про розірвання договору та стягнення 912 948,00 грн.
Суддя Мандичев Д.В.
Секретар судового засідання Улахли О.М.
Помічник (за дорученням судді) Голишева У.І.
Представники сторін:
від позивача - не з`явилися,
від відповідача - Мацегора В.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоферт" про розірвання Договору №12/05-2019 від 05.12.2019 року та стягнення боргу у розмірі 912 948,00грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоферт" (03057, м. Київ, вул. Олександра Довженка, 18, ідентифікаційний номер 34086363) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" (14005, м. Чернігів, вул. Київська, 11, поверх 7, ідентифікаційний номер 30844997) 912 948 (дев`ятсот дванадцять тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн. 00 коп. авансового платежу та 10 955 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 38 коп. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині - відмовлено.

До Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення по справі №910/16313/24, в якій позивач просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат з надання професійної правничої допомоги та стягнути з відповідача 90 000,00грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" про ухвалення додаткового рішення призначено в судовому засіданні на 14.05.2025.

09.05.2025 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" надійшла заява про проведення засідання за відсутності представника позивача.

12.05.2025 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоферт" надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

До судового засідання 14.05.2025 представник позивача не з`явився, проте подав заяву про проведення судового засідання без участі представника позивача.

У судовому засіданні представник відповідача просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1, 2 статті 221 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 123 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із матеріалів справи слідує, що 23.12.2024 між позивачем, як клієнтом, та адвокатом Кириченко Юлією Юріївною укладено договір про надання правової допомоги, вiдповiдно до якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання щодо здійснення представництва інтересів клієнта у Господарському суді міста Києва за позовом ТОВ "Бета-Агро-Інвест" щодо стягнення авансових платежів у розмірі 912 948,00 грн. за договором №12/05-2019 від 05.12.2019 року.

У пункті 4.1. договору встановлено, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі фіксованого гонорару у розмірі: за представництво інтересів в суді першої інстанції - 90 000,00 грн. + 3000 грн. за другий та наступні судодні (підготовка та участь в одному судовому засіданні); за представництво інтересів в суді апеляційної інстанції - 60 000,00 грн. + 3000 грн. за другий та наступні судодні (підготовка та участь в одному судовому засіданні).

11.04.2025 сторонами складено та підписано акт №1 приймання-передачi виконаних робіт за договором на суму 90 000,00 грн. що складаються з: аналізу наданих клієнтом документів по справі; аналізу господарського та цивільного законодавства, що регулює дані спірні правовідносини по справі; аналізу судової практики в аналогічних судових справах для використання в зазначеній справі; розроблення правової позиції по справі; консультування клієнта по справі, роз`яснення судових перспектив та погодження з клієнтом правової позиції; збір та аналіз додаткових доказів по справі; підготовка позовної заяви, формування додатків (доказів) до неї; подання позовної заяви з додатками до Господарського суду міста Києва; підготовка та подання до Господарського суду міста Києва відповіді на відзив, формування додатків до нього; підготовка та подання до Господарського суду міста Києва заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 5 статті 126 ГПК України).

Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідач просив урахувати, що позовні вимоги задоволено частково, а витрати на підготовку та подання заяви про ухвалення додаткового рішення не підлягають відшкодуванню. До того ж, адвокат позивача приймав участь у судових засіданнях дистанційно, а також подав два позови до відповідача, зміст та позовні вимоги яких є однаковими, за виключенням позивачів та ціни позовів. Одночасно відповідач наголосив, що фактично не здійснює господарську діяльність та не отримує прибуток, відтак фінансовий стан товариства перебуває в скрутному становищі. За наведених обставин, відповідач просив зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 15 000,00 грн.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи.

Одночасно, суд зауважує, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Дана правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у cправі №910/9714/22.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги часткове задоволення позову, конкретні обставини справи, обсяг та зміст підготовлених адвокатом позивача процесуальних документів, фінансовий стан обох сторін, суд дійшов висновку зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката до 15 000,00 грн.

Таким чином, відповідно до положень статті 244 ГПК України, суд вирішив ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 15 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоферт" (03057, м. Київ, вул. Олександра Довженка, 18, ідентифікаційний номер 34086363) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" (14005, м. Чернігів, вул. Київська, 11, поверх 7, ідентифікаційний номер 30844997) витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Видати наказ.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 22.05.2025

Суддя Д.В. Мандичев