету Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради судовий збір у розмірі 3028,00 грн. сплачений згідно платіжної інструкції від 21.02.2025 №28; заяву про зміну підстав позову залишити без розгляду; заяву Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради розглянути без участі представника позивача.

Ухвалою суду від 13.05.2025 закрито провадження у справі за позовом Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ" про стягнення 1098,64 грн., у зв`язку з відсутністю предмета спору та постановлено повернути Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради (місто Кропивницький, вулиця Велика Перспективна, 14, ) із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3028,00 грн., сплачений при поданні позовної заяви до Господарського суду Волинської області згідно платіжної інструкції №28 від 21.02.2025 на суму 3028,00 грн.

16.05.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ" через відділ документального забезпечення та контролю суду надійшла заява за вх. №01-87/2140/25 про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі №903/259/25.

В обґрунтування заяви ТОВ "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ" з посиланням на ч. 5 ст. 130 ГПК України зазначає, що внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідачем понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Відповідач зазначає, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору щодо надання в тимчасове користування місць, які перебувають у комунальній власності (для розташування рекламних засобів) №191 від 01.01.2024 укладеним між позивачем та відповідачем, стверджуючи, що відповідач не розрахувався за користування місяцями для розміщення рекламних засобів, в зв`язку з чим за період з 01.01.2024 по 31.07.2024 виникла заборгованість в розмірі 1098,64 грн.

У відзиві відповідач надав докази, що на момент подання позовної заяви у відповідача відсутня заборгованість за договором №191 від 01.01.2024.

У заяві про зміну підстав позову від 24.04.2025р. Департамент містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради зазначав вже про порушення відповідачем умов договору щодо надання в тимчасове користування місць, які перебувають у комунальній власності (для розташування рекламних засобів) №713 від 01 липня 2019 року, укладеного між відповідачем та управлінням містобудування та архітектури Міської ради міста Кропивницького. Тобто поданням заяви про зміну підстав позову від 24.04.2025 позивач фактично визнав безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Заяву від 09.05.2025 про закриття провадження у справі позивач обґрунтовував відсутністю у відповідача заборгованості по договору від 01.01.2024 №191.

Отже, поданням заяви від 09.05.2025 позивач визнав подання ним завідомо безпідставного позову за відсутності предмета спору.

На підставі викладеного, відповідач вважає, що під необґрунтованими діями позивача слід розуміти сам факт подання позову за відсутності у відповідача заборгованості за договором від 01.01.2024 №191 та в подальшому подання заяви про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

При цьому відповідач вважає, що самим фактом звернення до суду з заявою про закриття провадження у справі позивач визнав відсутність заборгованості за договором та передчасність пред`явлення позову до відповідача, а отже, необґрунтованість вчинення ним відповідної процесуальної дії.

Надаючи правову оцінку заяві про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача суд виходив із такого.

Відповідно до ст. 244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки, ухвалою суду від 13.03.2025 позовну заяву Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то й заяву про постановлення додаткової ухвали про стягнення витрат на професійну правничу допомогу розглянуто у такому ж порядку.

Відповідно до ч. 6 ст. 130 у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Системний аналіз норм процесуального законодавства, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, ст.ст. 129 та 130 ГПК України дає підстави для висновку про те, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити саме з положень саме ч. 5 ст. 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17.

Згідно з частинами першою та третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Таким чином, в силу імперативного припису ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України відповідні витрати відповідача, у тому числі на правову допомогу адвоката, компенсуються позивачем за умови встановлення судом саме необґрунтованих дій останнього.

У вказаних вище випадках суд з урахуванням обставин конкретної справи може встановити вищезазначені дії позивача необгрунтованими та постановити компенсувати за його рахунок витрати відповідача у відповідності до положень ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак, очевидно, що під такими діями можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

У справі №903/259/25 суд закрив провадження по справі за позовом Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ" про стягнення 1098,64 грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки у відповідача відсутня заборгованість по договору від 01.01.2024 року №191.

Проте, під час розгляду справи №903/259/25 відповідач отримав професійну правничу допомогу, а тому витрати відповідача, у тому числі на правову допомогу адвоката, на підставі ч.5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України мають бути відшкодовані позивачем.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження надання послуг професійної правничої допомоги відповідач надав суду: копію договору про надання правничої допомоги №15 від 31 грудня 2024р., копію додаткової угоди від 24 березня 2025 року, копію акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 28 березня 2025 року (а.с. 38-42).

Відповідно до статті 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

31 грудня 2024 року між ТОВ "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ" та АО «ЗОЛОТІ ВОРОТА» укладено договір про надання правничої допомоги №15 (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. договору, Виконавець (АО «ЗОЛОТІ ВОРОТА») зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів Клієнта (ТОВ "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ") та надавати інші види правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншим чинним законодавством, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Згідно п. 1.2. договору, зміст, умови, вартість та строки виконання покладених Клієнтом на Виконавця завдань визначаються Сторонами у додаткових угодах до даного Договору.

Згідно п. 1.3. договору, факт надання Виконавцем правової допомоги (послуг) Клієнту оформляється Актом приймання-передачі виконаних робіт.

24 березня 2025 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору за якою Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надати Клієнту юридичні послуги, що полягають у наданні правничої допомоги в процесі розгляду Господарським судом Волинської області справи №903/259/25 за позовом Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» про стягнення 1098, 64 грн.

Пунктом 2 Додаткової угоди, сторони узгодили, що за здійснену правову допомогу та послуги, що надаються Виконавцем, Клієнт сплачує Виконавцю гонорар (винагороду) у фіксованому розмірі, що становить 2 000,00 грн.

28 березня 2025 р., за результатом надання послуг по Договору, між сторонами підписано Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Вартість виконаних Виконавцем робіт по Договору становить 2 000,00 грн.

Згідно пункту 3 Додаткової угоди, гонорар сплачується в готівковій або безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця, протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт).

Суд бере до уваги висновок, зазначений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 зі справи №922/445/19. В абзацах другому та третьому пункту 6.5 цієї постанови зазначено, що згідно зі змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Судом враховується, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19).

Враховуючи вказане, відповідачем, на думку та переконання суду, згідно з вимогами ст. 74 ГПК України було доведено надання йому адвокатом послуг з професійної правничої допомоги на суму 2000 грн. На думку суду, вартість послуг на визначену суму підтверджена належними та допустимими доказами, відповідає обсягу виконаних робіт (наданих послуг).

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Верховний Суд у постанові від 05.07.2023 по справі №914/2405/21 зазначив, що як вартість послуг з правової допомоги, так і порядок її визначення, перебувають у площині відносин клієнта та його адвоката, тоді як суд, вирішуючи питання про відшкодування цих витрат, перевіряє чи були такі послуги фактично надані та оцінює їх співмірність, розумність та пропорційність.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Враховуючи конкретні обставини цієї справи, оцінивши витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі, підготовку відзиву на позовну заяву, заперечення на заяву про зміну підстав позову, враховуючи те, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, виходячи із засад розумності і справедливості, враховуючи обсяг наданої відповідачу правової допомоги, до стягнення з позивача на користь відповідача у зв`язку із чим закрив провадження по справі №903/259/25 до стягнення підлягає 1000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу за представництво у справі №903/259/25 у Господарському суді Волинської області, у задоволенні решти заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (1000,00 грн.) слід відмовити.

Зазначені витрати на переконання суду, відповідатимуть критеріям пропорційності, добросовісності, розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 130, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ" про постановлення додаткової ухвали задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради (м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ" (м. Луцьк, вул. Яремчука Назарія, 1, ) 1000,00 грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

3. В решті заяви відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку і строки встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала суду підписна 28.05.2025.

Суддя В. М. Дем`як