РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2025Справа № 910/688/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВН-Агро» (17400, Чернігівська обл., м. Бобровиця, вул. Незалежності, буд. 146; ідентифікаційний код 31374848)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» (01010, м. Київ, вул. Острозьких Князів, буд. 32/2; ідентифікаційний код 43965848)

про визнання недійсним окремих умов договору,

Представники сторін:

від позивача: Богдан Юлія, Косминін Олексій

від відповідача: Кулик Наталія

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ТВН-Агро» (далі за текстом - ТОВ «ТВН-Агро», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» (далі за текстом - ТОВ «Твій Газзбут», Відповідач), в якому Позивач просить суд:

- визнати недійсним пункту 6.2.2 договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-92975-22, укладений між ТОВ «Твій Газзбут» та ТОВ «ТВН-Агро»;

- визнати недійсним пункту 6.2.3 договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-92975-22, укладений між ТОВ «Твій Газзбут» та ТОВ «ТВН-Агро».

Позивач зазначає, що умовами укладеного між сторонами Договору, а саме пунктами 6.2.2, 6.2.3 Договору сторонами передбачено умови для покладення на споживача відповідальності за недотримання ним підтверджених обсягів природного газу за відповідний період у формі штрафу за недовикористання та перевикористання фактичних обсягів споживання природного газу, що суперечить на переконання Позивача підпункту 1 та 2 пункту 1 розділу VII Правил постачання природного газу, оскільки умовами останніх закріплено можливість відшкодування саме збитків у випадку недовикористання та перевикористання погодженого обсягу природного газу.

Посилаючись на положення частини 1 статті 215, частини 1 статті 203 ЦК України Позивач вважає, що пункт 6.2.2 та 6.2.3 Договору суперечить Правилам постачання природного газу.

У відповіді на відзив Позивач заперечує щодо визначеної Відповідачем судової практики та зазначає, що вона не підлягає застосуванню в межах спірних правовідносин оскільки не є аналогічною, а доводи зазначені Відповідачем у відзиві, є такими, що не відповідають предмету спору за поданим позовом та обставинам справи.

В іншій частині відповідь на відзив є аналогічною доводам Позивача згідно поданого позову.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Заперечуючи щодо задоволення позову, Відповідач у поданому відзиві зазначає, що на переконання Відповідача, сторони погодили всі істотні умови та уклали договір від 24.06.2022 №41АР200-92975-22, прийнявши таким чином всі права та обов`язки за цим договором.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 03.03.2025.

10.02.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

21.02.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 03.03.2025 судом оголошено перерву до 20.03.2025.

У підготовчому засіданні 20.03.2025 судом закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 28.04.2025.

Судове засідання 28.04.2025 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Пукаса А.Ю. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 розгляд справи призначено на 14.05.2025.

У судовому засіданні 14.05.2025 представник Позивача надав пояснення по суті заявлених вимог, просив суд задовольнити позов.

Представник Відповідача заперечував щодо задоволення позову, просив суд відмовити.

Таким чином, заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, у судовому засіданні 14.05.2024 відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

24.06.2022 між ТОВ «Твій Газзбут» (Постачальник) та ТОВ «ТВН-Агро» (Споживач) укладено договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-92975-22 (далі за текстом - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується здійснювати постачання природного газу для потреб непобутових споживачів у 2022 році, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу.

Згідно з пунктом 6.2.1 Договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 6.2.2 Договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого Споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому Споживачем), Споживач сплачує Постачальнику штраф за перевищення обсягу постачання газу, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vn) * Ц * К де Vф - обсяг фактично поставленого газу Споживачу протягом розрахункового періоду за Договором; Vn - підтверджений обсяг газу на розрахунковий період; Ц - вартість газу за Договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,1.

Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг споживання газу буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому Споживачем), Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який стягується штраф, від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період (пункт 6.2.3 Договору).

Відповідно до пунктів 10.1 - 10.3 Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої Споживач включений до реєстру Споживачів ТОВ «Твій Газзбут» в інформаційній платформі Оператора ГТС до 31.12.2022, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У Додатку №1 до Договору зазначені планові обсяги постачання газу у 2022 році по місяцях, куб. м: липень - 5 000; серпень - 5 000; вересень - 12 000; жовтень - /100 000; листопад - 10 000; грудень - 0.

Позивач, посилаючись на положення статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» зазначає, що договір постачання природного газу повинен містити, зокрема, такі умови, що є істотними та обов`язковими для цього виду договору: предмет договору, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ в необхідних для нього об`ємах (обсягах); річні, місячні та/або добові обсяги природного газу, у тому числі в розрізі точок комерційного обліку (за необхідності), та/або допустиме їх відхилення; відповідальність сторін за невиконання умов договору та підстави її застосування, у тому числі в разі перевищення споживачем підтверджених обсягів природного газу за відповідний період, - порядок зміни постачальника.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 затверджено Правила постачання природного газу (далі за текстом- Правила).

Позивач звертаючись до суду з даним позовом, стверджує, що умовами укладеного між сторонами Договору, а саме пунктами 6.2.2, 6.2.3 сторонами передбачено умови для покладення на споживача відповідальності за недотримання ним підтверджених обсягів природного газу за відповідний період у формі штрафу за недовикористання та перевикористання фактичних обсягів споживання природного газу, що суперечить, на переконання Позивача, підпунктам 1 та 2 пункту 1 розділу VII Правил постачання природного газу, оскільки умовами вказаних Правил закріплено можливість відшкодування саме збитків у випадку недовикористання та перевикористання погодженого обсягу природного газу.

Посилаючись на положення частини 1 статті 215, частини 1 статті 203 ЦК України Позивач вважає, що пункт 6.2.2 та 6.2.3 Договору суперечить Правилам постачання природного газу.

Також судом встановлено, що у провадженні господарського суду Чернігівської області перебувала справа № 27/4/24, за позовом Відповідача до Позивача про стягнення заборгованості за Договором у сумі 3 213 996,51 грн, з яких 877 256,79 грн заборгованості за поставлений природний газ, 24 618,00 грн - 3% річних, 36 482,27 грн інфляційних втрат, 375 831,09 грн пені, 1 843 573,48 грн штрафу та 56 234,88 грн компенсації вартості послуги доступу до потужності.

Позовні вимоги Відповідача за зазначеним позовом обґрунтовувались неналежним виконанням зобов`язань за договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 24.06.2022 № 41АР200-92975-22 (в частині сплати коштів за спожитий у листопаді- грудні 2022 природний газ у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 877 256,79 грн, на яку Відповідач нарахував пеню, 3% річних та інфляційні втрати. У зв`язку з тим, що фактичний обсяг споживання Позивачем природного газу був меншим (у липні-жовтні 2022 року) та більшим (у листопаді-грудні 2022 року) від підтвердженого обсягу газу, Відповідач на підставі п. 6.2.2, п. 6.2.3 Договору нарахував та заявив до стягнення штраф у загальному розмірі 1 843 573,48 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.03.2024 у справі № 927/4/24 позов Відповідача до Позивача задоволено частково, зокрема відмовлено у стягненні штрафу в розмірі 1 843 573,48 грн., нарахованому на підставі пункту 6.2.2, пункту 6.2.3 Договору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.03.2024 у справі № 927/4/24 в частині відмови у стягненні 1 843 573,48 грн. штрафу скасовано, а вказану суму присуджено до стягнення.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.04.2025 у справі № 927/4/24 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «ТВН-Агро» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 927/4/24.

Заперечуючи щодо задоволення позову, Відповідач у поданому відзиві зазначає, сторони погодили всі істотні умови та уклали договір від 24.06.2022 №41АР200-92975-22, прийнявши таким чином всі права та обов`язки за цим договором у зв`язку з чим нарахування та стягнення штрафу є правомірним, що також підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 927/4/24.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 ГК України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статтей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції чинній на момент укладання Договору) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Частиною 4 та 5 вказаної статті закріплено, що правила постачання природного газу затверджуються Регулятором після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства і є обов`язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами.

Договір постачання повинен містити такі істотні умови:

1) обов`язок постачальника забезпечити споживача всією необхідною інформацією про загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки постачальника та споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з таким постачальником шляхом її розміщення на офіційному веб-сайті постачальника;

2) обов`язок постачальника забезпечити споживача інформацією про обсяги та інші показники споживання природного газу таким споживачем на безоплатній основі;

3) обов`язок постачальника повідомити споживачу про намір внесення змін до договору постачання природного газу в частині умов постачання до початку дії таких змін та гарантування права споживача на дострокове розірвання договору постачання, якщо нові умови постачання є для нього неприйнятними;

4) обов`язок постачальника забезпечити споживачу вибір способу оплати з метою уникнення дискримінації;

5) обов`язок постачальника забезпечити споживача прозорими, простими та доступними способами досудового вирішення спорів з таким постачальником;

6) порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

Майново-господарські зобов`язання мають цивільно-правову природу і регулюються передусім нормами ЦК із визначенням ГК лише окремих їх особливостей (зазначене прямо передбачено частиною першою статті 175 ГК). Цивільне ж право відзначається загальнодозвільним правовим режимом - «дозволено все, що не заборонено».

Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (пункт 3 частина 1 статті 3 ЦК). За змістом цієї засади сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК).

Принцип свободи договору полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати:

- можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору);

- можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

Відсутність у законі дозволу передбачити в договорі ту чи іншу умову не є рівнозначною забороні включення такої умови в договір.

Сторони не позбавлені права встановити в договорі на випадок порушення його умов такий платіж, який вони вважатимуть за необхідне (відшкодування збитків, штраф тощо), якщо це не заборонено законом.

Отже, необхідним є встановлення змісту умови договору та справжнього волевиявлення сторін. Якщо у договорі сторони заздалегідь узгодили вид та розмір санкції (її конкретний грошовий вираз), зокрема шляхом встановлення порядку розрахунку, така умова є обов`язковою для виконання.

В разі узгодження сторонами санкції у вигляді штрафу та закріплення її в договорі суд не має вдаватися до її перекваліфікації на збитки за відсутності ознак зловживання свободою договору чи прямої законодавчої заборони.

Перекваліфікація судом платежу на випадок невиконання, який сторони дійсно, чітко та недвозначно позначили в договорі як штраф, на збитки, заздалегідь визначені збитки (і навпаки) не може вважатися припустимим.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суд від 15.11.2024 у справі № 904/1553/23.

Крім того, вказана постанова, визначає, що сторони в межах принципу свободи договору встановили санкцію у виді штрафу та передбачили порядок його розрахунку, що не суперечить вимогам законодавства.

Суд зазначає, що згідно з буквальним тлумаченням пунктів 6.2.2 та 6.2.3 Договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого споживачеві газу буде перевищувати / буде меншим від підтвердженого обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач сплачує постачальнику штраф за перевищення / недобір обсягу постання газу, що розраховується за визначено Договором формулою.

В силу зазначеного, враховуючи свободу Договору, погодження сторонами умов пунктів 6.2.2 та 6.2.3 Договору шляхом його підписання, зокрема в частині відповідальності сторін, норми Правил самі по собі не змінюють правову природу оскаржуваних Позивачем умов Договору, не надають підстав для іншого тлумачення чи перекваліфікації спірної санкції, ніж так як вона визначена сторонами в Договорі.

Відтак, Позивачем не доведено, що пункти 6.2.2 та 6.2.3 Договору суперечать Правилам підпункту 1 та 2 пункту 1 розділу VII Правил постачання природного газу, а тому підстави для визнання останніх недійсними відсутні.

Враховуючи доводи Позивача, суд зазначає, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не результати вирішення спору з тотожних правовідносин оскільки останні не є джерелами права, які підлягають застосуванню судом.

При цьому судом не заперечується, що Правилами закріплюються заздалегідь погоджені збитки, що нараховуються споживачу, однак це не є забороною сторін закріпити аналогічні умови у договорі у вигляді штрафної санкції, що нівелює та спростовує заявлені Позивачем вимоги в цілому.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, з огляду на досліджені судом докази та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що Позивачем не доведено наявності підстав визнання недійсним визначених ним пунктів Договору, а відтак і наявності підстав для задоволення позову.

Судові витрати у вигляді судового збору та витрати на професійну правничу допомогу відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Позивача та йому не відшкодовуються.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВН-Агро» - відмовити.

2. Судові витрати Товариству з обмеженою відповідальністю «ТВН-Агро» не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 26.05.2025

Суддя Антон ПУКАС