ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" травня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/4444/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Чернова В.О.

розглянувши справу

за заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_1

про неплатоспроможність

за участю сторін:

представника боржника : Танхельсон С.Л., ордер серії АХ №1122141 від 16.03.2023

керуючого реструктуризацією : Кошовський С.В.(в режимі відеоконференції), свідоцтво

представника АТ "Кредо Банк" : Павленко Сергій Валерійович (в режимі відеоконференції), довіреність №13439 від 09.01.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000531 від 30.11.2018

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СПРАВИ ТА ДОВОДИ УЧАСНИКІВ.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.01.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією боржника призначено арбітражного керуючого Кошовського С.В.

15.01.024 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 за № 72249.

Після оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у строк, встановлений ч. 1 ст. 45 КУзПБ, до суду надійшли заяви з грошовими вимогами до боржника, зокрема, від фізичної особи ОСОБА_2 (вх. № 2451 від 26.01.2024) суму 1 500 000,00 грн основного боргу та 6056 грн витрат зі сплати судового збору, АТ "Універсал Банк" (вх.№ 3160/24 від "05" лютого 2024 р.) на суму 108 067,06 грн та 6056,00 грн судового збору, АТ "ОТП Банк" (вх.№ 4422 від 16.02.2024 р.) на суму 420733,94 грн та 6056 грн судового збору та АТ "Кредобанк" (вх.№ 3495/24 від 07.02.2024 р.) на суму 153164,01 грн та судових витрат.

Ухвалою від 16.07.2024 за результатом проведення попереднього засідання суду визнані наступний розмір грошових вимог кредиторів: фізичної особи ОСОБА_3 на суму 1 500 000,00 грн та 6056,00 грн судового збору; АТ "Універсал Банк" на суму 108 067,06 грн та 6056,00 грн судового збору; АТ "Кредобанк" на суму 153 164,01 грн та 4844,80 грн судового збору; АТ "ОТП Банк" на суму 420 733,94 грн та 6056,00 грн судового збору; зобов`язано керуючого реструктуризацією вчинити певні дії та призначено проведення підсумкового засідання.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2024 апеляційні скарги Акціонерного товариства "Кредобанк" задоволено; ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.07.2024 у справі № 922/4444/23 скасовано; ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.07.2024 у справі № 922/4444/23 скасовано в частині визнання грошових вимог фізичної особи ОСОБА_3 на суму 1500000,00 грн; в решті оскаржувану ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.07.2024 залишено без змін.

Ухвалою суду від 29.01.2025 року призначено справу в підсумковому засіданні на 25.02.2025 року.

В судовому засіданні 25.02.2025 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підсумкового засідання на 18.03.2025; зобов`язано керуючого реструктуризацією зібрати збори кредиторів, на яких вирішити питання щодо наступної процедури.

До суду від керуючого реструктуризацією надійшов протокол зборів кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 від 18.03.2025 року на якому, у зв`язку з відмовою у схваленні плану реструктуризації боргів, зборами кредиторів було прийнято рішення клопотати перед судом про закриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника.

В судовому засіданні 18.03.2025 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підсумкового засідання на 10.04.2025 та зобов`язано боржника надати обґрунтовані пояснення щодо суми отриманої соціальної допомоги за кордоном на сім`ю та витрат на місяць.

В судових засіданнях 10.04.2025 року та 06.05.2025 року, у зв`язку із невиконанням боржником вимог ухвали суду від 18.03.2025 року, розгляд справи у підсумковому засідання неодноразово відкладався.

Присутній в судовому засіданні представник боржника на виконання вимог суду надав докази нарахування ОСОБА_1 та його сім`ї соціальної допомоги з перекладом; письмові пояснення боржника з відповідним розрахунком та докази понесених ним витрат з відповідним перекладом.

Представник АТ "Кредобанк" просить суд закрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 через недобросовісну поведінку боржника та намір ухилення боржника від виконання зобов`язань перед кредиторами.

Інші кредитори (АТ "ОТП Банк", АТ "Універсал Банк") в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені через кабінет системи "Електронний суд".

Стаття 202 ГПК України визначає наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Частина 1 цієї статті встановлює, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Частина 3 цієї статті передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи викладене, суд констатує, що всіх учасників даного судового засідання було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в зв`язку з чим суд розглядає справу за наявними матеріалами.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИСНОВОК СУДУ.

Розглянувши матеріали справи, поданий суду план реструктуризації боргів боржника, вислухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство (далі - Кодекс України з процедур банкрутства), регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою Кодексу України з процедур банкрутства "Відновлення платоспроможності фізичної особи" (ст.113 Кодексу України з процедур банкрутства).

Одним із принципів, які характерні для правового інституту неплатоспроможності є принцип судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства (неплатоспроможності).

Тож, на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження (схожий за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).

Суд звертає увагу, що відповідно до норм Кодексу України з процедур банкрутства кожна судова процедура у справі про банкрутство (неплатоспроможність) має своє завдання та мету, а їх запровадження має здійснюватися із дотриманням правил (наявності визначених Кодексом України з процедур банкрутства для цього умов) переходу від однієї судової процедури до наступної.

Отже, у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, тому до боржника - фізичної особи за приписами Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства установлено спеціальні вимоги до його добросовісності, інше б суперечило засадам цивільного законодавства, зокрема таким, як добросовісність у здійсненні відповідного права та недопустимість зловживання правом (пункт 6 ч. 1 ст. 3, ч.3 ст. 13 Цивільного кодексу України).

Крім того, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 сформулював принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Отже, до боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

За ч.2 статті 6 КУзПБ щодо боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника.

Регулювання процедури реструктуризації боргів боржника - фізичної особи наведено в розділі ІІІ "Реструктуризація боргів боржника" Книги четвертої "Відновлення платоспроможності фізичної особи" КУзПБ (статті 124-129 Кодексу).

Реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

Дослідивши проєкт плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 , суд зазначає, що розроблення проєкту плану реструктуризації має відбуватися відповідно до вимог статті 124 КУзПБ, зокрема, щодо форми і змісту проекту плану, це дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та дасть можливості прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або його відхилення.

Як встановлено судом, у наданому керуючим реструктуризацією проєкті плані реструктуризації боргів не відображено усіх відомостей, як того вимагають положення статті 124 КУзПБ. Зокрема, в проєкті зазначено, що боржник отримував кредити банків для здійснення підприємницької діяльності та поповнення обігових коштів, які витрачав для оренди приміщень, покупки обладнання, виготовлення поліграфічної продукції, реклами. Також вказано, що частину кредитних коштів було витрачено на лікування хвороби тещі. Проте матеріали справи не містять будь-яких доказів витрачання кредитних коштів (чеки, квитанції, тощо). Суд вважає, що ця частина плану реструктуризації не є формальною та має велике значення у формуванні обставин/причин неплатоспроможності, формуванні думки про саму особу боржника чи є особа добросовісною? на що витрачені кредитні кошти? які дії особа вчиняла для відновлення платоспроможності? Чи не використовує особа інститут неплатоспроможності для нелегітимних цілей?

Крім того, як вбачається з наданих до суду декларацій про майновий стан за 2020-2023 роки, боржнику у 2020-2021 році на праві власності належало наступне майно :

- нежитлове приміщення, заг. пл. 11,6 кв. м., підвальної частини №XLVI житлового будинку літ. «А-10», за адресою : АДРЕСА_1 (приватна особиста власність)

- квартира, заг. пл. 63,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (приватна спільна сумісна власність з ОСОБА_4 (мати))

Проте, у вересні 2022 вищевказане майно було подароване ОСОБА_4 (мати боржника).

Крім того, в декларації про майновий стан боржника за 2022 рік боржнику на праві спільної сумісної власності разом з дружиною належав транспортний засіб Ford Focus, 2008 року, проте у декларації за 2021 рік вищевказаний автомобіль вже не вказаний, а в декларації за 2022 рік даний транспортний засіб вже є власністю ОСОБА_4 (мати боржника) та дата набуття права власності зазначена 03.09.2022 року.

Тобто, боржником був переданий (проданий) актив (нерухомість та рухоме майно ) , який міг би використований боржником для задоволення вимог його кредиторів, причому, суд звертає увагу, це було зроблено ОСОБА_1 у підозрілий період до звернення останнього до суду про свою неплатоспроможність.

Отже, фактично боржник у вересні 2022 року, після припинення ним усіх виплат за кредитними та іншими кредиторськими зобов`язаннями, передає належне йому майно у тому числі шляхом укладення договорів дарування з ОСОБА_4 (мати боржника), що свідчити про його недобросовісність.

Окрім цього, в деклараціях про майновий стан ОСОБА_1 за 2020 -2023 роки зазначено, що в нього відсутні грошові кошти (готівкові кошти, кошти на рахунках, інші цінності). Разом із тим, відповідно до п.1 угоди про авансування винагороди арбітражного керуючого від 20.10.2023 року, укладеної між ОСОБА_1 та арбітражним керуючим Кошовським С.В., боржник до завершення першого, другого та третього місяця з моменту призначення арбітражного керуючого керуючим реструктуризації у справі про неплатоспроможність боржника сплачує авансом основну винагороду у сумі п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на рахунок керуючого реструктуризацією. Таким чином, за три місяці виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого реструктуризацією в даній справі, боржник мав сплатити на його рахунок 40260,00 грн. Проте боржник не надав суду обґрунтованих пояснень, за рахунок яких саме грошових коштів він буде сплачувати грошову винагороду арбітражному керуючому, якщо відповідно до декларацій за 2020-2023 роки грошові кошти у нього відсутні та відповідно до проєкту плану реструктуризації ОСОБА_1 сплачує лише усім кредиторам 50 євро,що дорівнює приблизну сумуу розмірі 2 365 грн. при цьому витрати на оплату праці арбітражного керуючого не були включені до загальних витрат боржника в проєкті плану реструктуризації. Відповідних доказів або пояснень, що авансування грошової винагороди арбітражного керуючого буде сплачено за рахунок третіх осіб, боржником до суду не надано.

На думку суду такі дії боржника можуть свідчити про те, що ним у деклараціях про майновий стан боржника за 2020-2023 роки зазначена недостовірна інформація щодо наявних у ОСОБА_1 грошових коштів.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства у плані реструктуризації боргів боржника зазначається інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення.

В наданому плані реструктуризації, боржник чомусь зазначає, що "в межах справи про банкрутство вимоги кредиторів судом, ще не розглядались/визнавались у зв`язку з тим, що дана стадія справи ще не настала і даний план є проектом плану реструктуризації." Дане твердження є незрозумілим та протирічить тому, що зазначається боржником далі, а саме про ухвалу господарського суду від 16 липня 2024 року щодо визнаних вимог кредиторів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що боржником у декларації про майновий стан за 2023 рік (розділ XIV. Відомості про фінансові зобов`язання боржника та членів його сім`ї та інші витрати, у тому числі за межами України) зазначено розмір кредиторської заборгованості боржника 2 144 583,62 грн., при цьому відповідно до конкретизованого списку кредиторів більша частина становить заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 за договором позики від 28.05.2019 року у розмірі 1500000,00 грн.

Втім в Постанові Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2024 року, апеляційний суд встановив відсутність належних доказів, які підтверджують фінансову спроможність фізичної особи ОСОБА_3 щодо надання відповідної позики у сумі 1 500 000,00 грн у готівковому або безготівковому вигляді боржнику- ОСОБА_1 .

Оскільки вищевказана постанова не була оскаржена боржником у встановленому законом порядку та набрала законної сили, фактично ОСОБА_1 погодився у доводами апеляційної інстанції щодо відсутності належних доказів на підтвердження грошових вимог ОСОБА_3 за борговою розпискою до боржника та реальності (дійсності) такої заборгованості боржника.

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 в поданій заяві про неплатоспроможність та декларації про майновий стан боржника за 2023 рік надав недостовірну інформацію щодо розміру своєї кредиторської заборгованості, що свідчить про недобросовісну поведінку боржника, яка в цілому була направлена на створення преференцій одних кредиторів перед іншими ( банками) в частині прийняття необхідних рішень на користь боржника в межах справи про його неспроможність.

Також суд звертає увагу на те, що у п. 2.5. плану реструктуризації, ОСОБА_1 зазначає він отримую соціальну допомогу від держави Німеччина у розмірі 451 євро, що в еквіваленті складає 18040,00 грн., проте вказаний розмір еквіваленту не відповідає дійсності, навіть з урахуванням курсу євро який зазначений боржником у детальному розрахунку погашення заборгованості (44,36грн/євро). Отже 451 євро, з урахуванням зазначеного боржником курсу, в еквіваленті складає 20 006,36 грн, а не 18 040 грн, як зазначив ОСОБА_1 .

Вказане вище свідчить на те, що боржником невірно визначений його дохід в гривневому еквіваленті. При цьому суд звертає увагу на те, що кредитори (АТ "Кредобанк", АТ "ОТП Банк", АТ "Універсал Банк") у заявах щодо голосування на зборах кредиторів боржника фізичної особи ОСОБА_1 від 18.03.2025 року, під час розгляду проєкту плану реструктуризації, зазначили про виявлений недолік, проте боржником було проігноровані зауваження кредиторів. Будь-яких пояснень з цього приводу ОСОБА_1 не надано. На думку суду такі дії з боку боржника вказують на відсутність його співпрацювання з кредиторами при погодженні змісту проєкту плану реструктуризації.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства у плані реструктуризації боргів боржника зазначається інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації).

Ухвалою суду від 11.01.2024 року, у тому числі встановлено строк проведення керуючим реструктуризацією виявлення, складання опису майна боржника (інвентаризації) та визначення його вартості до 22.02.2024

Проте в 2.4 проєкті плані реструктуризації, який був поданий на розгляд зборів кредиторів від 18.03.2025 року вказано, що на час подання цього проєкту інвентаризація в межах справи про банкрутство не проводилась.

Суд звертає увагу на те, що арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний організувати виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації), визначити його вартість (пункт 1 частини другої статті 114 Кодексу України з процедур банкрутства).

Керуючий реструктуризацією не пізніше ніж за 10 днів до дня попереднього засідання зобов`язаний направити суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації боржника (частина третя статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства).

На результатах таких заходів, за приписами частини сьомої статті 123 та частини першої статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства, ґрунтуватиметься план реструктуризації боргів боржника, а у разі виявлення керуючим реструктуризацією та неусунення боржником неповноти/недостовірності інформації у декларації про його майновий стан - рішення про закриття провадження у справі.

Тому, керуючий реструктуризацією зобов`язаний у найкоротший строк перевірити майновий стан боржника, серед іншого виконати вказівки суду чи зборів кредиторів щодо додаткової перевірки конкретних фактів приховування боржником майна чи відомостей його декларації, а також забезпечити збирання та аналіз інформації, витребуваної судом відповідно до пунктів 9 - 11 частини п`ятої статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства при відкритті провадження у справі.

Суд звертає увагу, що своєчасне та належне виконання керуючим реструктуризацією завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг, відтак сприятиме досягненню компромісу при узгодженні сторонами плану реструктуризації боргів.

Проте матеріали справи не містять доказів проведення інвентаризації боржника або будь-яких обґрунтованих пояснень щодо неможливості його проведення, також матеріали справи не містять звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника, звіту про здійснені ним заходи в процедурі реструктуризації ОСОБА_1 , що на думку суду позбавляє можливості встановити дійсний майновий стан боржника та його можливість погасити борги перед кредиторами з застосуванням певних судових процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, та як наслідок, фактично унеможливлює вирішення судом питання про перехід до наступної стадії у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Окрім цього, в проєкті плану реструктуризації, який розглядався зборами кредиторів 18.03.2025 року, боржник з огляду на його доходи - 451 євро на місяць та витрати- 401 євро на місяць, зможе при суцільній економії оплачувати 50 євро на місяць на погашення вимог кредиторів та впродовж 60 місяців погасити 3000 євро (133080,00 грн.), решта заборгованості у розмірі 565841,81грн. підлягає списанню. Отже фактично маючи значну заборгованість перед кредиторами, боржником не передбачається залучення коштів з метою реструктуризації боргів та погашення більшої частини наявної заборгованості перед кредиторами, а саме не зазначено, чому боржник не розглядає можливість виконання зобов`язань третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством (п. 5 ч. 3 ст. 124 КУзПБ), а також інших заходів, спрямованих на покращення майнового стану та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо) (п. 6 ч. 3 ст. 124 КУзПБ).

Суд звертає увагу на те, що боржник в п. 2.5 проєкту плану реструктуризації зазначив про те, що він повністю фінансово залежний від соціальних виплат, іншого доходу в нього немає. Планує вивчити німецьку мову та почати працювати.

Разом із цим, як встановлено судом, аналогічні фрази про те, що боржник "планує вивчити німецьку мову та почати працювати" були зазначені ОСОБА_1 в проєкті плану реструктуризації поданого до суду разом із заявою про усунення недоліків 31.10.2023.

Отже, фактично перебуваючи в працездатному стані, боржник впродовж двох років не вчинив жодних заходів з метою покращення свого фінансового стану для задоволення вимог кредиторів, що ставить під сумнів прозорість та добросовісність його намірів щодо прагнення досягти мети процедури банкрутства, ініційованої ним задля єдиного наміру - погашення наявних вимог кредиторів.

Дослідження питання про здійснення особою належного їй суб`єктивного матеріального права відповідно до його мети тісно пов`язане з аналізом фактичних дій суб`єкта на предмет дотримання вимоги добросовісності. Таким чином, звертаючись до суду з заявою про відкриття провадження про неплатоспроможність, боржник повинен був надати вичерпні докази в підтвердження зазначеної в деклараціях інформації.

Згідно ч. 1 ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ визначено, що якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

В матеріалах справи відсутній погоджений боржником та затверджений зборами кредиторів план реструктуризації боргів. Керуючим реструктуризацією скликались останні збори кредиторів 18.03.2025, на яких було встановлено наступний порядок денний: по першому питанню - розгляд проєкту плану реструктуризації боргів боржника, де кредиторами (АТ "ОТП Банк", АТ "КредоБанк", АТ "Універсал Банк") одноголосно проголосовано проти схвалення проєкту плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 ; по другому питанню - прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність, кредиторами одноголосно прийнято рішення клопотати перед судом про закриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 через недобросовісність останнього.

Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства під реструктуризацією боргів боржника розуміється судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

План реструктуризації оформлюється у вигляді систематизованого переліку взаємопов`язаних і послідовних заходів, що підлягають здійсненню під час провадження у справі про неплатоспроможність з метою розрахунків з кредиторами та відновлення платоспроможності боржника на умовах та у порядку, що визначені планом реструктуризації.

Так, суд підсумовує, що наведені вище обставини свідчать про те, що боржник та арбітражний керуючий не виконали належним чином низку процедурних вимог, передбачених чинним законодавством щодо можливості відновлення платоспроможності/соціальної реабілітації добросовісного боржника, а саме: не надали до матеріалів справи вичерпного переліку доказів в підтвердження зазначеної в заяві інформації, не розробили та не надали на затвердження кредиторам належного плану реструктуризації, який би відповідав вимогам КУзПБ, матеріали справи не містять доказів проведення інвентаризації боржника, а також звіту про перевірку декларацій боржника. Зазначені обставини свідчать про пасивну, недобросовісну поведінку боржника та у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом, як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Визнаючи боржника - фізичну особу банкрутом, господарський суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, шляхом з`ясування та зіставлення активів і пасивів боржника.

Тому неплатоспроможність боржника є обов`язковою підставою для визнання боржника банкрутом та переходу до судової процедури погашення боргів, зокрема в порядку частини першої статті 130 КУзПБ, а відсутність ознак неплатоспроможності боржника матиме наслідком закриття провадження у справі на підставі пункту 11 частини першої статті 90 КУзПБ.

Отже, приписи частини першої статті 130 КУзПБ не повинні застосовуватися суто формально та зводитися до підрахунку строків чи встановлення відсутності/наявності рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника без встановлення господарським судом обставин справи, перевірки дотримання процесуальних гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін, а також з`ясування підстав для закриття провадження у справі, зокрема за частиною сьомою статті 123, частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ.

Приписи частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі за частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина перша статті 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.

Концепція інституту неплатоспроможності фізичних осіб та аналіз положень КУзПБ, що регламентують судову процедуру реструктуризації боргів боржника, дають підстави для висновку, що запорукою досягнення мети цієї процедури є компроміс між кредиторами і боржником щодо зміни способу та порядку виконання його грошових зобов`язань з урахуванням майнового стану та об`єктивних можливостей боржника.

У судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, тому до боржника - фізичної особи за приписами Книги п`ятої КУзПБ установлено спеціальні вимоги до його добросовісності, інше б суперечило засадам цивільного законодавства, зокрема таким, як добросовісність у здійсненні відповідного права та недопустимість зловживання правом (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 13 ЦК України).

За змістом приписів статей 116, 119, 123, 125, 126, 128 КУзПБ щодо вимог до боржника та процесуальних наслідків їх невиконання, законодавець означив принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав з якими КУзПБ пов`язує можливість альтернативного вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом при ухваленні рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26 травня 2022 року у справі № 903/806/20.

Враховуючи сукупні дії боржника, які не були направлені на досягнення мети банкрутства - погашення таких вимог, зважаючи на те, що боржником у деклараціях про майновий стан зазначена недостовірна інформація, зокрема щодо розміру фінансових зобов`язань боржника та його грошових коштів, відсутність погодженого боржником та схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, наявність суперечливих доказів у справі, що свідчить про недобросовісність боржника, суд вважає що боржник своїми діями не підтвердив добросовісність намірів, неналежно користувався процесуальними правами та не відповідально виконував процесуальні обов`язки, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 7 статті 123 КУзПБ.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищенаведене, а також приписи п. 1 ч. 7 ст. 123 та ч. 11 ст. 126 КУзПБ, суд вважає рішення зборів кредиторів від 18.03.2025 року обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 підлягає закриттю, оскільки право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог. Однак, боржник ОСОБА_1 таким критеріям не відповідає.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі наведеного та керуючись статтями п. 1 ч. 7 ст.123, 126 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 73, 74, 86, 234-235, ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Припинити процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) та повноваження керуючого реструктуризацією - арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича (свідоцтво №923 від 13.05.2023).

2. Провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) - закрити.

3. Скасувати мораторій на задоволення вимог кредиторів та заборону на відчуження майна, введені ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.01.2024.

4. Ухвалу направити боржнику, арбітражному керуючому Кошовському С.В., кредиторам, державному органу з питань банкрутства, ДВС за місцезнаходженням боржника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (оголошення) та може бути оскаржена стороною у справі про неплатоспроможність протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали підписано 27.05.2025.

Суддя Міньковський С.В.