ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. Справа№ 910/13927/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

секретар судового засідання Медведєва К.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Покров Девелопмент»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025

у справі № 910/13927/24 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Покров Девелопмент»

про стягнення 676 735,18 грн

ВСТАНОВИВ:

12.11.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (далі - ТОВ «Донецькі енергетичні послуги») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Покров Девелопмент» (далі - ТОВ «Покров Девелопмент») про стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії споживачу № 1892 від 01.01.2019 (далі -Договір) в розмірі 664 756,81 грн за спожиту у липні - вересні 2024 року електричну енергію, 3 % річних - 4 053,61 грн, інфляційні втрати - 7 924,76 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що ним належним чином виконано зобов`язання за Договором постачання електричної енергії споживачу № 1892 від 01.01.2019 та поставлено відповідачу електричну енергію за період липень - вересень 2024 на загальну суму 903 827,41 грн, яку відповідачем оплачено лише частково, що спричинило виникнення заборгованості та є простроченням виконання грошового зобов`язання.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказував, що обов`язок з оплати електричної енергії за вересень 2024 у нього не виник, оскільки відповідач не отримував ні рахунку на оплату, ні акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за вказаний місяць.

Відповідач звертав увагу на те, що його господарська діяльність провадиться у м. Покровську, така діяльність з 22.08.2024 була призупинена, в силу чого у відповідача немає грошових засобів для проведення належного розрахунку за отриману електричну енергії.

Посилаючись на ці обставини як на форс-мажорні, відповідач просив суд звільнити його від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання перед позивачем, та відстрочити виконання рішення суду на 12 місяців з дня його ухвалення в силу наявності обставин, які ускладнюють негайне виконання рішення суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/13927/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Покров Девелопмент» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» основний борг 664 756,81 грн, 3% річних 4 052,07 грн, інфляційні втрати 7 924,76 грн та судовий збір 8 120,80 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. У наданні відстрочки виконання судового рішення боржнику відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем отримано від позивача електричну енергію та спожиту в обсягах визначених постачальником, а відтак у відповідача виник обов`язок здійснити остаточний розрахунок за останню, а саме за липень 2024 в розмірі 528 317,33 грн, за серпень 2024 в розмірі 135 542,54 грн та вересень 2024 в розмірі 896,94 грн., що загалом становить - 664 756,81 грн.

Суд також встановив, що нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення строків оплати за липень-серпень 2024 здійснено правомірно.

Вирішуючи питання зменшення нарахованих позивачем сум 3 % річних та інфляційних втрат, суд вказав, що притримується того, що заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені статтею 625 ЦК України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, а відтак не можуть зменшуватися судом.

Суд також дійшов висновку, що відповідачем не підтверджено відповідно до положень статей 73, 74, 76-79 ГПК України існування у нього виняткових обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення суду у даній справі або роблять його неможливим. У зв`язку з чим, дотримуючись балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочки виконання рішення суду у даній справі.

Не погоджуючись із висновками та мотивами, якими керувався суд першої інстанції при прийнятті рішення, боржник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Покров Девелопмент», звернулось через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати частково рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 по справі № 910/13927/24 та прийняти нове, яким позов задовольнити частково, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «Покров Девелопмент» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» лише заборгованість в розмірі 663 859,87 грн за спожиту у липні та серпні 2024 електричну енергію. В іншій частині позовних вимог апелянт просив відмовити. Водночас апелянт просив відстрочити виконання рішення суду на строк 12 місяців з дня ухвалення рішення суду.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За доводами скаржника, зобов`язання зі сплати заборгованості за вересень 2024 року виникло після звернення до суду, оскільки рахунок на оплату позивач не надсилав, тому, на переконання скаржника, звернення позивача з вимогами про стягнення оплати за вересень 2024 року є передчасними.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ТОВ «Покров Девелопмент» не отримує дохід від господарської діяльності та не має можливості здійснювати оплату по договору і таке порушення сталося внаслідок дій непереборної сили; Покровська міська територіальна громада продовжує перебувати під ракетними та артилерійськими обстрілами, тому здійснення господарської діяльності є небезпечним та неможливим.

Крім того скаржник вказував, що з 06.08.2024 у ТОВ «Покров Девелопмент» наявні обставини, що ускладнюють негайне виконання рішення суду, а фактичне накладання санкцій в процесі виконавчого провадження зупинить процес відновлення Товариства та зробить неможливим виконання судового рішення навіть в рамках виконавчого провадження.

У зв`язку з цим скаржник просив відстрочити виконання рішення суду строком на 12 місяців.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Покров Девелопмент» - залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів 07.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Покров Девелопмент» про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Покров Девелопмент» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/13927/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.04.2025.

21.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив суд відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/13927/24 - залишити без змін.

Позивач вказував, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків при розгляді спору та вірно відхилив наведені відповідачем обставини. Відсутність доходу суб`єкта господарювання не є підставою для звільнення від виконання самого зобов`язання та від відповідальності за невиконання такого зобов`язання.

Позивач наголошував на тому, що обставини, на які посилається відповідач, не є винятковими та такими, що відповідають визначенню у ст. 331 ГПК України.

За доводами позивача, відповідач не надав доказів відсутності у нього майна та не навів інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Крім того, відповідачем не надано доказів того, що обставини, на які він посилається з метою відстрочки виконання рішення, зникнуть у майбутньому, через 12 місяців.

14.04.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

23.04.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Покров Девелопмент» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що в період з 21.04.2025 по 23.04.2025 представник відповідача перебуває у службовому відрядженні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Покров Девелопмент» про відкладення розгляду справи задоволено. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Покров Девелопмент» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/13927/24 відкладено на 21.05.2025 о 14:20 год. в режимі відеоконференції.

У судове засідання 21.05.2025 з`явився представник позивача. Відповідач у судове засідання 21.05.2025 уповноважених представників не направив.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі зокрема повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, а твердження відповідача про його бажання взяти участь у судовому засіданні в апеляційному суді є неправдивими, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні.

Розглянувши доводи апелянта, заслухавши доводи позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, з огляду на таке.

Як встановлено колегією суддів апеляційного господарського суду за доводами та вимогами апеляційної скарги, боржник оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат та в частині відмови у наданні йому відстрочки у виконанні рішення суду.

У відповідності до вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, у даному випадку питання щодо законності та обґрунтованості задоволених позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 664 756,81 грн, апеляційним господарським судом не переглядаються.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем отримано від позивача електричну енергію та в обсягах, визначених постачальником. У відповідача виник обов`язок здійснити остаточний розрахунок за останню, а саме за липень 2024 в розмірі 528 317, 33 грн, за серпень 2024 в розмірі 135 542,54 грн та вересень 2024 в розмірі 896, 94 грн., що загалом становить - 664 756, 81 грн.

Перевіряючи доводи скаржника з приводу того, що зобов`язання по оплаті електроенергії поставленої у вересні 2024 року виникло після звернення постачальника до суду, колегія суддів виходить з того, що Акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) та рахунки за розрахункові періоди липень 2024 р., серпень 2024 р., вересень 2024 р. були направлені позивачем 01.11.2024 на юридичну адресу відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення до цінного листа, поштовою накладною та квитанції (т. 1, а.с. 35).

Неотримання відповідачем як суб`єктом господарювання поштової кореспонденції за юридичною адресою, яка зазначена у документальних відомостях ЄДРПОУ, оскільки отримання кореспонденції повністю залежить від суб`єктивних дій самого відповідача та не є підставою для невиконання існуючого в нього грошового зобов`язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Колегія суддів зауважує, що формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України до процентів річних та інфляційних втрат не застосовується.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідачем не наведено обставин, які могли бути оцінені судом як виключні, не залежали від його волі та об`єктивно перешкоджали йому належним чином виконати грошові зобов`язання, тим більше, що, в силу ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник у грошовому зобов`язані не звільняється від відповідальності за неможливість його виконання, адже презюмується, що у державі завжди є в обігу грошові кошти, а військовий стан на грошовий обіг не впливає.

Таким чином для задоволення клопотання відповідача про звільнення його від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання законні підстави відсутні.

Крім того суд враховує, що триваюча повномасштабна агресія Російської Федерації проти України є важкою обставиною, яка в рівній мірі впливає на обидві сторони договору.

Згідно ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, проте суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини на власний розсуд і визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих обставин та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.

Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Утім ТОВ «Покров Девелопмент» не навело переконливих аргументів про те, що через 12 місяців реально з`явиться можливість виконати рішення суду у даній справі.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004).

У рішенні від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії виконання рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини: державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не можна прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як виняткові обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Півень проти України» від 29.06.2004 року). Європейський суд з прав людини повторює, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савітський проти України», №38773/05 від 26.07.2012).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання названий Суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання ТОВ «Покров Девелопмент» про відстрочення виконання рішення суду на строк 12 місяців з дня ухвалення рішення суду.

За установлених обставин, викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Висновок суду

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд не допустив порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного апелянтом судового рішення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

В силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Покров Девелопмент» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/13927/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/13927/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/13927/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 28.05.2025.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук