ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2025 р. Справа № 911/1048/25

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Формула»

до Приватного підприємства «Контраст»

про стягнення 82 208, 37 гривень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.03.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Формула» (далі позивач / ТОВ «Нова Формула») подало позовну заяву до Приватного підприємства «Контраст» (далі відповідач / ПП «Контраст») про стягнення 82 208, 37 гривень, з яких: 42 000, 00 гривень заборгованості, 31 000, 00 гривень штрафу, 5 450, 20 гривень пені, 590, 63 гривень 3 % річних та 3 167, 54 гривень інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Нова Формула» посилається на обставини неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки товару № 1156а-03/21 від 31.03.2021, в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Господарський суд Київської області ухвалою від 28.03.2025 у справі № 911/1048/25, зокрема, прийняв позовну заяву ТОВ «Нова Формула» до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання; встановив строк ПП «Контраст» протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання у письмовій формі відзиву на позов та додаткових доказів по справі (за наявності) разом з доказами направлення копій відзиву і вказаних доказів іншій стороні; встановив строк ТОВ «Нова Формула» протягом п`яти днів з дня отримання відзиву, однак не пізніше 28.04.2025, для надання суду в письмовій формі відповіді на відзив та додаткових доказів у справі (за наявності) разом з доказами направлення копій відповіді та вказаних доказів іншій стороні.

Втім відповідач не скористався наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) правом та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів у справі.

Водночас суд вчинив усі залежні від нього дії для повідомлення ПП «Контраст» про розгляд цієї справи, зокрема, копію ухвали Господарського суду Київської області про відкриття провадження було надіслано відповідачу до його персонального кабінету у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа.

В розрізі викладених обставин суд зазначає, що відповідно до приписів ч. 1, 4, 5 ст. 6, ч. 6, 11 ст. 242 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та / або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Крім того постановлену у цій справі ухвалу суд офіційно оприлюднив у Єдиному державному реєстрі судових рішень www.reyestr.court.gov.ua (далі Реєстр), як наслідок, відповідне рішення суду знаходяться у вільному доступі, оскільки за змістом ст. 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі «Судова влада України».

Відтак відповідачу надано право бути обізнаним про прийняте у цій справі судове рішення також через доступ до Реєстру, а отже, й надано можливість реалізувати право на подання заяв та / або письмових пояснень стосовно власної позиції по суті спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх у сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

Як випливає з наявної в матеріалах справи копії договору, 31.03.2021 між ТОВ «Нова Формула» як постачальником та ПП «Контраст» як покупцем (далі сторони) укладено договір поставки товару № 115а-03/21 (з відстрочкою платежу) (далі договір поставки), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату його вартості на умовах даного договору.

Положеннями пп. 1.2.1.4., 2.1., 3.2. 3.3., 4.3.4.4., 5.1., 5.3., 7.1.7.2., 9.1. договору поставки визначено, що предметом постачання є автомобільні запасні частини, мастила, інші комплектуючі для транспортних засобів, що надалі іменується товар, найменування, асортимент та кількість якого зазначаються в заявці покупця, яка узгоджується між сторонами за допомогою факсимільного зв`язку, або електронної пошти.

Підтвердженням факту узгодження сторонами асортименту, кількості і ціни товару є прийняття покупцем товару по видатковій накладній постачальника, яка після підписання її обома сторонами має юридичну силу специфікації і є невід`ємною частиною цього договору.

Сторони прийшли до згоди, що всі відносини між сторонами, які стосуються будь-яких поставок товару постачальником покупцю без посилання в накладній чи в іншому документі на даний договір, але поставлених в період дії даного договору регулюються даним договором. Відсутність посилань в бухгалтерських документах на даний договір, у випадку, якщо поставка товару мала місце в період дії даного договору не може бути підставою для визнання таких поставок товару бездоговірними.

Найменування, асортимент, марка товару, одиниця виміру, кількість та ціна за одиницю товару, вказуються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору.

Загальна сума договору визначається загальною вартістю товару, що постачається на умовах даного договору згідно всіх видаткових накладних, підписаних з обох сторін.

Оплата товару покупцем проводиться в національній валюті України, на умовах відстрочки платежу 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту поставки товару на підставі видаткових накладних шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок.

Моментом поставки товару вважається момент підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на товар. У випадку відмови уповноваженим представником покупця від підписання видаткової накладної представником постачальника складається акт (у такому випадку момент складення такого акту вважатиметься моментом поставки товару).

Зобов`язання постачальника по поставці товару вважаються виконаними з моменту поставки товару. Підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на товар розуміється як одержання покупцем одночасно з товаром всіх його обов`язкових складових і документів, що стосуються товару і які піддягають передачі разом з товаром. При відсутності яких-небудь із обов`язкових складових товару або документів, що стосуються товару, покупець робить про це відмітку у видатковій накладній.

Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється сторонами в порядку, що визначається чинним законодавством України та даним договором.

Претензії по кількості та асортименту товару можуть бути заявлені покупцем тільки в момент прийняття товару згідно з видатковою накладною.

За невиконання чи несвоєчасне виконання своїх зобов`язань винна сторона несе відповідальність згідно діючого законодавства України та умов цього договору.

При простроченні оплати товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням пені, нарахованої на суму заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення платежу, за кожен день прострочення від суми заборгованості, без обмеження строків її нарахування, а також штраф: у розмірі 20 (двадцяти) відсотків від суми поставленого, але неоплаченого товару, у випадку прострочення оплати коштів за поставлений товар більше ніж на 10 днів; у розмірі 40 (сорока) відсотків від суми поставленого, але неоплаченого товару, у випадку прострочення оплати коштів за поставлений товар більше ніж на 20 днів; у розмірі 50 (п`ятдесяти) відсотків від суми поставленого, але неоплаченого товару, у випадку прострочення оплати коштів за поставлений товар більше ніж на 30 днів.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін. Даний договір є безстроковим і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Так в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов договору ним було здійснено поставку та передано у власність відповідача товар на загальну суму 86 000, 00 грн, а саме:

оливу моторну Aminol M-10G2K SAE30 (API CC) (бочка 200 л) у кількості 3 шт. на суму 42 000, 00 грн;

оливу гідравл. Aminol МГЕ-46В 200 л у кількості 2 шт. на суму 27 000, 00 грн;

оливу моторну Aminol Advance AC3 10W40 SG/CD 200 л у кількості 1 шт. на суму 17 000, 00 грн, в підтвердження чого позивач додав до позовної заяви копію підписаної сторонами й скріпленої печаткою позивача та штампом відповідача видаткової накладної № 10280047 від 28.10.2024.

Також позивачем додано до матеріалів справи копію товарно-транспортної накладної № Р10280047 від 28.10.2024, що підтверджує факт відвантаження та передачу товару.

Позивач повідомив, що на підставі виставленого ним рахунку № 18940 від 21.10.2024, відповідач здійснив попередню оплату в розмірі 24 000, 00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 5398 від 25.10.2024, доданою до матеріалів справи.

Також позивач зауважив, що після поставки товару, 31.01.2025 останній отримав оплату від відповідача у розмірі 20 000, 00 грн за товар, в підтвердження чого долучив до позовної заяви копію платіжної інструкції № 65 від 31.01.2025.

Утім, за доводами позивача, ПП «Контраст» своїх зобов`язань зі сплати повної вартості поставленого товару не виконало, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на дату звернення із цим позовом до суду утворилася заборгованість у розмірі 42 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не надав суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення цього спору по суті, суд відповідно до ст. 165 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно приписів ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, і з договорів.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже положеннями ст. 629 ЦК України закріплено фундаментальний принцип обов`язковості договору, на якому базуються договірні правовідносини, тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

З огляду зазначеного, суд дійшов висновку, що підписання, відтак укладення, відповідачем договору поставки свідчить про його погодження з умовами цього договору та породжує для нього обов`язок із його виконання.

Приписами ч. 1 ст. 193, ч. 1 ст. 265 ГК України унормовано, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положення ч. 1 ст. 655, ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України визначають, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Водночас ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З наявних матеріалів справи відстежується здійснення позивачем відповідачу поставки товару, обумовленої договором № 115а-03/21 від 31.03.2021, за видатковою накладною № 10280047 від 28.10.2024 на суму 86 000, 00 грн.

Про передачу та прийняття поставленого позивачем товару свідчить проставлений без будь-яких заперечень щодо кількості та / або асортименту товару підпис покупця на видатковій накладній № 10280047 від 28.10.2024, що, відповідно, породжує для ПП «Контраст» обов`язок по сплаті вартості такого товару у визначений п. 3.3. договору поставки строк протягом 14 календарних днів з моменту поставки товару та підписання видаткової накладної, тобто до 11.11.2024 включно.

Поряд з цим, матеріалами справи підтверджено, що відповідач здійснив попередню оплату за товар у розмірі 24 000, 00 грн (платіжна інструкція № 5398 від 25.10.2024 з призначенням платежу «ОПЛАТА ЗА ОЛИВИ ЗГ.РАХ №18940 ВІД 21.10.24 У сумі 20000.00 грн., ПДВ - 20 % 4000.00 грн») та після поставки товару у розмірі 20 000, 00 грн (платіжна інструкція № 65 від 31.01.2025 з призначенням платежу «ОПЛАТА ЗА ОЛИВИ ЗГ.РАХ №18940 ВІД 21.10.24, у т.ч. ПДВ 20% = 3_333.33грн»).

Водночас доказів повної оплати поставленого за видатковою накладною № 10280047 від 28.10.2024 товару суду не надано, як і не надано жодних доказів на спростування обставин прийняття відповідачем такого товару у відповідних обсягах та по вказаних у накладних асортименті і ціні, що свідчить про те, що відповідач покладений на нього договором обов`язок щодо сплати у передбачені строки вартості поставленого позивачем товару на загальну суму 86 000, 00 грн не виконав.

Згідно із ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідач покладений на нього договором обов`язок щодо сплати у передбачені строки вартості поставленого позивачем товару на загальну суму 42 000, 00 грн не виконав, заявлена позивачем сума основного боргу є обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи, відповідно належить до задоволення.

Крім того суд зауважує, що копія рахунку на оплату № 18940 від 21.10.2024, на який міститься посилання в платіжних інструкціях, відсутня в матеріалах справи, однак суд звертає увагу, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18, тому у суду відсутні підстави для відступу від зазначеної позиції у цій справі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором поставки, позивач просить суд стягнути з ПП «Контраст» 31 000, 00 грн штрафу, що становить 50 % від суми поставленого, але не оплаченого товару, а також 5 450, 20 грн пені, нарахованої за видатковою накладною № 10280047 від 07.10.2024:

- за період з 12.11.2024 по 30.01.2025 на суму боргу 62 000, 00 грн;

- за період з 31.01.2025 по 24.03.2025 на суму боргу 42 000, 00 грн.

Так, згідно положень ч. 1 ст. 216, ч. 1, 2 ст. 217 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та / або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Зі змісту ст. 611 ЦК України випливає, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно зі ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

До того ж одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17 та від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17.

Як зазначено судом раніше, відповідно до п. 7.2. договору поставки при простроченні оплати товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику суму заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення платежу, за кожен день прострочення від суми заборгованості, без обмежень строків її нарахування, а також штраф, зокрема, у розмірі 50 відсотків від суми поставленого, але не оплаченого товару, у випадку прострочення оплати коштів за поставлений товар більше ніж на 30 днів.

Беручи до уваги зазначені умови договору та встановлені обставини порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки, суд дійшов висновку про доцільність застосування до відповідача передбаченої нормами права та договором відповідальності у вигляді пені та штрафу за несвоєчасну сплату вартості поставленого товару.

Водночас здійснивши перевірку розрахунку позивача, суд встановив, що арифметично правильний розмір пені, обрахований судом в межах заявлених позивачем періодів з урахуванням умов договору поставки, законодавчих приписів та обставин справи, складає 5 444, 07 грн, у зв`язку із чим вимога позивача про стягнення з відповідача 5 450, 20 грн пені є частково обґрунтованою та належить частковому задоволенню у розмірі 5 444, 07 грн відповідно.

Поряд з тим, оскільки відповідач прострочив оплату коштів за поставлений товар більше ніж на 30 днів, правовим наслідком чого є сплата 50 % штрафу, а розмір вказаного штрафу, є арифметично правильним, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 31 000, 00 грн штрафу є обґрунтованою у визначеному позивачем розмірі та належить до стягнення з відповідача.

До того ж, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором поставки, позивач також просить суд стягнути з ПП «Контраст» 3 167, 54 грн інфляційних втрат та 590, 63 грн 3% річних нарахованих:

- за період з 12.11.2024 по 30.01.2025 на суму боргу 62 000, 00 грн;

- за період з 31.01.2025 по 24.03.2025 на суму боргу 42 000, 00 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 530, ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 904/4334/22.

Суд, перевіривши виконані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних, установив, що арифметично правильний розмір 3 % річних за заявлені позивачем періоди, визначені з урахуванням законодавчих приписів та встановлених судом обставин, становить 589, 94 грн, у зв`язку з чим вимогу позивача про стягнення з відповідача 590, 63 грн 3 % річних належить задовольнити частково у розмірі 589, 94 грн.

Поряд із цим, обчислена судом сума інфляційних втрат перевищує заявлену позивачем, у зв`язку з чим вимога про стягнення 3 167,54 грн інфляційних втрат є обґрутованою для задоволення в заявленому розмірі, оскільки суд не вправі виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ст. 13, 7679 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку оплатити товар, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позов.

Відтак, дослідивши подані в матеріали справи докази у їх сукупності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Формула» належить задовольнити частково.

Витрати позивача по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позовні вимоги.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Контраст» (вул. Запорізька, буд. 1, м. Бориспіль, Київська обл., 08300, ідентифікаційний код 13706055) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Формула» (вул. Вишнева, буд. 36, 1, м. Вишневе, Бучанський р-н, Київська обл., 08134, ідентифікаційний код 37582601):

- 42 000 (сорок дві тисячі) грн 00 коп. основного боргу;

- 5 444 (п`ять тисяч чотириста сорок чотири) грн 07 коп. пені;

- 31 000 (тридцять одну тисячу) 00 коп. штрафу;

- 589 (п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 94 коп. 3 % річних;

- 3 167 (три тисячі сто шістдесят сім) грн 54 коп. інфляційних втрат;

- 3 027 (три тисячі двадцять сім) грн 90 коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 28.05.2025.

Суддя П.В.Горбасенко