РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.05.2025Справа № 910/2795/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Ваговий оператор" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша паливно-енергетична компанія" про стягнення 450 818,49 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 450 818,49 грн. неустойки за Договором № 159/15/2024/-Д-ЦВОЮ про надання послуг, пов`язаних з перевіркою метрологічних характеристик зважувальних приладів та їх обслуговуванням від 22.04.2024 року на підставі статей 509, 526, 546, 549, 610, 611, 626-629 Цивільного кодексу України та статей 173, 174, 179, 180, 193, 203, 216-218, 231 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

27.03.2025 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача 450 818,49 грн. неустойки за Договором № 159/15/2024/-Д-ЦВОЮ про надання послуг, пов`язаних з перевіркою метрологічних характеристик зважувальних приладів та їх обслуговуванням від 22.04.2024 року на підставі статей 509, 526, 546, 549, 610, 611, 626-629 Цивільного кодексу України у зв`язку з тим, що відповідач, допустив порушення узгоджених сторонами умов Договору щодо внесення передоплати та дотримання графіку обслуговування.

Судом встановлено, що 22.04.2024 року між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Ваговий оператор" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша паливно-енергетична компанія" (відповідач, замовник) укладено Договір № 159/15/2024/-Д-ЦВОЮ про надання послуг, пов`язаних з перевіркою метрологічних характеристик зважувальних приладів та їх обслуговуванням (Договір), відповідно умов пункту 1.1 якого даний Договір регламентує взаємовідносини між виконавцем і замовником щодо надання послуг, пов`язаних з перевіркою метрологічних характеристик зважувальних приладів та їх обслуговуванням (Послуги). Виконавець приймає на себе зобов`язання надати послуги за цим Договором, а замовник зобов`язується оплатити надані виконавцем послуги в порядку та розмірі, які визначені цим Договором.

Відповідно до пункту 1.2 Договору перелік зважувальних приладів, за якими надаються послуги за цим Договором, передбачений у Додатку № 1 до Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору. Перелік послуг, що надаються за цим Договором, графік надання послуг та їх вартість передбачені у Додатку № 2 до Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору.

За умовами пункту 2.14 Договору виконавець відкриває для проведення розрахунків і обліку сплачених сум за цим Договором для замовника особовий рахунок з наданням коду платника № 2581901.

Згідно з пунктом 3.1 Договору виконавець згідно з графіком надання послуг (Додаток № 2 до Договору) здійснює попередній розрахунок вартості за послуги та супутні послуги і повідомляє замовника про необхідну суму попередньої оплати на електронну адресу, зазначену у розділі 15 Договору, у вигляді інформаційного листа.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що замовник не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до дати надання послуги оплачує виконавцю 100% вартості послуг згідно з попереднім розрахунком.

У відповідності до пункту 3.3 Договору виконавець до направлення спеціального рухомого складу перевіряє наявність достатньої суми коштів на особовому рахунку замовника та може резервувати їх.

Згідно з пунктом 3.4 Договору виконавець з урахування терміну доставки вантажів та графіка надання послуг (Додаток № 2 до Договору) оформлює перевізний документ для направлення спеціального рухомого складу на станцію призначення.

Пунктом 3.12 Договору між сторонами погоджено, що виконавець розпочинає надання послуги замовнику після отримання на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "Єдиний розрахунковий центр" АТ "Укрзалізниця" передоплати у розмірі 100% вартості послуги відповідно до попереднього розрахунку.

Відповідно до пункту 4.1.1 Договору замовник зобов`язаний оплачувати виконавцю послуги та супутні послуги з сум внесеної передоплати кодом платника.

Згідно з пунктом 4.2.2 та 4.2.5 Договору виконавець зобов`язаний надавати замовнику послуги відповідно до умов цього Договору, за умови здійснення 100% попередньої оплати. Відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що оплата послуг відповідно до Договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок з спеціальним режимом використання виконавця, вказаний у розділі 15 Договору.

У відповідності до пункту 5.6 Договору по мірі надання послуг, виконавцем відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати за послуги та супутні послуги, а також неустойки, пені.

Згідно з пунктом 5.7 Договору виконавець при стягненні плати за послуги та супутні послуги надає замовнику переліки на електронну адресу, зазначену в розділі 15 Договору.

За змістом пункту 6.4 Договору сплачувати виконавцю неустойку, у розмірі вартості послуги згідно з Додатком № 2 до Договору у разі повідомлення замовником про відмову від отримання послуги або зменшення їх кількості.

Відповідно до пункту 12.2 Договору у випадках, не врегульованих цим Договором, сторони керуються законодавством України.

Згідно з у пунктом 13.1 Договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення.

Пунктом 13.2 Договору визначено, що даний Договір припиняється: у зв`язку з припиненням Договору за взаємною згодою сторін, або у зв`язку з односторонньою відмовою від Договору, у випадках та в порядку, прямо передбачених Договором, або з підстав, визначених законодавством.

У відповідності до пункту 13.3 Договору кожна із сторін має право відмовитись від Договору в односторонньому порядку шляхом відправлення повідомлення про односторонню відмову від Договору іншій стороні за 30 (тридцять) днів до дати розірвання Договору. Договір вважається розірваним по закінченню тридцятиденного строку з дня одержання іншою стороною відповідного повідомлення.

За змістом пункту 13.4 та 13.5 Договору усі правовідносини за цим Договором, що розпочалися до дати припинення дії Договору регулюються положеннями цього Договору до повного здійснення розрахунків та виконання інших зобов`язань сторін. Припинення Договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, зокрема, завершення розрахунків за надані послуги, що виникли до такого припинення.

Додатком № 2 до Договору між сторонами погоджено послуги, що надаються за Договором, графік їх надання та вартість Договору, а саме - Технічне обслуговування зважувальних приладів з перевіркою метрологічних характеристик, з датами обслуговування - 18.07.2024 року, 10.05.2024 року, 14.12.2024 року, у кількості 3 послуг за загальною ціною без ПДВ - 450 818,49 грн. та 540 981,17 грн. з ПДВ.

28.08.2024 року відповідач звернувся до позивача з повідомленням про односторонню відмову від Договору за вих. № 101/24, в якому зазначив про відмову від Договору на підставі пункту 13.3 Договору.

20.09.2024 року позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. № ЦВО-23/1057, в якій просив останнього сплатити 540 981,17 грн. на підставі пункту 6.4 Договору, у зв`язку з повідомленням замовника про відмову від отримання послуг або зменшення їх кількості, проте вказана претензія залишена без відповіді та задоволення.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як було встановлено судом вище, за умовами пункту 3.1 Договору виконавець згідно з графіком надання послуг здійснює попередній розрахунок вартості за послуги та супутні послуги і повідомляє замовника про необхідну суму попередньої оплати на електронну адресу, зазначену у розділі 15 Договору, у вигляді інформаційного листа.

Проте, матеріали справи не містять інформаційних листів виконавця з попереднім розрахунком вартості за послуги та супутні послуги і відповідного повідомлення з направленням замовнику.

Крім того, на виконання умов пункту 3.3 та 5.7 Договору матеріали справи також не містять доказів, щодо наявність достатньої суми коштів на особовому рахунку № 2581901 відповідача, а також доказів направлення на електронну адресу відповідача відповідного переліку послуг, які б надавалися позивачем.

Тобто, враховуючи умови Договору, а також те, що у відповідача у зв`язку з ненаданням позивачем попереднього розрахунку був відсутній обов`язок перебачений пунктом 3.2 Договору не пізніше ніж за 30 днів до дати надання послуги оплатити виконавцю 100% вартості послуг згідно з попереднім розрахунком.

Згідно з частиною 3 статті 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Таким чином, доказів порушення відповідачем умов Договору, що зумовлюють собою застосовування штрафної санкції передбаченої пунктом 6.4 Договору позивачем суду не надано, як і не надано доказів щодо надання позивачем відповідачу обумовлених послуг за Договором.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04) від 10.02.2010 року у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, пункт 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу позовних вимог.

Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги те, що позивач не довів суду належними і допустимими доказами наявності тих обставин, на які він посилався як на підставу пред`явлених у даній справі вимог, у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 450 818,49 грн. неустойки слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна