УХВАЛА

26 травня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/19537/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс"

про роз`яснення постанови Верховного Суду від 09 квітня 2025 року

у справі №910/19537/23

за заявою арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська компанія "Гапоненко Роман і партнери"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 09 квітня 2025 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 (в частині відмови у задоволенні заяви ТОВ "Юфітекс" з грошовими вимогами до боржника) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 910/19537/23 залишено без змін.

28.04.2025 до Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" надійшла заява про роз`яснення постанови Верховного Суду від 09 квітня 2025 року у справі №910/19537/23, а саме:

- з яких підстав та з урахуванням яких норм чинного законодавства Верховним Судом не враховано Угоду щодо внесених змін про призначення платежу в платіжній інструкції №593 від 19.08.2022?

- з яких підстав та з урахуванням яких норм чинного законодавства Верховним Судом нічого не зазначено про Лист від 01.09.2022 (про підтвердження ТОВ «АК «Гапоненко Роман і партнери» - існування у нього заборгованості)?

- з урахуванням яких норм чинного законодавства Верховним Судом не зазначено про Роздруківку банківських операції, засвідчених АТ «ОТП Банк»?

-з урахуванням яких норм чинного законодавства Верховним Судом не враховано та не застосовано правові висновки зроблені у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 809/34/17, від 01.07.2020 у справі № 824/74/19-а, постанові Верховного Суду від 05.09.2023 у cправі № 917/1283/21, у якій викладено такий комплексний висновок щодо застосування норми ст. 23 ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні": «Право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, тобто особі, що здійснює відповідний платіж. У випадку ж, якщо грошові кошти вже були списані з рахунку платника та зараховані на рахунок отримувача, переказ набуває статусу завершеного (п. 30.1 ст. 30 ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"). Отже, з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним. Внесення змін банком до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим. А питання уточнення інформації, вказаної у реквізиті "Призначення платежу" виконаного платіжного доручення вирішується сторонами у порядку, узгодженому між ними, без участі банку. Зазначене підтверджується листом Національного Банку України від 09.06.2011 р. №25-111/1438-7141 "Про заміну інформації у реквізиті "Призначення платежу", яким встановлено, що після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті "Призначення платежу", вирішується між сторонами без участі банку. Визначальним у змісті наведених законодавчих норм, якими регулюються правильність заповнення платіжного доручення, є те, що вони регулюють правовідносини між банком та платником, у той час, як зміна волевиявлення у розпорядженні коштами є господарськими правовідносинами та визначається цивільно-правовими угодами, укладеними між сторонами".

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.04.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" передано на розгляд колегії суддів Верховного Суду у складі: Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я.

Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва та Північного апеляційного господарського суду матеріали справи №910/19537/23, які стосуються розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 (в частині відмови у задоволенні заяви ТОВ "Юфітекс" з грошовими вимогами до боржника) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 910/19537/23 та містять постанову Верховного Суду від 09 квітня 2025 року.

22.05.2025 матеріали справи №910/19537/23 надійшли на адресу Касаційного господарського суду.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" про роз`яснення судового рішення колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 245 ГПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Виходячи зі змісту наведеної норми роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають ті рішення, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Такі висновки про застосування норм процесуального права викладено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 09.07.2018 у справі №911/2050/16.

У постанові Верховного Суду від 09 квітня 2025 року у справі №910/19537/23 суд касаційної інстанції не ухвалював судове рішення, яке підлягає виконанню у порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

З урахуванням приписів частини другої 245 Господарського процесуального кодексу України та висновків про застосування норм права, які викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 09.07.2018 у справі №911/2050/16, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" про роз`яснення постанови Верховного Суду від 09 квітня 2025 року у справі №910/19537/23.

Керуючись статтями 234, 235, 245 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юфітекс" про роз`яснення постанови Верховного Суду від 09 квітня 2025 року у справі №910/19537/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді К.М. Огороднік

В.Я. Погребняк