ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р. Справа №914/664/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді Н.М. Кравчук

І.Ю. Панова,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури б/н від 02.12.2024 року (вх.№ 01-05/3504/24 від 03.12.2024 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 29.10.2024 року (суддя У.І. Ділай; повне рішення складено 13.11.2024 року)

у справі № 914/664/23

за позовом: Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Брюховецький гай» (надалі ТзОВ «Брюховецький гай»)

до відповідача-2: Львівської міської ради

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державного підприємства «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» (надалі ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр»)

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головного управління Держгеокадастру у Львівській області

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 )

про визнання недійсним та скасування рішень Брюховицької селищної ради №281 від 01.04.2004, №291 від 23.03.2017, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою,

за участю:

від прокуратури: Місінська М.А. (посвідчення №068736 від 01.03.2023 року);

від позивача: Палко Д.І. (самопредставництво юридичної особи);

від відповідача-1: Панкевич Т.І. адвокат (довіреність від 06.02.2024 року);

від відповідача-2: Бірюкова І.І. (самопредставництво юридичної особи);

від третьої особи-1 (в режимі відеоконференції): Олійник Р.Б. адвокат (ордер серії АО №1160561 від 28.01.2025 року);

від третьої особи-2: не з`явився;

від третьої особи-3: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

24.02.2023 року Галицька окружна прокуратура м. Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації звернулася до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Брюховецький гай» та Львівської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» про визнання недійсним та скасування рішень Брюховицької селищної ради №281 від 01.04.2004, №291 від 23.03.2017, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірні рішення прийняті протиправно та унеможливили користування та розпорядження земельною ділянкою державою в особі уповноваженого органу.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 16.05.2023 року залучено до у часті у справі третьою особою-2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Львівській області.

Відповідно до ухвали господарського суду Львівської області від 06.06.2023 року залучено до у часті у справі третьою особою-2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Львівської області від 29.10.2024 року у справі №914/664/23 відмовлено у позові Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що Департаментом екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації видано охоронне зобов`язання від 11.05.2023 № 31- 1342/0/2-23, яким під охорону Філії "Львівський лісовий селекційно-насінневий центр" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" передано лісовий заказник місцевого значення "Гряда", площею 1149 га, розташований в межах кварталів 1-38 Брюховецького лісництва.

Також суд зазначив, що рішенням Брюховицької селищної ради від 26.04.2018 № 567 затверджено містобудівну документацію "Коригування Генерального плану смт. Брюховичі Львівської області", розроблену ДІПМ "Містопроект" і АПТМ "Марко".

Місцевий господарський суд прийшов до висновку, що земельна ділянка з кадастровим номером :07:001:0049, площею 3,7925 га належить до земель оздоровчого призначення, за рахунок земель лісогосподарського призначення чи/або земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, не сформована й на спростування зазначеного доказів не надано.

Також суд вказав на те, що позивач, при зверненні з вимогами про скасування рішень органу місцевого самоврядування, не врахував того, що він не є тією особою, якій надано право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування спірною земельною ділянкою. Відтак, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову, оскільки є відсутнім порушення суб`єктивного права позивача, що підлягає судовому захисту у цьому спорі та не доведено обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що належним доказом щодо підтвердження користування органом лісового господарства землями державного лісового фонду є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Вказує на те, що вказані планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є чинними та у судовому порядку не оскаржувались. Звертає увагу суду на те, що відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства ліси знаходились у виключній власності держави і надавались лише в користування. Зазначає, що Брюховицька селищна рада первино не була наділена повноваженнями щодо прийняття рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Лікарська, 25 в смт. Брюховичі ТзОВ «Брюховецький Гай», оскільки фактично розпорядилася ділянкою державної форми власності та частково землями природно-заповідного фонду. Заявляє, що лише власник та розпорядник цих земельних ділянок, а саме Кабінет Міністрів України був наділений повноваженнями щодо звернення для припинення права власності у порядку ст. 140 Земельного кодексу України. Також зазначає, що постійний користувач - ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» у процесі розроблення технічної документації констатував те, що оскаржувана ділянка не може бути включена в ділянку, якій у подальшому був присвоєний кадастровий номер :09:000:0040, хоча перебуває у межах лісництва, а висновок експертизи від 18.04.2024 року не стосується предмета доказування. Просить рішення господарського суду Львівської області від 29.10.2024 року у справі №914/664/23 скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач-1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами скаржника. Вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що спірна земельна ділянка за цільовим призначенням до 01.04.2004 року відносилася до земель лісового фонду, відтак це виключало можливість її віднесення до «земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення. Вказує на те, що землі лісового фонду, до яких спірна земельна ділянка відносилась, не включено нормою ч. 1 ст. 150 ЗК України до особливо цінних земель, порядок вилучення яких визначено у ч. 2 цієї ж статті. Вважає, що Брюховицька селищна рада мала необхідні повноваження для прийняття Рішення № 281 від 01.04.2004 року. Просить рішення господарського суду Львівської області від 29.10.2024 року у справі №914/664/23 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач-2 у відзиві на апеляційну скаргу підтримує доводи скаржника. Зокрема зазначає, що усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Вказує на те, що на момент виникнення спірних правовідносин правом на розпорядження спірною земельною ділянкою, у тому числі шляхом зміни їх цільового призначення, вилучення та відведення, була наділена держава в особі Кабінету Міністрів України. Вважає, що законним власником спірної земельної ділянки є держава в особі Львівської обласної державної адміністрації. Просить рішення господарського суду Львівської області від 29.10.2024 року у справі №914/664/23 скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні прокурор, представник позивача, відповідача-2 та третьої особи-1 підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача-1 заперечив проти доводів скаржника.

Третя особа-2 і третя особа -3 не забезпечили участі представників у судове засідання, про причини неявки не повідомили.

З`ясовуючи обставини про ознайомлення учасників справи з датою, часом та місцем розгляду справи №914/664/23, суд встановив таке.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 року відкладено розгляд справи до 12.05.2025 року о 10 год. 00 хв.

03.04.2025 року вказана ухвала доставлена до електронного кабінету третьої особи-2, що підтверджується довідкою відповідального працівника суду.

08.04.2025 року ухвала від 31.03.2025 року відправлена на адресу третьої особи-2, вказану в апеляційній скарзі.

25.04.2025 року до суду повернулось рекомендоване поштове відправлення №991 із зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Факт неотримання третьою особою-2 поштової кореспонденції, якою апеляційний суд з додержанням вимог процесуального закону надіслав ухвалу від 31.03.2025 за належною адресою, та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Також всі ухвали Західного апеляційного господарського суду, у тому числі й ухвала від 31.03.2025 року, оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень України, тобто є загальнодоступними.

Учасники справи не позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про рух справи завдяки відкритому безоплатному цілодобовому доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень та скористатися наданими їм процесуальними правами та зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням по їхній справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вищенаведеним підтверджується те, що суд вчинив дії щодо належного повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи №914/664/23.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком учасника справи, тому відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності тих учасників, які не з`явились в судове засідання.

Обставини справи

З наявних у справі копій документів вбачається наступне.

09.10.1984 року Виконавчим комітетом Львівської обласної ради народних депутатів прийнято рішення № 495 «Про мережу територій і об`єктів природно- заповідного фонду області». До вказаного рішення складено список державних заказників місцевого значення, відповідно до пункту 3 якого зазначено про об`єкт природно-заповідного фонду «Гряда» (надалі ПЗФ «Гряда») площею 1149 га. Місцезнаходження: Нестерівський район, Львівський лісгоспзаг, Брюховицьке лісництво в кварталах 1-38.

09.04.1986 року Львівською обласною інспекцією Державного комітету Української РСР по охороні природи оформлено Охоронне зобов`язання щодо державного ландшафтного заказника місцевого значення «Гряда».

27.06.1986 року Львівською обласною інспекцією Державного комітету Української РСР по охороні природи складено паспорт державного ландшафтного заказника місцевого значення «Гряда».

31.07.1997 року рішенням Львівської обласної ради народних депутатів №209 ландшафтному заказнику «Гряда» (п.3) надано статус «Лісовий заказник».

22.02.1999 року Міністерством охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України видано Львівському ліспаркгоспу ДЛГО "Львівліс" охоронне зобов`язання про те, що вказаному підприємству передано під охорону лісовий заказник місцевого значення "Гряда", розташований в межах кварталів 1-38 Брюховецького лісництва.

В розділі 1 Положення про лісовий заказник місцевого значення «Гряда», затвердженого начальником Державного управління екологічної безпеки у Львівській області 03.04.2000 року зазначено, що лісовий заказник місцевого значення "Гряда" засновано рішенням виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 09.10.1984 року № 495 і вказаний заказник розташований в межах кварталів 1-38 Брюховецького лісництва.

30.12.2003 року Державне лісогосподарське об`єднання «Львівліс» звернулось з листом №499 до Виконавчого комітету Брюховицької селищної ради м.Львова, в якому просило вилучити ділянку з Держлісфонду Брюховицького лісництва площею 4,7626га в кв.№36 вид. 3, кв.37 вид.9, кв.№39 вид.3,16 і віднести до земель запасу.

Рішенням №281 від 01.04.2004 року Брюховицька селищна рада вилучила земельну ділянку ДЛГО «Львівліс» площею 4,7626га в кв.№36 вид. 5,6, кв. №37 вид.9, кв.№39 вид.3,16 і віднесла таку до земель запасу рекреаційного призначення селища.

Також до матеріалів справи долучено копію протоколу №26 від 01.04.2004 року, відповідно до п.6 якого депутати погодили вилучення земельної ділянки ДЛГО «Львівліс» площею 4,7626га .

24.05.2007 року Міністерством охорони навколишнього природного середовища України видано охоронне зобов`язання № 04-05-11555, яким під охорону ДП "Львівський лісовий селекційно-насінневий центр" передано лісовий заказник місцевого значення "Гряда", площею 1149 га, розташований в межах кварталів 1-38 Брюховицього лісництва.

В розділі 1 Положення про лісовий заказник місцевого значення "Гряда", затвердженого начальником Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області 26.06.2008 року зазначено, що лісовий заказник місцевого значення "Гряда" засновано рішенням виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 09.10.1984 року № 495 і вказаний заказник розташований в межах кварталів 1-38 Брюховицього лісництва ДП "Львівський ЛСНЦ".

02.02.2021 року Департаментом екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації видано Наказ №3-ОД, яким затверджено Положення про лісовий заказник місцевого значення «Гряда» площею 1149 га. Пунктом 1.3 Положення визначено, що Заказник загальною площею 1149 га земель державної форми власності, які перебувають у постійному користуванні ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» та розташований в межах Жовківського району Львівської області на території Брюховицького лісництва у кварталах 1-38.

04.02.2021 року Департаментом екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації за № 31-851/0/2-21 оформлено Охоронне зобов`язання, яким ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» передано під охорону та дотримання встановленого режиму територію лісового заказника місцевого значення «Гряда» площею 1149 га, який розташований в межах кв. 1 - 38 Брюховицького лісництва.

11.05.2023 року Департаментом екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації за №№ 31-1342/0/2-23 видано охоронне зобов`язання від під охорону Філії "Львівський лісовий селекційно-насінневий центр" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" передано лісовий заказник місцевого значення "Гряда", площею 1149 га, розташований в межах кварталів 1-38 Брюховицького лісництва.

До матеріалів справи долучено копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної ділянки площею 1164 га за кадастровим номером :09:000:0040 (територія лісового заказника місцевого значення «Гряда»). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2023 за № 345722833, вказана земля належить Львівській обласній державній адміністрації.

Рішенням Брюховицької селищної ради від 26.12.2003 року № 226 було затверджено Генеральний план смт. Брюховичі.

Рішенням Брюховицької селищної ради від 26.04.2018 року № 567 затверджено містобудівну документацію "Коригування Генерального плану смт. Брюховичі Львівської області", розроблену ДІПМ "Містопроект" і АПТМ "Марко" та визнано таким, що втратив чинність Генеральний план смт. Брюховичі затверджений рішенням Брюховицької селищної ради від 26.12.2003 № 226.

Також з матеріалів справи вбачається, що 21.08.1989 року Виконавчий комітет Львівської обласної ради народних депутатів прийняв рішення № 229 «Про зміну межі селища Брюховичі». За змістом зазначеного рішення від 21.08.1989 № 229 затверджено зміну меж селища Брюховичі, включивши в неї 359,3га земель підприємств, організацій та установ згідно з додатком 1. Так, відповідно до пункту 2 додатку 1 в перелік землекористувачів, землі яких включаються в межі селища Брюховичі, включено Львівський лісгоспзаг, в кварталах 36, 37, 39-43, 45-47, 57, 73 Брюховицького лісництва.

В пункті 3 вказаного рішення зазначено, що підприємствам, піонерські табори яких розміщені в межах селища, у встановленому порядку оформити відвод земель в постійне користування згідно з додатком 2. Відповідно до пункту 1 додатку 1 в перелік підприємств і організацій м.Львова, яким відведено землі в довгострокове користування під піонерські табори в лісах Брюховицького лісництва Львівського лісгоспзагу і строк користування землею минув, включено Завод «Львівприлад» піонертабір «Ластівка» (№№ кварталів 36,37,39; площа 4,4га; рішення облвиконкому про відвод земель №141 від 24.03.1965).

Крім того, до матеріалів справи долучено копію висновку від 28.07.1986 року №5/4-32 головного інженера-землевпорядника Нестеровського району, в якому зазначено про попереднє погодження відводу площі лісу Львівського лісгоспзагу, розташованого на території Нестеровського району заводу «Львівприлад» під розташування піонерського табору «Ластівка».

Також долучено лист Виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 08.10.1986 №5/35-1919/3, в якому зазначено, що Завод «Львівприлад» подав клопотання про надання дозволу на проведення проектно-пошукових робіт під реконструкцію піонерського табору і будівництво свердловини на земельній ділянці площею 4,8 га, яка розміщена в кварталах 36,37,39 Брюховицького лісництва Львівського лісгоспзагу. За змістом вказаного листа виконавчий комітет просив Державний агропромисловий комітет Української РСР дати згоду на проведення проектно-пошукових робіт .

28.01.2008 Голова з комісії з припинення ДП «Львівприлад» подав лист №13/14 до Брюховецької селищної ради, в якому просив вилучити з користування земельну ділянку по вул.Лікарській, 16 у смт.Брюховичі, розміром 44300 кв.м, що перебуває у фактичному користуванні ДП «Львівприлад».

08.05.2008 Брюховицька селищна рада прийняла рішення №490, яким вирішено вилучити з користування ДП «Львівприлад» земельну ділянку площею 4,430га, яка розташована в смт.Брюховичі, вул.Лікарська,16. Вилучену земельну ділянку віднесено до земель селища, громадської житлової забудови. Землевпорядника селищної ради зобов`язано внести відповідні зміни в земельно-облікові документи. Також до матеріалів справи долучено копію протоколу Брюховецької селищної ради №25 від 08.05.2008 відповідно до якого депутати погодили вилучення земельної ділянки з користування ДП «Львівприлад».

Відповідно до договору купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна - групи інвентарних об`єктів колишнього табору "Ластівка" за адресою: м. Львів, смт Брюховичі, вул. Лікарська, 25 при викупі від 04.09.2013, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ложовською Й.Є. та зареєстрований у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1236, за ТзОВ «Брюховецький Гай» посвідчено право власності на об`єкти нерухомого майна (будівлі та споруди), які розташовані за адресою: м.Львів, смт. Брюховичі, вул. Лікарська, 25.

Рішенням №89 від 07.04.2016 року Брюховицька селищна рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 3,7925 га за кадастровим номером :07:001:0049 для реконструкції нежитлових приміщень з будівництвом будівель реабілітаційного центру та створення садово-паркового комплексу «Брюховецький гай» по вул. Лікарська, 25 в смт. Брюховичі.

Земельна ділянка з кадастровим номером :07:001:0049, яка сформована за проектом в оренду ТзОВ «Брюховецький Гай», надана рішенням Брюховицької селищної ради від 09.06.2016 №122 для реконструкції нежитлових приміщень з будівництва будівель реабілітаційного центру та створення садово-паркового комплексу «Брюховецький Гай».

Рішенням №291 від 23.03.2017 року Брюховицька селищна рада затвердила звіт про експертну оцінку земельної ділянки площею 3,7925 га по вул. Лікарська, 25 в смт. Брюховичі з ціною 9006000,00 грн у розрахунку за 1кв.м земельної ділянки 237,47 грн та продано вказану земельну ділянку за кадастровим номером :07:001:0049.

В подальшому на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.05.2017 ТзОВ «Брюховецький гай» придбало спірну земельну ділянку (призначену для обслуговування нерухомого майна об`єктів).

Висновком експерта №2148-Е від 17.08.2022 за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою, яка проведена Закарпатським відділенням ЛНДІСЕ в межах кримінального провадження №0000022, встановлено, що:

1)Земельна ділянка площею 3,7925 га за адресою: смт. Брюховичі, вул. Лікарська, 25 (кадастровий номер :07:001:0049) значною площею накладається (розташована) в кварталах 36 та 37 Брюховицького лісництва, які відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів №495 від 09.10.1984 віднесено до заказників.

2)Таксаційні матеріали на 2010 та 2017 роки (в частині картографічних матеріалів), а саме розмірів кварталів № 36 та 37 ідентичні. Земельна ділянка площею 3,7925 га за адресою: смт. Брюховичі, вул. Лікарська, 25 (кадастровий номер :07:001:0049) значною площею накладається (розташована) в кварталах 36 та 37 Брюховицького лісництва, які відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів №495 від 09.10.1984 «Про мережу територій і об`єктів природно-заповідного фонду області» є заказниками.

Вказану експертизу проводив судовий експерт І.Б.Сенейко. Експерт зазначив, що повідомлений про кримінальну відповідальність за статтею 384, 385 Кримінального кодексу України.

Висновком експерта №2878-Е від 08.11.2022 судової експертизи з питань землеустрою, яка проведена ЛНДІСЕ в межах кримінального провадження №0000022, встановлено, що:

1)Земельна ділянка, яка вилучена з Державного лісового фонду Брюховецького лісництва площею 4,7626 га станом на 01.04.2004 частково перебувала та є землями лісового фонду Брюховецького лісництва квартал 36, 37 та 39, із яких квартали 36 та 37 вказаного лісництва, віднесені до об`єкту природно-заповідного фонду заказника місцевого значення «Гряда».

За матеріалами наданими на дослідження, достеменно визначити, яка саме площа земельної ділянки, вилучена за рішенням Брюховицької селищної ради № 281 та №490 із земель, які визначені як природно-заповідний фонд України, не являється можливим.

2)Земельна ділянка, що розташована в смт. Брюховичі, по вул. Лікарська, кадастровий номер :07:001:0049, за проектом із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 3,7925 га, сформована із земельної ділянки загальною площею 4,7626 га вилученої рішенням Брюховецької селищної ради від 01.04.2004 № 281 та від 08.05.2008 № 490, в тому числі, за рахунок земель кварталу 36,37 Брюховицького лісництва.

Вказану експертизу проводив судовий експерт Є.І.Матьовка. Експерт зазначив, що повідомлений про кримінальну відповідальність за статтею 384, 385 Кримінального кодексу України.

Згідно з висновком експертів № 27675/23-41 від 18.04.2024, який складений за матеріалами цієї справи:

1.Земельна ділянка з кадастровим номером :07:001:0049, площею 3,7925 га, з часу її формування, як об`єкта цивільних прав, а саме з 08.02.2016, перебувала та на даний час перебуває в межах населеного пункту Брюховичі.

2.За результатами досліджень проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для реконструкції нежитлових приміщень з будівництвом будівель реабілітаційного центру та створення садово-паркового комплексу "Брюховецький Гай" (код цільового використання 06.01) на вул. Лікарській, 25 в смт Брюховичі Товариству з обмеженою відповідальністю "Брюховецький Гай", затвердженим рішенням Брюховицької селищної ради від 07.04.2016 № 89, за яким сформовано земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0049, площею 3,7925 га, невідповідностей вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, чинним на дату державної реєстрації вказаної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, які могли вплинути на результати заходів передбачених цим проектом землеустрою, не виявлено.

3.Категорія земель та цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0049 при проведенні її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі, визначені з урахуванням вимог земельного законодавства та інших нормативних документів з питань землеустрою та землекористування чинних станом на 08.02.2016.

4.Лісовий заказник місцевого значення «Гряда» повністю розташований в межах земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0040 та поза межами земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0049.

Вказану експертизу проводили судові експерти М.Шишов, Ю.Бікус, О.Дощечкін. Експерти зазначили, що повідомлені про кримінальну відповідальність за статтею 384, 385 Кримінального кодексу України.

Предметом позовних вимог прокурора у цій судовій справі є: визнання недійсним та скасування рішення Брюховицької селищної ради №281 від 01.04.2004 «Про вилучення із користування державного лісогосподарського об?єднання «Львівліс» земельної ділянки площею 4,7626 га (у кварталах 36, 37, 39) та віднесення її до земель рекреаційного призначення селища; визнаня недійсним та скасування рішення Брюховицької селищної ради №291 від 23.03.2017 «Про затвердження звіту про експертну грошову оцінку та продаж земельної ділянки площею 3,7925 га ТзОВ «Брюховецький Гай» для реконструкції нежитлових приміщень з будівництвом будівель реабілітаційного центру та створення садово-паркового комплексу «Брюховецький Гай» по вул. Лікарська, 25 в смт. Брюховичі»; усунення перешкод у здійсненні Львівською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного фонду: площею 3,7925 га із кадастровим номером :07:001:0049 шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - № 01 від 19.07.2018 з одночасним припиненням права приватної власності ТзОВ «Брюховецький гай» () на земельну ділянку площею 3,7925 га з кадастровим номером :07:001:0049; усунення перешкод у здійсненні Львівською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного фонду: 3,7925 га з кадастровим номером :07:001:0049 шляхом її повернення на користь держави в особі Львівської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ТзОВ «Брюховецький гай».

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

За приписами частин першої, другої статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14) та від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (пункт 40).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають враховувати його ефективність. Це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.12.2024 року у справі №910/14137/22.

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Правовий аналіз положень статті 387 ЦК України дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі.

Віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно.

Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Згідно зі змістом статті 388 ЦК України предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін. Власник вправі витребувати своє майно від особи, в якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 у справі № 914/1128/16, постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №912/1856/16.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.08.2024 року у справі №924/996/23.

Верховний Суд у постанові від 10.12.2021 року у справі № 924/454/20 зазначив:

«Віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно.

Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 зазначено:

« Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 Цивільного кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду погоджується з цим висновком Верховного Суду України, оскільки задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц викладено такі висновки:

«Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права».

Колегія суддів зазначає, що відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду витребування земельних ділянок у даному випадку є належним та ефективним способом захисту, що узгоджується зі сталою практикою Великої Палати Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 26.11.2024 року у справі № 924/80/24 та постанова Верховного Суду від 18.03.2025 року у справі № 927/6/24).

Отже, з урахуванням заявлених позовних вимог, встановлених у цій справі обставин справи та правових позицій Верховного Суду колегія суддів приходить до висновку про те, що належним способом захисту у вказаній справі є віндикаційний позов.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19, від 06.04.2021 у справі №910/10011/19).

Отже, враховуючи, що прокурором обрано неналежний та неефективний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові, апеляційний господарський суд не надає правової оцінки іншим доводам скаржника.

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За наслідками апеляційного перегляду судова колегія прийшла до висновку про те, що оскаржене судове рішення необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Судові витрати

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції суд покладає на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури б/н від 02.12.2024 року (вх.№01-05/3504/24 від 03.12.2024 року) задовольнити частково.

Рішення господарського суду Львівської області від 29.10.2024 року у справі №914/664/23 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення господарського суду Львівської області від 29.10.2024 року у справі №914/664/23 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя І.Ю. Панова