ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Справа № 915/398/24

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участі секретаря судового засідання Могила А.С.

за участі представників учасників справи:

прокурор - Ярмошевич О.О.,

від позивача (представник позивача) - в судове засідання не з`явився,

від 1-го відповідача (представник1-го відповідача) - Шиндер М.С.,

від 2-го відповідача (представник 2-го відповідача) - в судове засідання не з`явився,

від 3-го відповідача (представник 3-го відповідача) - в судове засідання не з`явився,

від 3-ї особи Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України - в судове засідання не з`явився,

від 3-ї особи Управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації - в судове засідання не з`явився,

від 3-ї особи Національний природний парк "Бузький Гард" - в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: заступника керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області, вул.І.Виговського, 18, м.Первомайськ, Миколаївська область, 55213

електронна пошта:

в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (Миколаївської обласної військової адміністрації), вул.Адміральська, 22, м.Миколаїв, 54001

електронна пошта:

до 1-го відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, проспект Миру, 34, м.Миколаїв, 54034

електронна пошта:

до 2-го відповідача: Мигіївської сільської ради, вул.Первомайська, 50, с.Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, 55223

електронна пошта:

до 3-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційної фірми "Агро - Нова", вул.Первомайська, 9А, с.Синюхин Брід, Первомайський район, Миколаївська область, 55243

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, вул.Митрополита Василя Липківського, 35, м.Київ, 03035;

електронна пошта:

2) Управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації, пр.Центральний, 16, м.Миколаїв, 54029

електронна пошта:

3) Національний природний парк "Бузький Гард", вул.Первомайська, 85, с.Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, 55223

електронна пошта:

про: - визнання незаконними та скасування наказів;

- визнання недійсними результатів земельних торгів;

- визнання недійсним договору оренди землі;

- скасування рішення про державну реєстрацію прав;

- зобов`язання повернути земельну ділянку.

Первомайська окружна прокуратура Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (Миколаївської обласної військової адміністрації) звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №54-1927вих-24 від 10.04.2024 (вх.№4302/24) в якій просить суд:

- визнати незаконним і скасувати п.п.2 п.1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 26.11.2020 № 53-Т, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0741;

- визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 09.03.2021 № 24-Т в частині прийняття рішення про продаж права оренди строком на 7 років на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га, розташовану в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, на земельних торгах (п. 5 Додатку №2).

- визнати недійсними результати земельних торгів із продажу права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га, оформлені протоколом ТОВ "Агро Хаммер Прайс" про проведення земельних торгів з продажу права оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності від 07.07.2021 № 6-07-21.

- визнати недійсним договір оренди землі від 07.07.2021, укладений між Мигіївською сільською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Агро Нова" ().

- скасувати у Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58636819 від 09.06.2021, яким за Мигіївською сільською радою зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 121,8375 га з кадастровим номером :06:000:0741 (номер запису про право власності 42400285).

- зобов`язати Мигіївську сільську ради () та товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Агро Нова" () повернути у власність держави в особі Миколаївської обласної державної (військової) адміністрації () земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га, розташовану в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

В обґрунтування позову зазначає, що п.п.2 п.1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 24.02.2021 №16-Т затверджено проект землеустрою щодо відведення зі зміною цільового призначення на « 01.01 для товарного сільськогосподарського виробництва» земельної ділянки площею 121,8375 га з кадастровим номером :06:000:0741, розташованої в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Наказом ГУ ДГК в області від 26.11.2020 № 53-Т земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами. У подальшому наказом ГУ ДГК в області від 09.03.2021 №24-Т вирішено продати право оренди на зазначену земельну ділянку строком на 7 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, встановлено стартову ціну лоту в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (стартовий розмір річної орендної плати) та крок аукціону у розмірі 0,5 % від стартового розміру річної орендної плати. На виконання вимог ч. 1 ст. 134, ч. 1 ст. 135 Земельного кодексу України ТОВ «Агро Хаммер Прайс» 07.07.2021 проведено аукціон із продажу права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га (лот № 68496). За наслідками проведення такого аукціону переможцем обрано товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Агро Нова» з остаточною пропозицією ставки річної орендної плати 430 754,81 грн, що вбачається з оформленого ТОВ «Агро Хаммер Прайс» протоколу про проведення земельних торгів з продажу права оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності від 07.07.2021 № 6-07-21. За результатами проведення земельних торгів між Мигіївською сільською радою (як новим розпорядником спірної землі) та ТОВ «ВКФ «Агро Нова» 07.07.2021 - в день проведення торгів - укладено договір оренди землі, згідно п. п. 1.1, 2.1, 3.1 якого в оренду товариству строком на 7 років передано земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га, розташовану за межами населеного пункту в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Відповідне речове право 17.11.2021 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за № 45150627. Прокурор та позивач вважають, що вказані накази є незаконними та підлягають скасуванню, а відповідний земельний аукціон та договір оренди землі - визнанню недійсними. Вказує, що спірна земельна ділянка на час її формування, проведення щодо неї земельних торгів, передачі в оренду і на теперішній час належить до земель природно-заповідного фонду, оскільки входить до складу земель НПП «Бузький Гард» згідно проект створення такого об`єкту. Зазначає, що право розпоряджатися такою землею на момент прийняття рішення про її продаж на земельних торгах за приписами ч.5 ст.122 ЗК України належало до компетенції Миколаївської обласної державної адміністрації. ГУ ДГК в області в односторонньому порядку, з перевищенням наданих законом повноважень, незаконно вилучено поза волею належного розпорядника - держави в особі Миколаївської облдержадміністрації - земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741 із земель природно-заповідного фонду та вирішено подальшу долю такої землі шляхом продажу на земельному аукціоні права її оренди для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Накази ГУ ДГК в області від 24.02.2021 №16-Т та від 09.03.2021 №24-Т суперечать вимогам Земельного кодексу України, порушують інтереси держави, тому, згідно зі ст. ст. 16, 21 ЦК України, ст. ст. 152, 155 ЗК України, підлягають визнанню незаконними та скасуванню. Вказує, що оскільки земельні торги були організовані та проведені на підставі наказів ГУ ДГК в області, які підлягають визнанню незаконними та скасуванню, щодо об`єкта - земельної ділянки, - розпоряджатись яким такий орган права не мав, а під час проведення самих торгів мало місце спотворення їх результатів, то рішення про результати проведення земельних торгів, оформлене протоколом земельних торгів від 07.07.2021 № 6-07-21, підлягає визнанню недійсним. Вказує, що на підставі спірних наказів та за результатами проведення земельного аукціону між Мигіївською сільською радою та ТОВ «ВКФ «Агро Нова» 07.07.2021 укладено договір оренди землі, який підлягає визнанню недійсним у відповідності до приписів ст.ст.203, 215 ЦК України та ст.152 ЗК України. Визнання судом недійним спірного договору оренди землі слугуватиме правовою підставою для припинення права оренди ТОВ «ВКФ «Агро-Нова» на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741. Оскільки оскаржуваний договір підлягає визнанню недійсним, а Мигіївська сільська рада в силу положень закону не може бути власником спірної землі, правові підстави для володіння та користування ними такою земельною ділянкою відсутні, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. ст. 216, 1212 ЦК України. З урахуванням викладеного, зазначає, що згідно вимог ст. ст. 16, 1212 ЦК України, Мигіївська сільська рада та ТОВ «ВКФ «Агро Нова» зобов`язані повернути земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741 Миколаївській облдержадміністрації.

Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст.131-1 Конституції України, ст.23 Закону України "Про прокуратуру", 96, 152 Земельного кодексу України , ст.ст. 11, 15-17, 21, 22, 203, 215, 216, 236, 317, 319, 321, 328, 386, 396, 1212 Цивільного Кодексу України, ст.ст.3, 7, 11, 20, 51, 52, 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд»

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.04.2024 позовну заяву №54-1927вих-24 від 10.04.2024 (вх.№4302/24) заступника керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області залишено без руху. Вказаною ухвалою прокурору надано строк для усунення недоліків, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказана ухвала була направлена прокурору в електронний кабінет в системі "Електронний суд" та отримана останнім 18.04.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Прокурор через систему "Електронний суд" надав заяву №54-2236вих-24 від 25.04.2024 на виконання ухвали суду від 15.04.2024 в якій, зокрема, зазначає зміст позовних вимог до кожного з відповідачів, а саме:

- позовна вимога "Визнати незаконним і скасувати п.п.2 п. 1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 26.11.2020 № 53-Т, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0741" заявлена до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області;

- позовна вимога "Визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 09.03.2021 № 24-Т в частині прийняття рішення про продаж права оренди строком на 7 років на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га, розташовану в межах в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, на земельних торгах (п. 5 Додатку №2)" заявлена до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області;

- позовна вимога "Визнати недійсними результати земельних торгів із продажу права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га, оформлені протоколом ТОВ "Агро Хаммер Прайс" про проведення земельних торгів з продажу права оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності від 07.07.2021 № 6-07-21" заявлена до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Мигіївської сільської ради, як організаторів земельних торгів;

- позовна вимога "Визнати недійсним договір оренди землі від 07.07.2021, укладений між Мигіївською сільською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Агро Нова" ()" заявлена до Мигіївської сільської ради та ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Агро Нова" області;

- позовна вимога "Скасувати у Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58636819 від 09.06.2021, яким за Мигіївською сільською радою зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 121,8375 га з кадастровим номером :06:000:0741 (номер запису про право власності 42400285)" заявлена до Мигіївської сільської ради;

- позовна вимога "Зобов`язати Мигіївську сільську ради () та товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Агро Нова" () повернути у власність держави в особі Миколаївської обласної державної (військової) адміністрації () земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га, розташовану в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області" заявлена до Мигіївської сільської ради та ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Агро Нова" області.

Вказує, що визначення у першій позовній вимозі прокурора у п.п.3 п.1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 26.11.2020 №53-Т є технічною помилкою, а тому просить суд вважати правильною таку вимогу в наступній редакції: "Визнати незаконним і скасувати п.п.2 п.1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 26.11.2020 №53-Т, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0741".

Ухвалою суду від 01.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.05.2024. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: - Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України; - Управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації; - Національний природний парк "Бузький Гард". Встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційна фірма "Агро - Нова" (відповідач-3) через систему «Електронний суд» надало відзив на позовну заяву (вх.№5842/24 від 16.05.2024) (т.2 арк.205-225) в якому проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову. Вказує, що при проведенні оспорюваних торгів та укладенні договору оренди від 07.07.2021, ТОВ «ВКФ «Агро Нова», не вчинило жодних дій, які б порушували чинне законодавство України, а отже, не повинно нести відповідальність за невідповідність укладеного договору актам цивільного законодавства. Зазначає, що позовні вимоги прокурора про визнання недійсними результатів земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди спірної земельної ділянки не підлягають задоволенню, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 15.09.2022 у справі №910/12525/20. У зазначеній постанові Верховий Суд дійшов висновку, що правова природа процедур реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто у вчиненні дій, спрямованих на виникнення в покупця зобов`язання зі сплати коштів за продане майно та передання права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. З посиланням на ч.1 статті 650, ч.1 статті 655 та ч.4 статті 656 Цивільного кодексу України вказує, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу, тому торги є правочином. Якщо вони завершуються оформленням договору купівлі-продажу, то оскаржити можна договір, а вимоги про визнання недійсними торгів (аукціону) та протоколу електронного аукціону не є належними та ефективними способами захисту. Оскільки оскаржувані земельні торги завершилися оформленням договору оренди землі від 07.07.2021 та реєстрацією в державному реєстрі права оренди на спірну земельну ділянку, то предметом оскарження не можуть бути результати земельних торгів. Вимога прокурора про визнання недійсним договору оренди від 07.07.2021 та скасування державної реєстрації права оренди за ТОВ «ВКФ «Агро Нова» на спірну земельну ділянку не є належними та ефективними способами захисту прав держави. Прокурор звернувся до господарського суду за захистом прав та інтересів держави, порушення котрих відбулося з вини самої держави. Як спосіб захисту її прав та спосіб усунення цих порушень прокурор обрав поєднання позовних вимог задоволення котрих має наслідком припинення права оренди ТОВ «ВКФ «Агро Нова» на спірну земельну ділянку. При проведенні оскаржуваних земельних торгів та укладенні договору оренди від 07.07.2021 поведінка всіх учасників була добросовісною. Зазначає, що ТОВ «ВКФ «Агро Нова» мав всі підстави покладатися на правомірність та розумність поведінки Мигіївської сільської ради, ГУ ДГК щодо дотримання встановлених вимог законодавства. Жодних порушень зі сторони ТОВ «ВКФ «Агро Нова» при проведенні земельних торгів та укладенні договору оренди допущено не було. Внаслідок укладення договору оренди ТОВ «ВКФ «Агро Нова» набуло, як право оренди на земельну ділянку площею 121,8375 га, кадастровий № :06:000:0741, так і законні інтереси використовувати її впродовж дії договору оренди за її цільовим призначенням. Вказує, що обраний прокурором спосіб має наслідком повернення сторін до становища, котре існувало до укладення договору оренди шляхом повернення державі в особі Миколаївської обласної (військової) адміністрації спірної земельної ділянки. Зазначає, що жодною із сторін не заперечується та обставина, що ТОВ «ВКФ «Агро Нова» є добросовісним орендарем спірної земельної ділянки, в повному обсязі з 07.07.2021 року виконує всі свої обов`язки згідно діючому договору оренди, своєчасно та в повному обсязі сплачує оренду плату, використовує землю за її цільовим призначенням з дотриманням всіх вимог діючого законодавства України. Зазначає, що обраний прокурором спосіб захисту прав та інтересів держави (розірвання договору від 07.07.2021 та скасування державної реєстрації права оренди) є неналежним оскільки він покладає на орендаря ТОВ «ВКФ «АГРО НОВА» надмірний індивідуальний тягар та порушує принцип пропорційності, закріплений в статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційної фірми "Агро - Нова" (відповідач-3) через систему «Електронний суд» надало клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи (вх..№5845/24 від 16.05.2024 (т.2 арк.226-239) в якому просить суд призначити у справі №915/398/24 судову земельно-технічну експертизу. Винести на вирішенні судової земельно-технічної експертизи такі питання: - чи є порушення меж (або накладення) земельної ділянки площею 121,8375 га з кадастровим номером :06:000:0741 на землі, які були передані Указом Президента України №279/2009 у постійне користування НПП «Бузький Гард»; - у разі накладення (перетину) земельних ділянок, вказати площу і конфігурацію такого перетину (накладення).

Позивач через систему «Електронний суд» надав заяву (вх.№5913/24 від 20.05.2024) в якій позовні вимоги заявлені прокурором підтримує у повному обсязі та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Також просить суд розглядати справу за відсутності представника позивача (т.2 арк.240-242).

Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (відповідач-1) через систему «Електронний суд» надав відзив на позовну заяву (вх.№5921/24 від 20.05.2024) (т.2 арк.243-259) в якому просить суд відмовити у задоволенні позову та розгляд справи проводити без участі представника відповідача-1. У вказаному відзиві зазначає, що приймаючи оскаржувані накази, виставляючи право оренди земельної ділянки на аукціон та укладаючи договір оренди за результатами аукціону діяло виключно в межах повноважень, а тому законодавчо визначені підстави для прийняття інших за змістом управлінських рішень, ніж ті, що були прийняті відповідачем 1 - відсутні. Зазначає, що під час прийняття наказу від 26.11.2020 № 53-Т жодних прав як то за НПП «Бузький Гард», так і за Миколаївською обласною державною адміністрацією, в тому числі на сусідні земельні ділянки, не зареєстровано, земельна ділянка з цільовим призначенням - природно-заповідного фонду - не сформована, межі в натурі (на місцевості) не виділені, тому має місце триваюча бездіяльність НПП «Бузький Гард», Миколаївської обласної державної адміністрації в частині не розроблення проекту землеустрою, не формування земельної ділянки, не визначення її меж, що не може бути підставою для визнання недійсним документів та прийнятих щодо іншої земельної ділянки. Вказує, що жодним рішенням не було віднесено спірну земельну ділянку до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення. Категорія земель із сільськогосподарського на землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення не змінювалась, на час прийняття оспорюваних прокурором актів спірна земельна ділянка вже була віднесена до категорії земель сільськогосподарського призначення, а тому внаслідок скасування рішень та наказів, які є предметом позову, їх чинність не зміниться, тобто спірна земельна ділянка залишиться земельною ділянкою сільськогосподарського призначення. Зазначає, що згідно з положеннями Законів України "Про землеустрій" та "Про природно-заповідний фонд України" в межах територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення можуть розташовуватися земельні ділянки різних власників та землекористувачів, а створення НПП «Бузький Гард» не передбачає вилучення земельної ділянки у власників та землекористувачів, яка входить до загальної площі парку, та зміни її цільового призначення. Вказує, що прокурором не наведено жодних підстав з посиланням на відповідні докази для визнання недійсним прилюдних торгів з продажу права оренди земельної ділянки за кадастровим номером :06:000:0741. Щодо вимог прокурора про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58636819 від 09.06.2021, Головне управління зауважує, що заявляючи вказану вимогу до Мигіївської сільської ради, прокурором не враховано факт прийняття спірного рішення державним реєстратором Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Позов не містить будь-якого нормативно-правового обґрунтування, у зв`язку з чим має бути скасована державна реєстрація та які норми права були порушені під час її проведення. Вважає недоведеними та безпідставними заявлені прокурором вимоги в силу відсутності належних та достатніх доказів на підтвердження факту того, що в результаті оскаржуваних земельних торгів продажу права оренди та внаслідок укладеного договору оренди землі були порушені вимоги законодавства та наявні підстави для визнання результатів земельних торгів та договору оренди землі недійсними, визнання незаконними і скасування наказів відповідача 1 та скасування рішення про державну реєстрацію прав, Окрім того, Головне управління наголошує на неправильно обраний прокурором спосіб захисту порушеного права, який у спірних правовідносинах в будь-якому випадку не забезпечує відновлення можливо порушених прав.

Прокурор через систему «Електронний суд» надав відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційної фірми "Агро - Нова" (вх.№6025/24 від 22.05.2024 (т.3 арк.1-18) в якій зазначає, що доводи викладені у відзиві є безпідставними. Підставою для пред`явлення прокурором даного позову стали не порушення процедури проведення торгів, а саме перевищення наданих законом повноважень Мигіївською сільською радою при укладенні договору оренди від 07.07.2021. Сільська рада не мала права укладати такий правочин, оскільки спірна земельна ділянка відповідно до закону не відносилась до земель комунальної власності. Зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0741, що входить в склад земель НПП «Бузький Гард», яка, в силу норми ч. 1 ст. 20 Закону України «Про природно-заповідний фонд», має загальнодержавне значення, не могла бути передана до комунальної власності Мигіївської сільської ради в силу закону, а тому відповідний орган місцевого самоврядування не мав повноважень на укладення договору з ТОВ «ВКФ «АГРО НОВА» про передачу спірної земельної ділянки в оренду. Вказує, що на підставі зазначеного законодавчого акту у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.06.2021 проведено реєстрацію права комунальної власності Мигіївської сільської ради на спірну землю за № 42400285 на підставі рішення державного реєстратора Благодатненської сільської ради про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 58636819 від 09.06.2021. На момент укладення спірного договору оренди землі від 07.07.2021 землю, яка є предметом цього договору, вже було передано у користування на умовах оренди іншому суб`єкту господарювання - ТОВ ВТК «Агро-Нова» - згідно договору оренди землі від 13.05.2021, укладеного зазначеним товариством з ГУ Держгеокадастру в області. Вказує, що при зверненні прокурора до суду з вимогою про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути державі земельну ділянку на підставі ст. ст. 216, 1212 ЦК України, дотримано принци законності, оскільки інтереси держави захищено у спосіб, чітко визначений законодавством та за наявності правових підстав для цього. Необхідність пред`явлення позову зумовлена потребою в забезпеченні на загальнодержавному рівні екологічної безпеки та охорони земель як національного багатства. Вказує, що не відповідають дійсності твердження представника відповідача-3 про добросовісність дій ТОВ «ВКФ «АГРО НОВА» при набутті в оренду спірної земельної ділянки. На момент укладення між Мигіївською сільською радою та ТОВ «ВКФ «АГРО НОВА» договору оренди землі від 07.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0741 таку землю вже було передано у користування на умовах оренди іншому суб`єкту господарювання - ТОВ ВТК «Агро-Нова» - згідно договору оренди землі від 13.05.2021, укладеного зазначеним товариством з ГУ Держгеокадастру в області, який на час вчинення спірного правочину був чинним. Вказує, що сукупність обставин щодо часу утворення ТОВ «ВКФ «АГРО НОВА», пов`язаності такої юридичної особи з ТОВ ВТК «Агро-Нова» через одного кінцевого бенефіціарного власника, прийняття ТОВ «ВКФ «АГРО НОВА» участі у земельних торгах, які були анульовані внаслідок неправомірних дій ТОВ ВТК «Агро-Нова», свідчать про узгодженість дій таких пов`язаних товариств на спотворення результатів спірного земельного аукціону з метою заниження ціни орендної плати, утримання спірної земельної ділянки під одним вирішальним впливом та фактично продовження її прихованого використання не залежно від обставини анулювання первинних результатів земельних торгів.

Також, прокурор через систему «Електронний суд» надав заперечення на клопотання про призначення експертизи (вх.№6187/24 від 27.05.2024) в якій просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача-3 про призначення судової земельно-технічної експертизи з підстав викладених у заяві (т.3 арк.19-28).

Прокурор через систему «Електронний суд» надав відповідь на відзив Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (вх.№6190/24 від 27.05.2024) (т.3 арк.29-42) у якій зазначає, що викладені у відзиві твердження суперечать вимогам природоохоронного законодавства. Вказує, що території, які увійшли до складу НПП «Бузький Гард» згідно з проектом його створення, у силу закону є землями природно-заповідного фонду з поширенням на них усіх обмежень щодо користування і розпорядження, визначених для цієї категорії земель. Зазначає, що системний аналіз положень ст. ст. 43, 44 ЗК України, ст. ст. 7, 51 - 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» дає підстави для висновку, що після прийняття уповноваженим органом рішення про створення об`єкта природно-заповідного фонду відповідна територія в силу імперативної вказівки закону набуває статусу земель природно-заповідного фонду. Незважаючи на те, що згідно з даними Державного земельного кадастру цільовим призначенням спірної земельної ділянки є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказана обставина не має правового значення, оскільки статус цієї ділянки першочергово визначається розташуванням на ній об`єкта природно-заповідного фонду, і спеціальним режимом такої території. Встановлене відповідно до даних Державного земельного кадастру цільове призначення спірної землі - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - не виключає її обмежену оборотоздатність і не є підставою для її використання за таким призначенням, оскільки з моменту створення НПП «Бузький Гард» - 30.04.2009 - ця територія має статус природно-заповідного фонду і її правовий режим та цільове призначення визначаються фактом розташування на ній вказаного об`єкта природно-заповідного фонду. Вказує, що на підставі спірних наказів ГУ Держгеокадастру у області від 26.11.2020 № 53-Т та від 09.03.2021 № 24-Т земельну ділянку з кадастровим номером включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, та прийнято рішення про продаж права оренди строком на 7 років на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі зазначених наказів земельні торги з продажу права оренди на спірну земельну ділянку проводились двічі і у разі їх не скасування за рішенням суду існує можливість проведення їх в черговий раз, тому, оскарження спірних наказів у даній справі за умови їх невідповідності закону спрямоване на захист інтересів держави в юридичній визначеності на майбутнє.

Підготовче засідання призначене на 30.05.2024 о 10:00 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Ухвалою суду від 29.05.2024, ухвалено розглянути справу №915/398/24 поза межами строку, встановленого ч.3 ст.177 ГПК України, у розумний строк та повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 27.06.2024 о 13:00.

Ухвалою суду від 27.06.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 16.07.2024.

Миколаївська обласна державна адміністрація через систему «Електронний суд» надала додаткові пояснення (вх.8345/24 від 10.07.2024) (т.3 арк.67- 87) в яких підтримує позовну заяву прокурора у повному обсязі, вважає вимоги обґрунтованими. Зазначає, що оспорювані накази Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області суперечать вимогам чинного законодавства, у зв`язку з цим підлягають визнанню незаконними та повинні бути скасовані, результати земельних торгів та укладений на підставі цих земельних торгів договір оренди визнанню недійсними, державна реєстрація права комунальної власності скасована, а спірна земельні ділянки повернута у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (з 24.02.2022 - Миколаївської обласної військової адміністрації).

Відповідач - 3 через систему «Електронний суд» надав заяву (вх.№8565/24 від 16.07.2024) (т.3 арк.88-90) в якій просить суд залишити позов без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.226 ГПК України, оскільки представництво інтересів Миколаївської державної адміністрації виходить за межі повноважень Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області.

Ухвалою суду від 16.07.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, розгляд заяви відповідача-3 про залишення позову без розгляду та клопотання відповідача-3 про призначення у справі експертизи відкладено на наступне судове засідання, підготовче засідання відкладено на 31.07.2024.

Прокурор через систему «Електронний суд» надав заперечення на заяву відповідача -3 про залишення позову без розгляду (т.3 акр.110-122) в яких зазначає, що доводи відповідача-3 викладені у заяві є безпідставними. Вказує, що у поданій позовній заяві прокурор належним чином обґрунтував наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, яка є власником та розпорядником земель природно-заповідного фонду, у тому числі і спірної земельної ділянки. Зазначає, що Миколаївська обласна державна (військова) адміністрація, достовірно знаючи про порушення, які потягли за собою незаконне вилучення земель природно-заповідного фонду із державної власності, не вжила заходів до усунення таких порушень, прокурор відповідно до вимог закону звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі зазначеного органу державної влади. Вказує, що абз.3 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено заборону на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю медіа, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції. Вказана норма не містить жодної заборони на представництво інтересів держави в особі органів державної влади, одним з яких є Миколаївська обласна військова (державна) адміністрація.

Також, прокурор через систему «Електронний суд» надав пояснення (вх.№8972/24 від 25.07.2024) (т.3 арк.123-133) в яких зазначає, що підставою для звернення прокурора з позовом стало незаконне вилучення земель природно-заповідного фонду з державної власності у комунальну власність Мигіївської сільської ради. Водночас, у 2021 році заступник Первомайської окружної прокуратури звертався до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою (справа № 915/1058/21), предметом якої також була спірна земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0741. У зазначеному позові прокурор вимагав достроково розірвати договір оренди спірної землі, укладений 13.05.2021 між ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області та ТОВ ВТК «Агро-Нова», у зв`язку з істотним порушенням його умов. Також прокурор просив повернути спірну земельну ділянку у розпорядження територіальної громади в особі Мигіївської сільської ради. Вказане було обумовлено тим, що на момент звернення з позовом до суду (09.07.2021) відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на зазначену земельну ділянку було зареєстроване саме за Мигіївською сільською радою (запис від 04.06.2021 № 42400285). При розгляді господарської справи №915/1058/21 надавалась оцінка лише факту дотримання істотних умов спірного договору оренди та земельна ділянка внаслідок задоволення позовної вимоги про дострокове розірвання договору оренди була передана особі, за якою на той час було зареєстровано право власності - Мигіївській сільській раді. Вказує, що при розгляді справи не надавалась оцінка законності реєстрації права комунальної власності на землю за органом місцевого самоврядування. Зазначає, що на момент звернення до суду з таким позовом та до постановлення судом рішення, прокурору не було відомо про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0741 відноситься до земель природно-заповідного фонду, оскільки процедуру встановлення підстав для представництва інтересів держави за фактом безпідставного вилучення її із державної власності прокурором розпочато лише 11.01.2024 скеруванням запиту Мигіївському сільському голові. Вказує, що ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, так і Мигіївській сільській раді було достовірно відомо про той факт, що спірна земельна ділянка входить в межі НПП «Бузький гард», що підтверджується проектом створення національного природного парку «Гранітно-степове Побужжя», назву якого відповідно до Указу Президента від 27.08.2008 № 774/2008 змінено на «Бузький Гард». Зазначає, що при наданні суду пояснень виникла необхідність з метою підтвердження викладених у них доводів надати додаткові докази, такі як копії інформації Держгеокадастру від 28.10.2022 та запиту прокурора від 11.01.2024. Вказані докази мають значення для вирішення справи, так як спростовують преюдиціальність рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.09.2021 у справі 915/1058/21 щодо належного власника земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0741, у зв`язку з цим просить суд поновити строк для подання нових доказів, прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи такі докази як копії інформації Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 28.10.2022 № 10-28-0.215-7130/2-22 та запиту прокурора від 11.01.2024 № 54-179вих-24.

Відповідач-3 через систему «Електронний суд» надав клопотання про витребування доказів (т.3 арк.134-136) в якому просить суд витребувати з архіву Господарського суду Миколаївської області матеріали справи №915/1058/21 для дослідження у судовому засіданні.

Також, відповідач-3 через систему «Електронний суд» надав клопотання про зупинення провадження у справі (т.3 арк.137-149) в якому просить суд зупинити провадження у справі №915/398/24 до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційною скаргою ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів абзацу першого частини третьої ,абзаців першого, другого, третього частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII

Ухвалою суду від 31.07.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, клопотання відповідача-3 про витребування доказів відхилено, оскільки воно подано з порушенням норм ст.80, 81 ГПК України та відкладено підготовче засідання на 26.08.2024 (т.3 арк.150, 151).

Прокурор через систему «Електронний суд» надав заперечення на клопотання відповідача-3 про зупинення провадження у справі (вх.9451/24 від 06.08.2024) (т.3 арк.161-170) в яких зазначає, що позов прокурора поданий до постановлення Конституційним Судом України рішення за конституційною скаргою ТОВ «Рейнір Бізнес Груп», рішення за вказаною скаргою не вплине на рішення у даній справі, тому зупинення провадження у справі є безпідставним.

Прокурор через систему «Електронний суд» надав пояснення (вх.№9452/24 від 06.08.2024) (т.3 арк.171-232).

Відповідач-3 через систему «Електронний суд» надав заяву про застосування строку позовної давності (вх.№10129/24 від 23.08.2024) (т.4 арк.1-13).

Відповідач-3 до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав клопотання (вх.№10197/24 від 26.08.2024) в якому просить суд відкласти підготовче засідання та розглядати справу у розумний строк (т.4 арк.14-23).

У підготовчому засіданні 26.08.2024 судом розглянуто клопотання відповідача-3 про зупинення провадження у справі.

Суд, ухвалою від 26.08.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, відмовив у задоволенні клопотання відповідача-3 про зупинення провадження у справі, оскільки судом не встановлено дійсної об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи. Підготовче засідання відкладено на 11.09.2024.

Прокурор через систему «Електронний суд» надав заяву (вх.№10543/24 від 03.09.2024) (т.4 арк.54-66) в якій вважає, що заява надана відповідачем-3 про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає. Вказує, що на момент звернення до суду з позовом у справі №915/1058/21, прокурору не було відомо про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0741 відноситься до земель природно-заповідного фонду. У матеріалах вказаної справи, копії яких було надано суду разом з поясненнями від 06.08.2024, відсутні будь-які дані, що вказували б на розташування спірної землі в межах території НПП «Бузький Гард». Зазначає, що, процедуру встановлення підстав для представництва інтересів держави за фактом безпідставного вилучення зазначеної земельної ділянки із державної власності прокурором розпочато лише 11.01.2024 скеруванням запиту Мигіївському сільському голові. Вказує, що Миколаївська обласна державна адміністрація не мала можливості довідатись про порушення своїх прав та інтересів так як не була стороною у справі № 915/1058/21 та не зобов`язана була моніторити Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, до якого були внесені відомості про речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741. Зазначає, що при розгляді господарської справи № 915/1058/21 надавалась оцінка лише факту дотримання істотних умов спірного договору оренди та земельна ділянка внаслідок задоволення позовної вимоги про дострокове розірвання договору оренди була передана особі, за якою на той час було зареєстровано право власності - Мигіївській сільській раді. Позивач - Миколаївська обласна військова адміністрація дізналась про описані у позові прокурора порушення з запиту окружної прокуратури 11.01.2024 за № 54- 178вих-24, у яких вказано конкретні порушення законодавства при прийнятті ГУ ДГК в області спірних наказів, передачі сільською радою землі в оренду ТОВ «ВКФ «Агро Нова. Вказує, що об`єктивну можливість довідатись про порушене право, а отже захистити його, позивач - Миколаївська ОВА, отримав тільки 11.01.2024. Також, порушення законодавства мало триваючий характер, оскільки розпочалось моментом прийняття ГУ Держгеокадастру у області наказу від 26.11.2020 № 53-т та завершилось моментом проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за Мигіївською сільською радою та укладенням договору оренди землі від 07.07.2021. Земельна ділянка, яка є предметом спору у цій справі, має спеціальний правовий титул, оскільки за своїми характеристиками належить до земель природнозаповідного фонду. Вибуття такої земельної ділянки державної форми власності шляхом оформлення права комунальної власності на неї свідчить про порушення прав держави на користування та розпорядження цими землями, що триває. Враховуючи правову природу спірних правовідносин, які за своїм характером є негаторними, оскільки спірна земельна ділянка природно-заповідного фонду продовжує значитися зареєстрованою на праві комунальної власності за Мигіївською сільською і порушення прав її законного володільця - держави - на реалізацію усіх правомочностей власника триває, прокурор вважає, що зазначений позов заявлено в межах позовної давності. Положення чинного законодавства щодо строків позовної давності у спірних правовідносинах не підлягають застосуванню.

Відповідач-3 через систему «Електронний суд» надав клопотання (вх.10842/24 від 11.09.2024) в якому просить суд долучити до матеріалів справи відповіді на адвокатські запити (т.4 арк.67-79).

Відповідач-3 до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав клопотання в якому просить суд відкласти підготовче засідання на іншу дату.

Ухвалою суду від 11.09.2024, яку занесло до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 17.09.2024.

Відповідач-3 через систему «Електронний суд» надав клопотання про витребування доказів (вх.№11096/24 від 17.09.2024) (т.4 арк.92-94) в якому просить суд витребувати з Кабінету Міністрів України інформацію щодо виконання вимог Указу Президента України №279/2009 від 30.04.2009 в частині вимог п.2 Указу, а саме: - чи було затверджено у двомісячний строк у встановленому порядку Положення про національний природний парк «Бузький Гард»?; - чи була розроблена у 2009-2011 роках та затверджена в установленому порядку Проект організації території національного природного парку «Бузький Гард», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів?

Суд, ухвалою від 17.09.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, клопотання про витребування доказів (вх.№11096/24 від 17.09.2024), яке подано відповідачем-3 залишив без розгляду, оскільки воно подано з порушенням строків визначених процесуальним законодавством для подання такого клопотання.

У підготовчому засіданні 17.09.2024 судом оголошено перерву до 07.10.2024.

У зв`язку з перебуванням судді Семенчук Н.О. у відпустці, підготовче засідання у справі № 915/398/24 призначене на 07.10.2024 о 10:00 не відбулось.

Ухвалою суду від 08.10.2024 повідомлено учасників справи, що підготовче засідання у справі №915/398/24 відбудеться 31.10.2024.

Мигіївська сільська рада через систему «Електронний суд» надала заяву про розгляд справи без участі (вх.№12884/24 від 23.10.2024) в якій просить суд підготовче засідання призначене на 31.10.2024 провести за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (т.4 арк.124-126).

Відповідач-3 через систему «Електронний суд» надав клопотання (вх.№13177/24 від 29.10.2024) (т.4 арк.127-142) в якому зазначає, що ТОВ «ВКФ «Агро - Нова» має обґрунтовані сумніви щодо одночасного включення до територій РЛП «Гранитно - Степове Побужжя» та НПП «Бузький Гард» спірної земельної ділянки, орендарем якої з 2021 року є Товариство. З метою встановлення або спростування даного факту, що має істотне значення для повного та всебічного розгляду даної справи, ТОВ «ВКФ «Агро - Нова» здійснено запит щодо надання необхідних відомостей та документів до Управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної військової адміністрації, РЛП «Гранітно-Степове Побужжя», НПП «Бузький Гард», Департаменту природно-заповідного фонду та Біорізноманіття Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, у зв`язку з цим просить суд відкласти розгляд справи призначений на 31.10.2024.

У подальшому, відповідач-3 через систему «Електронний суд» надав клопотання (вх.№13307/24 від 31.10.2024) (т.4 арк.143-153) в якому зазначає, що 30.10.2024 на електронну адресу представника відповідача надійшла відповідь на адвокатський запит, яку просить залучити до матеріалів справи та врахувати при розгляді справи, оскільки остання має суттєве занесення для встановлення статусу спірної земельної ділянки.

Відповідач-3 до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заяву (вх.№13344/24 від 31.10.2024) в якій зазначає, що не підтримує клопотання щодо призначення судової земельно-технічної експертизи з огляду отриманої відповіді на адвокатський запит від Управління екології та природних ресурсів. Проте, з огляду на необхідність отримання відповіді від інших адресатів просить суд відкласти підготовче засідання на іншу дату (т.4 арк.155).

Прокурор у наданій до суду заяві (вх.№13343/24 від 31.10.2024) не заперечує проти заяви відповідача-3 про відкладення підготовчого засідання.

Суд, ухвалою від 31.10.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, відклав підготовче засідання на 11.11.2024.

Відповідач-3 через систему «Електронний суд» надав клопотання (вх.№13841/24 від 11.11.2024) (т.4 арк.167-178) в якому просить суд залучити до матеріалів справи відповідь НПП «Бузький Гард» на адвокатський запит. Також, просить суд долучити до матеріалів справи відповідь НПП «Бузький Гард» наданий Первомайській окружній прокуратурі від 26.01.2024 №40, з якої вбачається, що оспорювана земельна ділянка віднесена до господарської зони НПП «Бузький Гард». Просить розгляд справи призначений на 11.11.2024 проводити без участі представника ТОВ «ВКФ «Агро Нова».

Суд, ухвалою суду 11.11.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, у відповідності до ст.177, 182, 185 ГПК України закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.12.2024.

У судовому засіданні 04.12.2024 оголошено перерву до 19.12.2024.

Суд, ухвалою від 19.12.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, відклав розгляд справи на 28.01.2025, а ухвалою від 28.01.2025 на 20.02.2025.

Відповідач-3 до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав клопотання (вх.№2299/25 від 14.02.2025) в якому просить суд відкласти розгляд справи призначений на 20.02.2025, оскільки представник відповідача-3 не має можливості бути присутнім у судовому засіданні.

Прокурор до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заяву (вх.№2461/25 від 18.02.2025) в якій просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з перебуванням прокурора у плановій щорічній відпустці, а також зайнятості інших прокурорів Спеціалізованої екологічної прокуратури Миколаївської обласної прокуратури при проведенні слідчих дій.

Ухвалою суду від 20.02.2025, яку занесено до протоколу судового засідання, клопотання відповідача-3 та заяву прокурора задоволено, судове засідання відкладено на 27.03.2025.

Ухвалою суду від 27.03.2025, за заявою прокурора, судове засідання відкладено на 14.04.2025.

Представник відповідача-3 до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заяву (вх.№5652/25 від 14.04.2025) в якій просить суд відкласти розгляд справи призначений на 14.04.2025.

Ухвалою суду від 14.04.2025, яку занесено до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 28.04.2025.

Прокурор до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заяву (вх.№6358/25 від 28.04.2025) в якій просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату та здійснювати розгляд справи у розумний строк.

Ухвалою суду від 28.04.2025, яку занесено до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 06.05.2025.

Прокурор через систему «Електронний суд» надав пояснення (вх.№6661/25 від 01.05.2025) в яких зазначає, що прокурором допущено технічну помилку при формулюванні першої позовної вимоги «про визнання незаконним і скасування п.п.2 п.1 наказу ГУ Держгеокадастру у області від 26.11.2020 №53-Т, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0741» в частині зазначення дати винесення та номеру спірного наказу. Просить суд вважати вірною дату винесення наказу ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області - 24.02.2021 та номер наказу - 16-Т.

Позивач, відповідач-2, відповідач-3 та треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином ухвалою суду від 28.04.2025, яка була направлена в електронний кабінет позивача, відповідача-2, відповідача-3 та третіх осіб системи «Електронний суд» та отримані останніми, про що свідчать довідки про доставку документа в кабінет електронного суду, які містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора та відповідача -1, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Указом Президента України від 27.08.2008 №774/2008 «Про невідкладні заходи щодо розширення мережі національних природних парків» постановлено підтримати ініціативу Ради Міністрів Автономної республіки Крим, обласних державних адміністрацій щодо розширення мережі національних природних парків та створення на території Миколаївської області Національного природного парку «Бузький Гард» (робоча назва - «Гранітно - степове Побужжя» (т.1 арк.33).

Указом Президента України від 30.04.2009 №279/2009 «Про створення національного природного парку «Бузький Гард» постановлено створити на території Арбузинського, Братського, Вознесенського, Доманівського та Первомайського районів Миколаївської області національний природний парк «Бузький Гард» і підпорядкувати його Міністерству охорони навколишнього природного середовища України. Установлено площу земель національного природного парку «Бузький Гард» 6138,13 гектара, в тому числі 2650,85 гектара земель, що вилучаються в установленому порядку та надаються парку у постійне користування, і 3487,28 гектара земель, що включаються до його складу без вилучення у власників земельних ділянок та землекористувачів, згідно з додатками №1 та №2 (т.1 арк.34,35).

Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 31.08.2020 №111 затверджено Положення про Національний природний парк «Бузький Гард» (далі - Положення) (т.2 арк.75-89).

Згідно п.1.1 Положення, Національний природний парк «Бузький Гард» створений Указом Президента України від 30.04.2009 №279 «Про створення національного природного парку «Бузький Гард». Парк розташований на території Арбузинського, Братського, Вознесенського, Доманівського та Первомайського районів Миколаївської області.

У відповідності до п.1.2 Положення, парк є бюджетною, неприбутковою природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.

Відповідно до п.1.6 Положення, загальна площа Парку становить 6138,13 гектарів земель, у тому числі 2650,85 гектарів земель, що надаються у постійне користування Парків та 3487,28 гектарів земель, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів.

Пунктом 1.7 Положення визначено, що ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються в користування Парку у порядку, встановленому законодавством. До встановлення меж Парку у натурі його межі визначаються відповідно до Проекту створення Парку.

Згідно п.2.1 Положення, парк створений з метою збереження, відтворення і раціонального використання унікальних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів у басейні Південного Бугу, що мають важливе природоохоронне, наукове, історико-культурне, освітнє, естетичне, рекреаційне та оздоровче значення.

Відповідно до п.2.2 відтворення цінних природних та історико-культурних комплексів та природних об`єктів басейну Південного Бугу, зокрема видів тваринного і рослинного світу та природних оселищ, занесених до Червоної книги України та міжнародних Червоних списків.

Таким чином, НПП «Бузький Гард» як об`єкт природно-заповідного фонду юридично створений з 30 квітня 2009 року та включає 6138,28 га земель, що перебувають під особливою державною охороною.

Згідно з додатком 2 «Перелік земель, які включаються до складу Національного природного парку «Бузький Гард» без вилучення у власників земельних ділянок та землекористувачів» до Указу Президента України № 279/2009 від 30.04.2009 до складу НПП «Бузький Гард» увійшли землі Первомайської центральної районної лікарні (далі - Первомайська ЦРЛ) площею 225,14 га, які перебували у користуванні лікарні на підставі договору оренди від 04.12.2003 (т.1 арк.35, 63-65).

Згідно з пояснювальною запискою до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Первомайській ЦРЛ для ведення підсобного сільського господарства, після закінчення строку дії вищевказаного договору оренди, земельну ділянку площею 225,14 га було поділено та з поміж інших сформовано, зокрема, земельну ділянку площею 121,8375 га з кадастровим номером :06:000:0741 (т.2 арк.96-122).

21.10.2014 мiж Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області (орендодавець) та Первомайською ЦРЛ (орендар) укладено договір оренди землі, у відповідності до умов якого в оренду передається земельна ділянка в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області загальною площею 121,8375 га, у тому числі 121,8375 га рілля для ведення підсобного сільського господарства. Кадастровий номер земельної ділянки: :06:000:0741 (т.2 арк.114-118).

У подальшому, на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди від 06.12.2019, договір оренди землі від 21.10.2014 достроково розірвано (т.2 арк.133).

Відповідно до п.1 Наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 26.11.2020 №53-Т «Про включення земельних ділянок в перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права оренди на які пропонується до продажу на земельних торгах окремими лотами», включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах та надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу прав оренди для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 121,8375 га рілля, з кадастровим номером :06:000:0741 за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (т.2 арк.8).

Згідно підпункту 2 пункту 1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 24.02.2021 № 16-Т затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення з «01.04 ведення підсобного сільського господарства» на « 01.01 для товарного сільськогосподарського виробництва», яка знаходиться у державній власності загальною площею - 121,8375 га, за адресою: Мигіївська сільська рада, Первомайський район, Миколаївська область. Кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0741 (т.2 арк.9)

У подальшому наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 09.03.2021 №24-Т «Про проведення земельних торгів у формі аукціону», вирішено продати право оренди строком на 7 років, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741 сільськогосподарського призначення державної власності на земельних торгах, за цільовим призначенням (01.01) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з додатком 1. Встановлено стартову ціну (стартовий розмір річної орендної плати) у розмірі 8,0% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок та крок аукціону у розмірі 0,5% від стартового розміру річної плати згідно з додатком 2 (т.2 арк.10-11).

30 березня 2021 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Хаммер Прайс» (виконавець) укладено Договір №71 про проведення земельних торгів (т.2 арк.12-16), у відповідності до п.1.1. якого виконавець зобов`язується за рахунок власних коштів підготувати та провести земельні торги з продажу права оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з наступним відшкодуванням витрат та винагороди виконавцю земельних торгів за рахунок коштів, що сплачуються покупцем лота, що дорівнює 50% річних плати за користування земельною ділянкою, але не більше як 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожний лот.

Згідно п.1.2 Договору №71, виконавець земельних торгів згідно з частиною шостою статті 138 Земельного кодексу України бере на себе зобов`язання провести повторні земельні торги з продажу лота, у разі якщо попередні земельні торги не відбулися або їх результати анульовані, не раніше ніж через місяць і не пізніше ніж через шість місяців з дня проведення попередніх земельних торгів.

07 липня 2021 року відбулись земельні торги з продажу права оренди земельної ділянки кадастровий номер :06:000:0741, площею 121,8375 га (номер лоту 68496), за результатами яких складено протокол №6-07-2021, відповідно до якого переможцем торгів визнано ТОВ «ВКФ «Агро Нова» (т.2 арк.18-21).

За результатами проведених земельних торгів 07 липня 2021 року між Мигіївською сільською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Агро Нова» (оренда) укладено Договір оренди землі (т.2 арк.22-27), у відповідності до умов якого орендодавець на підставі протоколу земельних торгів №6-07-2021 від 07.07.2021 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :06:000:0741, яка розташована за межами населеного пункту в межах території Мигіївської сільської ради (Мигіївської сільської ТГ) Первомайського району Миколаївської області. В оренду передається земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 121,8375 га, у тому числі: 121,7375 га рілля (п.1.1, 2.1 Договору).

17 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Агро Нова» зареєструвало своє право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 45150627, що підтверджується Інформаційною довідкою від 08.04.2024 №373280128 (т.2 арк.28-32).

Водночас прокурор зазначає, що згідно з інформацією Управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної військової адміністрації, яка міститься в листі (вх.№892-24 від 05.02.2024) земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0741 входить до складу земель господарської зони Національного природного парку «Бузький Гард» без вилучення у користувачів (т.2 арк.127-129).

За інформацією Національного природного парку «Бузький Гард» Департаменту природно-заповідного фонду та біорізноманіття Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, яка міститься в листі №40 від 26.01.2024, земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0741 входить до території господарської зони НПП «Бузький Гард» без вилучення у користувачів. Зазначено, що роботи з розроблення проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж НПП «Бузький Гард» тривають. Відповідно до ч.4 ст.7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду (т.2 арк.130,131).

Прокурор вказує, що згідно даних Національної кадастрової системи Державного земельного кадастру із застосуванням шару «Природно-заповідний кадастр», до якого органами прокуратури отримано доступ у встановленому законодавством порядку, земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0741 знаходиться в межах НПП «Бузький Гард» (т.1 арк.81,82).

Аналогічний висновок встановлений і за результатами проведених ФОП Матвєєвим Є.А. топографо-геодезичних робіт.

Так, у листі від 16.02.2024 ФОП Матвєєв Є.А. вказав, що за результатами проведених топографо-геодезичних робіт ним встановлено, що земельна ділянка, зокрема, з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,7375 га повністю накладається на землі природно-заповідного фонду, що входить до складу Національного природного парку «Бузький Гард» (т.2 арк.125, 126).

Прокурор вважає, що під час прийняття наказів від 24.02.2021 №16-Т, від 09.03.2021 №24-Т, прийняття рішення про продаж права оренди на спірну земельну ділянку на земельних торгах допущено порушення земельного законодавства щодо вилучення спірної земельної ділянки із земель природно-заповідного фонду, оскільки право розпоряджатися такою землею належало до компетенції Миколаївської обласної державної адміністрації.

Водночас, за інформацією Миколаївської обласної військової адміністрації, яка міститься в листі №05-67/656/5-24 від 13.03.2024, Миколаївською обласною військовою адміністрацією не надавалась згода на вилучення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га із земель Національного природного парку «Бузький Гард» та надання її у комунальну власність або у користування ТОВ «ВКФ «Агро Нова» чи іншим особам (т.2 арк.161).

За інформацією Кабінету Міністрів України, яка міститься в листі №4857/0/2-24 від 26.02.2024, Кабінет Міністрів рішень про вилучення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га з державної власності не приймалось (т.2 арк.165).

За твердженням прокурора, вказані обставини свідчать про те, що спірна земельна ділянка на час її формування, проведення щодо неї земельних торгів, передачі в оренду і на теперішній час належить до земель природно-заповідного фонду, оскільки входить до складу земель НПП «Бузький Гард» та не вилучалась з державної власності.

Прокурором, з метою захисту права держави на землі природно-заповідного фонду, усунення виявлених порушень у сфері розпорядження землями державної власності, звернувся з даним позовом до господарського суду.

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Виходячи з вимог п.п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про прокуратуру», діяльність органів прокуратури ґрунтується на засадах верховенства права та законності.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.

Суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відтак, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналіз ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дає суду підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

У відповідності до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Так, прокурором в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» скеровано до Миколаївської облдержадміністрації запит від 11.01.2024 за № 54-178вих-24 (т.1 арк.102) та від 26.02.2024 за № 54-997вих-24 (т.1 арк.105), де вказано конкретні порушення законодавства при прийнятті ГУ ДГК в Миколаївській області спірних наказів, передачі сільською радою землі в оренду ТОВ «ВКФ «Агро Нова», а також звернуто увагу на необхідність вжиття облдержадміністрацією, як розпорядником земель державного природно-заповідного фонду, заходів до скасування таких рішень і визнання правочинів недійсними.

У відповідь на вказані запити Миколаївська обласна державна адміністрація листом №05-67/256/5-24 від 26.01.2024 (т.1 арк.104) та №05-67/656/5-24 від 13.03.2024 (т.1 арк.106) проінформувала, що нею не вживались заходи в судовому порядку щодо визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також проведених земельних торгів і укладених за їх результатами договорів оренди земельних ділянок, зокрема з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375, повернення цих земельних ділянок у власність держави. Повідомила, що обласна військова адміністрація не заперечує щодо пред`явлення органами прокуратури позову з метою захисту інтересів держави та усунення виявлених порушень чинного законодавства.

З наведеного слідує, що позивач з урахуванням обізнаності про порушення інтересів держави, на які вказує прокурор, не відреагував на стверджувані порушення, заходів захисту вказаних інтересів, зокрема у судовому порядку, не вжив. Невжиття таких заходів за умови обізнаності про наявність відповідного порушення, про що свідчить вищенаведене листування прокурора з позивачем, стало підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі позивача до суду з цим позовом.

При цьому, наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді позивачем не заперечено.

У постанові від 26.07.2018 по справі №926/1111/15 Верховний Суд зазначив, що прокурор, встановивши не усунуті порушення інтересів держави, має не тільки законне право, а й обов`язок здійснити захист таких інтересів, обравши при цьому один із способів захисту.

Отже, прокурор, у відповідності з вимогами ст.1311 Конституції України, ст.53 ГПК України, має всі правові підстав для звернення до суду з даним позовом з метою забезпечення належного та своєчасного захисту порушених інтересів держави.

Первомайська окружна прокуратура направила Миколаївській обласній військовій адміністрації повідомлення №54-1897вих-24 від 05.04.2024 в якому повідомила, що прокуратурою встановлено підстави для представництва інтересів держави в особі Миколаївської обласної військової адміністрації про визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгерокадастру у області, визнання недійсними результатів земельних торгів із продажу права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741, визнання недійсним договору оренди вказаної земельної ділянки , скасування рішення про державну реєстрацію права комунальної власності за Мигіївською сільською радою на вказану земельну ділянку та зобов`язання повернути зазначену земельну ділянку у власність державі. На виконання вимог абз.3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» повідомила про пред`явлення вказаної позовної заяви до суду (т.1 а.с.112).

Таким чином, прокурор правомірно звернувся до господарського суду з даним позовом.

Щодо суті позовних вимог.

У відповідності до ст.18 Земельного кодексу України, до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим

Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі сільськогосподарського призначення.

Згідно зі статтею 43 Земельного кодексу України, землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

За змістом статті 44 Земельного кодексу України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (стаття 45 Земельного кодексу України).

Відповідно до п. «г» ч.4 ст. 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з преамбулою Закону України "Про природно-заповідний фонд України" природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти, які мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища. У зв`язку з цим законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Статтею 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що заказники та національні природні парки належать до природно-заповідного фонду України.

Згідно із ч.1 ст.4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території природних заповідників, заповідні зони біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, надані національним природним паркам, є власністю Українського народу.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно - заповідного фонду.

Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до ст. 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Статтею 8 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначено, що збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду забезпечується, у тому числі шляхом: встановлення заповідного режиму; додержання вимог щодо охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду під час здійснення господарської, управлінської та іншої діяльності, розробки проектної і проектно-планувальної документації, землевпорядкування, лісовпорядкування, здійснення оцінки впливу на довкілля.

У ст.9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначено вичерпний перелік видів використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, який не передбачає використання територій природно-заповідного фонду для сільськогосподарських потреб.

Згідно ст.20 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність.

Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України.

До складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів.

На національні природні парки покладається виконання таких основних завдань:

- збереження цінних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів;

- створення умов для організованого туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних природних комплексів та об`єктів;

- проведення наукових досліджень природних комплексів та їх змін в умовах рекреаційного використання, розробка наукових рекомендацій з питань охорони навколишнього природного середовища та ефективного використання природних ресурсів;

- проведення екологічної освітньо-виховної роботи.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на території зони регульованої рекреації, стаціонарної рекреації та господарської зони забороняється будь-яка діяльність, яка призводить або може призвести до погіршення стану навколишнього природного середовища та зниження рекреаційної цінності території національного природного парку.

Згідно ст.ст. 53, 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» рішення про створення природних заповідників, національних природних парків, а також щодо інших територій та об`єктів природно - заповідного фонду загальнодержавного значення приймаються Президентом України. Зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до ст. ст. 51-53 цього Закону за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставі відповідного експертного висновку.

З огляду на наведені положення, землі природно-заповідного фонду набувають такого статусу внаслідок прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про оголошення/створення території та/або об`єкту природно-заповідного фонду.

Статтею 5 Закону України «Про екологічну мережу України» передбачено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду є складовою екомережі.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про екологічну мережу України», екомережа це єдина територіальна система, яка утворюється з метою поліпшення умов для формування та відновлення довкілля, підвищення природно-ресурсного потенціалу території України, збереження ландшафтного та біорізноманіття, місць оселення та зростання цінних видів тваринного і рослинного світу, генетичного фонду, шляхів міграції тварин через поєднання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, які мають особливу цінність для охорони навколишнього природного середовища і відповідно до законів та міжнародних зобов`язань України підлягають особливій охороні.

Згідно ст.4 Закону України «Про екологічну мережу України», збереження цілісності екомережі здійснюється відповідно до принципів забезпечення цілісності екосистемних функцій складових елементів екомережі, збереження та екологічно збалансоване використання природних ресурсів на території екомережі.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що території та об`єкти природно-заповідного фонду наділені надважливими функціями і завданнями, мають особливий статус та перебувають під особливою державною охороною, тобто відповідно до ст.178 ЦК України належать до обмежено оборотоздатних об`єктів.

Як встановлено судом вище, Указом Президента України від 27.08.2008 №774/2008 «Про невідкладні заходи щодо розширення мережі національних природних парків» постановлено підтримати ініціативу Ради Міністрів Автономної республіки Крим, обласних державних адміністрацій щодо розширення мережі національних природних парків та створення на території Миколаївської області Національного природного парку «Бузький Гард» (робоча назва - «Гранітно - степове Побужжя» (т.1 арк.33).

Указом Президента України від 30.04.2009 №279/2009 «Про створення національного природного парку «Бузький Гард» постановлено створити на території Арбузинського, Братського, Вознесенського, Доманівського та Первомайського районів Миколаївської області національний природний парк «Бузький Гард» і підпорядкувати його Міністерству охорони навколишнього природного середовища України. Установлено площу земель національного природного парку «Бузький Гард» 6138,13 гектара, в тому числі 2650,85 гектара земель, що вилучаються в установленому порядку та надаються парку у постійне користування, і 3487,28 гектара земель, що включаються до його складу без вилучення у власників земельних ділянок та землекористувачів, згідно з додатками №1 та №2 (т.1 арк.34,35).

Таким чином, НПП «Бузький Гард» як об`єкт природно-заповідного фонду юридично створений з 30 квітня 2009 року та включає 6138,28 га земель, що перебувають під особливою державною охороною.

Згідно з додатком 2 «Перелік земель, які включаються до складу Національного природного парку «Бузький Гард» без вилучення у власників земельних ділянок та землекористувачів» до Указу Президента України № 279/2009 від 30.04.2009 до складу НПП «Бузький Гард» увійшли землі Первомайської центральної районної лікарні (далі - Первомайська ЦРЛ) площею 225,14 га, які перебували у користуванні лікарні на підставі договору оренди від 04.12.2003 (т.1 арк.35, 63-65).

Згідно з пояснювальною запискою до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Первомайській ЦРЛ для ведення підсобного сільського господарства, після закінчення строку дії вищевказаного договору оренди, земельну ділянку площею 225,14 га було поділено та з поміж інших сформовано, зокрема, земельну ділянку площею 121,8375 га з кадастровим номером :06:000:0741 (т.2 арк.96-122).

Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 31.08.2020 №111 затверджено Положення про Національний природний парк «Бузький Гард» (далі - Положення) (т.2 арк.75-89).

Згідно п.1.1 Положення, Національний природний парк «Бузький Гард» створений Указом Президента України від 30.04.2009 №279 «Про створення національного природного парку «Бузький Гард». Парк розташований на території Арбузинського, Братського, Вознесенського, Доманівського та Первомайського районів Миколаївської області.

У відповідності до п.1.2 Положення, парк є бюджетною, неприбутковою природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.

Відповідно до п.1.6 Положення, загальна площа Парку становить 6138,13 гектарів земель, у тому числі 2650,85 гектарів земель, що надаються у постійне користування Парків та 3487,28 гектарів земель, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів.

Пунктом 1.7 Положення визначено, що ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються в користування Парку у порядку, встановленому законодавством. До встановлення меж Парку у натурі його межі визначаються відповідно до Проекту створення Парку.

Згідно п.2.1 Положення, парк створений з метою збереження, відтворення і раціонального використання унікальних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів у басейні Південного Бугу, що мають важливе природоохоронне, наукове, історико-культурне, освітнє, естетичне, рекреаційне та оздоровче значення.

Відповідно до п.2.2 Положення, основними завданнями парка, зокрема є збереження та відтворення цінних природних та історико-культурних комплексів та природних об`єктів басейну Південного Бугу, зокрема видів тваринного і рослинного світу та природних оселищ, занесених до Червоної книги України та міжнародних Червоних списків.

Згідно з інформацією Управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної військової адміністрації, яка міститься в листі (вх.№892-24 від 05.02.2024) земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0741 входить до складу земель господарської зони Національного природного парку «Бузький Гард» без вилучення у користувачів (т.2 арк.127-129).

За інформацією Національного природного парку «Бузький Гард» Департаменту природно-заповідного фонду та біорізноманіття Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, яка міститься в листі №40 від 26.01.2024, земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0741 входить до території господарської зони НПП «Бузький Гард» без вилучення у користувачів. Зазначено, що роботи з розроблення проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж НПП «Бузький Гард» тривають. Відповідно до ч.4 ст.7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду (т.2 арк.130,131).

Згідно даних Національної кадастрової системи Державного земельного кадастру із застосуванням шару «Природно-заповідний кадастр», до якого органами прокуратури отримано доступ у встановленому законодавством порядку, земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0741 знаходиться в межах НПП «Бузький Гард» (т.1 арк.81,82).

Аналогічний висновок встановлений і за результатами проведених ФОП Матвєєвим Є.А. топографо-геодезичних робіт.

Так, у листі від 16.02.2024 ФОП Матвєєв Є.А. вказав, що за результатами проведених топографо-геодезичних робіт ним встановлено, що земельна ділянка, зокрема, з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,7375 га повністю накладається на землі природно-заповідного фонду, що входить до складу Національного природного парку «Бузький Гард» (т.2 арк.125, 126).

Так, матеріалами справи підтверджується, що спірна земельна ділянка, яка використовується 3-м відповідачем для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах земель господарської зони Національного природного парку «Бузький Гард», що свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї земельної ділянки у приватній чи комунальній власності категорії сільськогосподарських земель з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки це суперечить меті функціонування і завданням парку.

Такий висновок узгоджується із практикою Верховного Суду, сформованою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 487/10127/14-ц, від 09.12.2020 у справі № 676/190/18, від 22.06.2022 у справі № 752/3093/19, від 16.09.2022 у справі № 752/3090/19).

Окрім цього, Велика Палата Верхового Суду в постанові від 20.06.2023 у справі №554/10517/16-ц висловила правову позицію, що фізичні особи можуть володіти земельними ділянками природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, але виключно в разі, якщо вони ними володіли на час створення об`єкта природно-заповідного фонду. Подібні висновки раніше висловлено Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 22.06.2022 у справі №752/3093/19.

Крім цього, згідно пункту 24 Перехідних положень Розділу X Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом (27.05.2021) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно - заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення.

Наведена практика Верховного Суду свідчить про запровадження юридичної конструкції, за якою землі, перехід права володіння якими до фізичних та юридичних осіб неможливий, зважаючи на пряму вказівку законодавця, вважаються такими, що залишилися у володінні законного власника (держави або територіальної громади), і в такому разі їх державна реєстрація, використання і розпорядження іншою особою розцінюються як триваюче порушення прав власника, не пов`язане із позбавленням права володіння.

Категорію та цільове призначення спірної земельної ділянки фактично неправомірно було змінено із земель природно-заповідного призначення, при прийнятті Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області наказу від 24.02.2021 №16-Т «Про затвердження документації із землеустрою», та у подальшому при прийнятті наказу №24-Т від 09.03.2021 «Про проведення земельних торгів у формі аукціону».

Суд зазначає, що цільове призначення земельної ділянки слід розуміти як визначений законодавством правовий режим її експлуатації (використання), водночас поширення на відповідну територію режиму природно-заповідного фонду, передбаченого законом, обтяжує цю земельну ділянку тими обмеженнями, які встановлюються для збереження та охорони цих земель.

У постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №813/4701/16 викладені висновки про те, що правовий режим відповідної земельної ділянки пов`язаний із фактом знаходження на ній об`єкта, який охороняється законом та має особливий статус, а не з рішенням органу місцевого самоврядування. Неприйняття місцевою радою рішення про приведення цільового призначення земельної ділянки у відповідність до її дійсного призначення, встановленого в силу вимоги законодавства, не впливає на її правовий режим.

За таких обставин установлене спірній земельній ділянці цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не впливає на її обмежену оборотоздатність і не передбачає можливості її справжнього використання за таким призначенням, оскільки з часу створення Національного природного парку «Бузький Гард» ця територія має статус природно-заповідного фонду та її правовий режим і цільове призначення визначаються фактом розташування на ній вказаних об`єктів.

Ураховуючи викладене, спірна земельна ділянка, яка зареєстрована на праві комунальної власності за Мигіївською сільською територіальною громадою та у подальшому передана в оренду на підставі Договору оренди землі від 07.07.2021 ТОВ «ВКФ «Агро Нова» з цільовим призначенням - для ведення товарного сільського виробництва, в силу імперативної вказівки законодавця належить до земель природно-заповідного призначення у зв`язку із розташуванням на ній об`єкта природно-заповідного фонду - НПП «Бузький Гард», що узгоджується із висновками Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №813/4701/16.

Окрім того, у постанові від 07.10.2020 у справі №910/2323/18 Верховний Суд вказав, що незалежно від завершення процедури встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду в натурі цільове призначення відповідних територій як земель природно-заповідного фонду є незмінним.

Отже, незважаючи на те, що межі території НПП «Бузький Гард» не встановлені в натурі, вони визначені картографічними матеріалами проекту створення парку і з часу створення території та об`єкта природно-заповідного фонду віднесені до земель природно-заповідного призначення.

Згідно із законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті).

У відповідності до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У цій статті гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, в якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією, хоча держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, в який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.

В абзаці десятому пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 вказано, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити з його ефективності, а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2023 року в справі №554/10517/16-ц (провадження № 14-76цс22) зроблено висновок про те, що задоволення судом позовної вимоги має з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права) дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, і той, який обрав позивач, можна використати для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких він звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним, зокрема неефективним, і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлену позовну вимогу взагалі не можна використати для захисту права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, таку вимогу не можна розглядати як спосіб захисту (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №331/6927/16-ц (пункт 36), від 22 вересня 2020 року у справі №127/18934/18).

Отже, у спорах щодо захисту прав на землю у визначенні предмета позову, як способу захисту права та законного інтересу, слід враховувати положення спеціальної норми статті 152 Земельного кодексу України, а також статті 2 та 5 ГПК України.

З огляду на встановлені статтею 152 Земельного кодексу України способи захисту прав на земельні ділянки та визначені статтями 2, 5 ГПК України вимоги щодо ефективності способу захисту права і законного інтересу, позивач у спорі про захист прав (законного інтересу) на земельну ділянку може пред`явити будь - яку позовну вимогу, а суд може захистити порушене право (законний інтерес) у заявлений спосіб за умови, що такий спосіб захисту прав (законного інтересу) на земельну ділянку, обраний позивачем, відновлює (захищає) порушене право (законний інтерес) позивача або нівелює негативні для нього наслідки у зв`язку з порушенням права (законного інтересу), тобто, є ефективним способом захисту і виключає у подальшому необхідність пред`явлення інших позовів для захисту (відновлення) порушеного права (законного інтересу).

Так, прокурор у даній справі вважає, що накази ГУ ДГК у Миколаївській області від 24.02.2021 №16-Т та від 09.03.2021 №24-Т суперечать вимогам Земельного кодексу України та порушують інтереси держави, оскільки стосуються земель природно-заповідного фонду, якими вказаний орган не мав права розпоряджатись. Також, проведені на підставі спірних наказів земельні торги, оформлені протоколом земельних торгів від 07.07.2021 №6-07-21 та укладений за його наслідками Договір оренди землі від 07.07.2021 з ТОВ «ВКФ «Агро Нова» підлягають визнанню недійним. Крім того прокурор вважає, що скасування судом рішення про державну реєстрацію права комунальної власності на спірну земельну ділянку призведе до припинення права власності сільською ради на незаконно вилучену із державної власності земельну ділянку та повернення спірної земельної ділянки у власність державі буде ефективним способом захисту порушених прав Миколаївської обласної державної адміністрації.

У відповідності до з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а за змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Титул і правовий режим обмежено оборотоздатних земель як об`єктів права власності, зокрема земель природно-заповідного фонду, встановлений законодавством і до внесення відповідних змін до законодавства є невід`ємним та незмінним. Доки вказаний правовий титул зберігається, суб`єкт права власності зберігає також і повноваження правової охорони та захисту свого права. Реалізація такого права повинна відбуватися з урахуванням зазначених особливостей, які відмежовують обмежено оборотоздатні об`єкти цивільних прав від об`єктів, які можуть перебувати у вільному обігу.

При визначенні законного володільця спірного майна необхідно враховувати положення ст. 13 Конституції України, ч.1 ст.4, ст.15 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», згідно яких території національних природних парків є власністю Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. При цьому ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами повністю вилучаються з господарського використання і надаються природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України.

У відповідності до п. «г» ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико- культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Слід зазначити, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність регулюється ст.117 Земельного кодексу України.

Відповідно до положень цієї статті передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Водночас, за інформацією Миколаївської обласної військової адміністрації, яка міститься в листі №05-67/656/5-24 від 13.03.2024, Миколаївською обласною військовою адміністрацією не надавалась згода на вилучення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га із земель Національного природного парку «Бузький Гард» та надання її у комунальну власність або у користування ТОВ «ВКФ «Агро Нова» чи іншим особам (т.2 арк.161).

За інформацією Кабінету Міністрів України, яка міститься в листі №4857/0/2-24 від 26.02.2024, Кабінет Міністрів рішень про вилучення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га з державної власності не приймалось (т.2 арк.165).

Відповідно до ч. 2 ст. 117 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Крім цього, згідно пункту 24 Перехідних положень Розділу X Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом (27.05.2021) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно- заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення.

В цьому контексті право державної власності на землі природно- заповідного призначення установлене законом, а тому не потребує доказування правового титулу, а у разі протиправного вибуття цих об`єктів із державної власності відповідне порушення, ураховуючи їх правовий титул, необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави.

Власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини та вимагаючи повернути таку ділянку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), абзац п`ятий пункту 143).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2023 року у справі №554/10517/16-ц дійшла висновку, що зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням Земельного кодексу України та Закону України "Про природно-заповідний фонд України" потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку. За таких умов, ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний, а не віндикаційний позов. Водночас зазначено, що неправомірні рішення про передачу земель природоохоронного призначення не створюють ті юридичні наслідки, на які вони спрямовані.

Предмет негаторного позову становить вимога власника, який володіє майном, до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову є посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном та факти, які підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Позивач за негаторним позовом має право вимагати усунути перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки, яка має закріплений у законодавстві статус обмежено оборотоздатної.

При цьому поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним поняттям і може включати не лише фактичну відсутність доступу до земельної ділянки та можливості використати її за цільовим призначенням, а й будь-які інші неправомірні дії порушника прав, а також рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, договори, інші правочини, у зв`язку з якими розпорядження і користування майном ускладнене або повністю унеможливлене.

Держава або територіальна громада не втрачають володіння земельними ділянками природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, які за законом не можуть бути передані у приватну власність у разі такого їх передання фізичним або юридичним особам і державної реєстрації за останніми права власності. У цих випадках слід усувати перешкоди у користуванні відповідною земельною ділянкою (стаття 391 ЦК України) шляхом її повернення власникові.

Велика Палата Верховного Суду підкреслювала, що у спорах стосовно земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави (зокрема земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення), остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України, частина третя статті 1 Земельного кодексу України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункти "а" і "б" частини першої статті 91, пункти "а" і "б" частини першої статті 96 Земельного кодексу України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (постанови від 07 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц (пункт 127), від 07 листопада 2018 року у справі №488/6211/14-ц (пункт 90), від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (пункт 148), від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц (пункт 53), від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (пункт 117), від 28 вересня 2022 року у справі №483/448/20 (пункт 9.75)).

Повернення спірної земельної ділянки переслідує легітимну мету контролю за використанням відповідного майна згідно із загальними суспільними, екологічними інтересами, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом спірних ділянок. Дотримання встановлених законодавчих заборон щодо обігу таких ділянок є необхідною умовою їх використання з тією метою, щоби попередити завдання шкоди загалом навколишньому природному середовищу і зокрема частині світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною, і конкретному об`єкту природно-заповідного фонду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га, яка зареєстрована на праві комунальної власності за Мигіївською сільською територіальною громадою та перебуває в оренді у ТОВ «ВКФ «Агро Нова» є територією природно-заповідного фонду,

У постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі №910/13356/17 судом зроблено висновок про те, що способом захисту у негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій).

Таким чином, власник спірної земельної ділянки, яка входить у межі об`єкта природно-заповідного фонду, може вимагати усунення порушення права власності (користування) на цю ділянку, вимагаючи повернути її.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2024 у справі №496/1059/18 в контексті застосування норм ст. 391 Цивільного кодексу України та ст. 26 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зазначено: "для ефективного захисту прав володіючого власника нерухомого майна, щодо якого до Реєстру незаконно внесено запис про право іпотеки іншої особи, з якою власник не перебував у зобов`язальних відносинах, має застосовуватись негаторний позов про усунення перешкод у здійсненні власником права розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України) з яким власник може звернутись, зокрема, шляхом пред`явлення вимоги про скасування державної реєстрації права іпотеки зазначеної особи.

Позовна давність до такого позову не застосовується, а судове рішення про його задоволення, яке набрало законної сили, є підставою для державної реєстрації відомостей про припинення незаконно зареєстрованого за відповідачем права іпотеки, що усуває для позивача перешкоди у здійсненні ним правоможності розпоряджатись своїм нерухомим майном.

При цьому оспорювання ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного нерухомого майна або документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію права іпотеки за відповідачем, не є ефективним способом захисту прав власника від описаного вище порушення".

З огляду на викладене вище, належним способом захисту порушених прав Миколаївської обласної державної адміністрації (Миколаївської обласної військової адміністрації), який призведе до відновлення порушеного права та повернення майна у фактичне володіння власника та відповідатиме одному із способів захисту визначених ст.16 ЦК України, є зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Агро Нова" повернути у власність держави в особі Миколаївської обласної державної (військової) адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га, розташовану в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Таким чином вимоги прокурора в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В решті позову слід відмовити у зв`язку з не ефективним способом захисту обраного прокурором.

Також, суд зазначає, що враховуючи правову природу спірних правовідносин у даній справі, які за своїм характером є негаторними, то позовна давність до такого позову не застосовується

Щодо втручання у право власності на мирне володіння відповідачем-3 майном слід вказати наступне.

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод (далі - Конвенція) є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право мирного володіння майном.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало заходів втручання у право мирного володіння майном.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Повернення спірної земельної ділянки переслідує легітимну мету контролю за використанням відповідного майна згідно із загальними суспільними, екологічними інтересами, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом спірної ділянки. Дотримання встановлених законодавчих заборон щодо обігу такої ділянки є необхідною умовою їх використання з тією метою, щоби попередити завдання шкоди загалом навколишньому природному середовищу і зокрема частині світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною, і конкретному об`єкту природно-заповідного фонду.

З огляду на зазначене втручання держави у право ТОВ «ВКФ «Агро Нова» на мирне володіння спірною земельною ділянкою на території об`єкта природно-заповідного фонду має легітимну мету - контроль за використанням цією ділянкою за цільовим призначенням згідно із інтересами суспільства.

Право держави повернути земельну ділянку природно-заповідного фонду з огляду на доведену незаконність і безпідставність її передання на користь ТОВ «ВКФ «Агро Нова», передбачено у законодавстві України.

З урахуванням викладеного подання даного позову беззаперечно становить державний інтерес, оскільки стосується суспільно значущих правовідносин та покликано відновити становище, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захистити таке право шляхом зобов`язання повернути в державну власність землю, що незаконно з неї вибула.

У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того що, згідно ст.129 ГПК України, у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 7, 11, 12, 13, 53, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Агро Нова" (вул.Первомайська, 9А, с.Синюхин Брід, Первомайський район, Миколаївська область, 55243, ) повернути у власність держави в особі Миколаївської обласної державної (військової) адміністрації () земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0741 площею 121,8375 га, розташовану в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Агро Нова" (вул.Первомайська, 9А, с.Синюхин Брід, Первомайський район, Миколаївська область, 55243, ) на користь Миколаївської обласної прокуратури (, Банк ДКСУ м. Києва, р/р UA0000340) судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

4. В решті позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України

Повне рішення складено 20.05.2025

Суддя Н.О. Семенчук