ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2025 р. Справа №914/1039/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Шатан Т.О.,

представники сторін:

позивача: Мельник А.М.,

відповідача: Патько Н.Я.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Складське господарство» від 01.10.2024 №45/0-2080 (вх. суду від 07.10.2024 №01-05/2802/24)

на рішення Господарського суду Львівської області від 02.09.2024 (повний текст рішення складено 12.09.2024, суддя Манюк П.Т.)

у справі № 914/1039/24

за позовом: Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія» «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Складське господарство», м. Вараш, Рівненська обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Техномедбуд», м. Стрий, Львівська обл.

про стягнення 2 957 554, 00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії "Відокремлений підрозділ Складське господарство звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Захід-Техномедбуд про стягнення 2 957 554, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору купівлі-продажу майна від 06.12.2022 в частині сплати повної суми попередньої оплати в строки, встановлені у договорі до 20.12.2022, в зв`язку з чим наявні підстави для стягнення пені за період з 21.12.2022 до 20.06.2023, 3 % річних за період з 21.12.2022 до 31.01.2024 та інфляційних втрат за період січень грудень 2023 року.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.09.2024 у справі № 914/1039/24 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Захід-Техномедбуд на користь Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі філії Відокремлений підрозділ Складське господарство 395 162, 72 грн, з яких: - 184 835, 12 грн пені; - 70 134, 38 грн 3 % річних; - 134 353, 38 грн інфляціи?них втрат; - 5 839, 84 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За висновками суду першої інстанції позивач помилково вважає оплати відповідача після 21.12.2022 такими, що здійснені несвоєчасно, враховуючи що: (1) у договорі купівлі-продажу сторони визначили зустрічне виконання зобов`язання, правила якого встановлені ч. 3 ст. 538 ЦК України. Відповідач з огляду на безпекову ситуацію в місцезнаходженні майна у грудні 2022 року мав підстави вважати, що позивач не виконає свого обов`язку з передачі майна, а тому зупинив виконання свого обов`язку з оплати; (2) у грудні 2022 року сторони припинили зобов`язання з оплати 240 806,17 грн, отже, сума попередньої оплати склала 23 667 555,97 грн (сума за договором 23 908 362,14 грн за мінусом 240 806,17 грн); (3) у період з 01.01.2023 до 19.09.2023 перебіг строків оплати припинявся у зв`язку із затвердженням фінансового плану НАЕК «Енергоатом» на 2023 рік (як це передбачено за тендерною документацією); (4) надалі, у період з жовтня до грудня 2023 року, відповідач здійснював авансові платежі за кожну поставку окремо і разом ці платежі складають повну суму попередньої оплати у розмірі 23 667 555,97 грн, проте позивач не забезпечив у повному обсязі виконання свого обов`язку з передачі товару як за договором в цілому, так і за окремими оплаченими поставками.

З огляду на такі висновки місцевий господарський суд вказав, що неправомірним є нарахування штрафних санкцій на суму 240 806,17 грн, а розрахунок штрафних санкцій на решту суми попередньої оплати слід здійснити за інші періоди в межах визначених позивачем періодів по кожній проведеній оплаті окремо, а саме: пені з 21.12.2022 до 31.12.2022; 3 % річних з 21.12.2022 до 31.12.2022 та з 20.09.2023 до 31.01.2024; інфляційних втрат за жовтень грудень 2023 року.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Не погодившись з рішенням, Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Складське господарство» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 12.09.2024 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник стверджує наступне:

-відповідно до п. 2.3 договору покупець зобов`язаний сплатити кошти за придбане майно в сумі, зазначеній в п. 2.1, на поточний рахунок ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом» на умовах попередньої оплати одним або декількома платежами в термін протягом 10 (десяти) днів з дати укладення такого договору. Тобто, враховуючи умови договору, ТОВ «Захід-Техномедбуд» зобов`язувався сплатити кошти в сумі, зазначеній у п. 2.1 договору, в термін до 20.12.2022, що також констатував і суд у своєму рішенні;

- є необґрунтованим посилання суду на умови тендерної документації, в яких передбачене зупинення перебігу строку оплати та відвантаження майна до отримання повідомлення від продавця про затвердження фінансового плану, оскільки договір № 19В-7/64-145-SD-22-01370 від 06.12.2022 укладався за результатом проведеного аукціону з повним дотриманням принципу свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними у визначенні умов договору;

- апелянт звертає увагу суду на положення ст. 629 ЦК України, яка передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відтак, сторони, уклавши такий договір, мали право очікувати виконання визначених правочином умов контрагентом зацікавленої сторони.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід-Техномедбуд» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просив рішення Господарського суду Львівської області від 12.09.2024 у справі № 914/1039/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідач стверджує, що в нього існували підстави вважати, що позивач не виконає свого обов`язку або виконає його не в повному обсязі, які полягали в такому:

-загальними кваліфікаційними умовами, закріпленими у «Вимогах», що є частиною тендерної документації по аукціону, за результатами якого укладено договір, визначено, що «починаючи з 01.01.2023 року до затвердження фінансового плану ДП «НАЕК «Енергоатом» на 2023 рік, перебіг строків оплати та відвантаження майна припиняється до отримання відповідного повідомлення від продавця. Отже, покупець, ще до укладення договору знав про те, що з 01.01.2023 р відвантаження товару позивачем здійснюватись не буде протягом невідомого строку, зумовленого відкладальною обставиною, настання якої залежало виключно від позивача, а саме затвердження ним власного фінансового плану;

-ризики, які існували з огляду на безпекову ситуацію, яка склалася у грудні 2022 року в Миколаївській області у м. Южноукраїнськ, в межах якої, згідно з умовами аукціону знаходився товар, що підлягав вивезенню;

-позивачем не було виконано до 31.12.2022 року договір в частині передачі (завантаження) майна у обсязі сплачених відповідачем коштів;

-після затвердження фінансового плану позивача на 2023 рік, з жовтня по грудень 2023 року, відповідач здійснював оплату за придбаний товар в розмірах більших, ніж сума, на яку товар в подальшому передавався позивачем;

- безпідставними є покликання апелянта на те, що відповідачем не доведено наявності підстав для звільнення від відповідальності, передбачених статтею 617 ЦК України (випадок, непереборна сила), адже ця норма не застосовувалась судом першої інстанції та нею не обґрунтовувались заперечення проти позову. Натомість, у відповідача існували очевидні підстави вважати, що позивач не виконає зобов`язань щодо відвантаження товару у встановлений строк або виконає його не в повному обсязі, що зумовило зупинення першим виконання свого обов`язку щодо оплати, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 538 ЦК України, яка правомірно застосована Господарським судом Львівської області при прийнятті рішення у даній справі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції:

При первісному розгляді апеляційної скарги у цій справі, постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Складське господарство» задоволено. Рішення Господарського суду Львівської області від 02.09.2024 у справі № 914/1039/24 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог, в цій частині позов задоволено. В решті рішення Господарського суду Львівської області від 02.09.2024 у справі № 914/1039/24 залишено без змін. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Техномедбуд» на користь Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Складське господарство» 2 893 431,53 грн, з яких: 2 104 063,19 грн пені, 313 133,34 грн 3% річних, 476 235 грн інфляційних втрат, а також 108 501,59 судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід-Техномедбуд» оскаржило постанову Західного апеляційного господарського суду до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 20.02.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Техномедбуд» задоволено частково; постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 у справі № 914/1039/24 скасовано; справу № 914/1039/24 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд констатував, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що полягають у невідповідності змісту резолютивної частини оскаржуваної постанови, викладеного у вступній та резолютивній частинах постанови і в повному її тексті. Щодо доводів касаційної скарги в частині вирішення спору по суті, то суд касаційної інстанції вказав, що дослідження суті та висновків в оскаржуваній постанові апеляційного суду, за наявності вказаних порушень норм процесуального права є передчасним.

14.03.2025 матеріали справи надійшли до Західного апеляційного господарського суду.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2025 справу № 914/1039/24 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г.

Ухвалою суду від 19.03.2025 призначено справу № 914/1039/24 до розгляду у судовому засіданні на 08.04.2025.

У судовому засіданні 08.04.2025, за згодою представників сторін, оголошено перерву до 20.05.2025.

У судовому засіданні 20.05.2025 скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача заперечив такі доводи з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, сторони надали суду пояснення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

Згідно з протоколом електронних торгів через електронну торгову систему Prozorro.Пpoдaжi від 22.11.2022 № BSE001-UA-651, між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу від 06.12.2022 № 19B-7/64-145-SD-22-01370.

Відповідно до п. 1.1. договору, предметом даного договору є купівля-продаж майна, згідно з переліком визначеним додатком № 1-ПВ до даного договору.

За умовами пункту 2.1 договору продаж здійснювався на умовах FCA (Інкотермс 2000) на площах продавця згідно з додатками № 1-ПВ та № 2-ПВ до даного договору та на суму 23 908 362, 14 грн з ПДВ.

Згідно з пунктом 2.3. договору покупець зобов`язаний сплатити кошти за придбане майно у сумі, зазначеній в п. 2.1, на поточний рахунок ВП Складське господарство ДП НАЕК Енергоатом на умовах попередньої оплати одним або декількома платежами, в термін протягом 10 робочих днів з дати укладення даного договору.

Пунктами 1-3 додаткової угоди до договору № 1 від 27.12.2022, сторонами п. 3.1. договору викладено в наступній редакції:

п. 3.1. Продавець протягом 30 (тридцяти) календарних днів після надходження коштів від покупця відповідно до п. 2.3., зобов`язується відвантажити майно покупцю.;

п. 3.2. договору викладено в наступній редакції: Покупець зобов`язується протягом 30 (тридцяти) календарних днів після сплати коштів відповідно до п. 2.3. вивезти майно.;

п. 3.6. договору викладено в наступній редакції: Починаючи з 01.01.2023 року до затвердження фінансового плану ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на 2023 рік, відвантаження майна зупиняється до отримання повідомлення від продавця про затвердження фінансового плану. Після отримання покупцем повідомлення про затвердження фінансового плану перебіг строку відвантаження та вивезення майна згідно п.3.1. 3.2. даного договору продовжуються з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Разом з тим, в тендерній документації позивача, розміщеній при оголошенні торгів, а саме кваліфікаційних вимогах, які відповідачем долучено до матеріалів справи, зазначено, що починаючи з 01.01.2023 року до затвердження фінансового плану ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на 2023 рік, перебіг строків оплати та відвантаження майна припиняється до отримання повідомлення від продавця про затвердження фінансового плану. Після отримання покупцем повідомлення про затвердження фінансового плану перебіг строків оплати та відвантаження майна продовжується з урахуванням часу, що минув до їх зупинення.

Як встановлено судом першої інстанції, сторонами не заперечується, що за взаємною домовленістю сторін, продавцем та покупцем було припинено взаємне зобов`язання з оплати та відвантаження майна на суму 240 806, 17 грн шляхом виключення із додатку № 1-ПВ до договору позицій 2, 10, 11, 12, 13, 14.

Вказане підтверджено листами філії Відокремлений підрозділ Складське господарство АТ Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом від 24.01.2024 № 45/0-187 та ТзОВ Захід-Техномедбуд від 29.01.2024 № 10.

Водночас позивачем пропозицію про таке припинення було запропоновано в проекті додаткової угоди до договору від 29.12.2022 № 2, погодженої та підписаної відповідачем в грудні 2022 року.

ТзОВ Захід-Техномедбуд було здійснено оплату за договором у повному обсязі, на загальну суму 23 667 555, 97 грн, з врахуванням домовленості між сторонами про виключення із додатку № 1-ПВ до договору позицій 2, 10, 11, 12, 13, 14 на суму 240 806, 17 грн, що підтверджуються витягом з банківських виписок, а саме: від 15.12.2022 № 1238 - 2 000 000, 00 грн; від 16.12.2022 № 1241 - 700 000, 00 грн; від 21.12.2022 № 181 - 340 000, 00 грн; від 21.12.2022 № 182 - 612 000, 00 грн; від 27.12.2022 № 183 - 2 464 000, 00 грн; від 27.12.2022 № 184 - 2 800 000, 00 грн; від 29.12.2024 № 187 - 1 960 000, 00 грн; від 30.12.2022 № 188 - 1 568 000, 00 грн; від 23.10.2023 № 484537701.1 - 3 050 000, 00 грн; від 31.10.2023 № 484537726.1- 1 600 000, 00 грн; від 16.11.2023 № 484537798.1- 2 900 000, 00 грн; від 25.12.2023 № 484537864.1 - 3 517 165, 42 грн; від 26.12.2023 № 484537865.1 - 156 000, 00 грн; від 01.02.2024 № 484537929.1 - 390, 55 грн.

Оскільки, відповідно до пункту 2.3. договору, покупець зобов`язувався здійснити оплату товару у повному обсязі у термін протягом 10 днів з моменту підписання договору - до 20.12.2022, відтак оплати здійснені відповідачем після 21.12.2022 позивач вважає такими, що здійснені несвоєчасно, з порушеннями умов договору.

Відповідно до п. 5.3 договору, у випадку порушення покупцем договірних зобов`язань, покупець зобов`язується сплатити продавцю пеню в розмірі 0.1% від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення.

Вважаючи, що покупець допустив порушення своїх зобов`язань за договором в частині своєчасності здійснення обумовлених умовами договору платежів, продавець нарахував останньому 2147889,91 грн пені за період з 21.12.2022 по 20.06.2023, а також 321187,12 грн. 3 % річних і 488477,57 грн. інфляційних втрат, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, що слугувало підставою звернення до суду з даним позовом.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду таке.

Відповідно до частини першої статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Частинами 1 та 2 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договір купівлі продажу крім основного зобов`язання продавця передати у власність товар, а покупця - оплатити його, може передбачати низку додаткових зобов`язань, встановлювати певну послідовність вчинення дій продавцем та покупцем.

Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 538 ЦК України).

Правилами зустрічного виконання зобов`язання, встановленими ст. 538 ЦК України, передбачено одночасне виконання кожною із сторін свого обов`язку.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі (ч. 3 ст. 538 ЦК України).

Суд зазначає, що на час розгляду справи в суді першої інстанції, після здійснення відповідачем повної оплати за договором у розмірі 23 667 555, 97 грн з врахуванням виключених сторонами позицій майна на суму 240 806, 17 грн, позивачем не забезпечено передачу відповідачу товару вартістю 19 139, 23 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, підписаним без застережень уповноваженими представниками сторін.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків, а саме: продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22.08.2023 у справі № 920/845/22 зробив такий висновок: «системне тлумачення статті 538, частини другої статті 625, частини першої статті 655, статті 692, частини першої статті 697 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати від покупця оплати товару, сплати процентів за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат, навіть якщо товар ще не був переданий у власність покупця. При цьому суд повинен враховувати заперечення іншої сторони (покупця) щодо невиконання продавцем своїх інших зустрічних зобов`язань, передбачених договором (не виставлення рахунку-фактури, неповідомлення інформації про готовність товару до відправки, передбаченої договором, недопуск представників покупця для огляду та перевірки товару тощо). Покупець, заперечуючи проти вимоги продавця про стягнення попередньої оплати, також може доводити очікувану неможливість виконання продавцем свого зобов`язання з передачі товару в натурі (знищення, втрату товару) або істотну затримку у виконанні продавцем своїх обов`язків з передачі товару (очікуване істотне порушення)».

Як слідує з матеріалів справи, а саме з банківської виписки, відповідач, починаючи з 15.12.2022, почав здійснювати оплати за обумовлений договором товар та завершив проведення повної оплати 01.02.2024.

Відповідно до 2.3. договору покупець зобов`язаний сплатити кошти за придбане майно у сумі, зазначеній в п. 2.1, на поточний рахунок ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом» на умовах попередньої оплати одним або декількома платежами, в термін протягом 10 робочих днів з дати укладення даного договору.

Отже, з аналізу умов п. 2.3. договору слідує, що покупець зобов`язався здійснити оплату товару у повному обсязі у термін протягом 10 днів з моменту підписання договору, тобто до 20.12.2022, однак, здійснював оплату після 21.12.2022, чим допустив прострочення у здійсненні платежів.

Разом з тим, варто зауважити, за взаємною домовленістю сторін, продавцем та покупцем було припинено взаємне зобов`язання з оплати та відвантаження майна на суму 240806, 17 грн шляхом виключення із додатку № 1-ПВ до договору позицій 2, 10, 11, 12, 13, 14, що підтверджується листами філії ВП «Складське господарство» АТ «НАЕК «Енергоатом» від 24.01.2024 № 45/0-187 та ТОВ «Захід-Техномедбуд» від 29.01.2024 № 10. Водночас як вбачається з матеріалів справи пропозицію про таке припинення було запропоновано в проекті додаткової угоди до договору від 29.12.2022 № 2, яка погоджена та підписана відповідачем в грудні 2022 року.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про безпідставність вимог позивача щодо нарахування штрафних санкцій на вказану суму, позаяк у правовідносинах сторін не мало місця прострочення попередньої оплати на суму 240 806,17грн.

Щодо тверджень позивача про те, що не мають братися до уваги посилання на загальні кваліфікаційні умови, закріплені у Вимогах, що є частиною тендерної документації по аукціону, згідно з якими припиняється не лише відвантаження майна до отримання повідомлення від продавця про затвердження фінансового плану, а й перебіг строків оплати, то суд зазначає таке.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо зупинення перебігу строку оплати, який пов`язаний із затвердженням фінансового плану позивача, про який (зупинення перебігу строку) йдеться у тендерній документації позивача, адже зазначене відповідає загальним принципам цивільного законодавства, оскільки сплативши суму попередньої оплати покупець не може очікувати передачі товару невизначений термін (до затвердження фінансового плану продавця, термін затвердження якого чітко не визначений).

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України, невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка (частина перша статті 546 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею, зокрема, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 5.3 договору, у випадку порушення покупцем договірних зобов`язань, покупець зобов`язується сплатити продавцю пеню в розмірі 0, 1 % від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення.

Судом першої інстанції правомірно взято до уваги частину 3 статті 538 ЦК України, а саме те, що у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову у цій справі, враховуючи те, що неправомірним є нарахування штрафних санкцій на суму 240 806,17 грн, а розрахунок штрафних санкцій на решту суми попередньої оплати слід здійснити за інші періоди в межах визначених позивачем періодів по кожній проведеній оплаті окремо, а саме: пені з 21.12.2022 до 31.12.2022; 3 % річних з 21.12.2022 до 31.12.2022 та з 20.09.2023 до 31.01.2024; інфляційних втрат за жовтень грудень 2023 року.

Здійснивши перерахунок пені, інфляційних втрат та 3 % річних, колегія суддів вважає такий арифметично вірним та суд попередньої інстанції підставно присудив до стягнення з відповідача на користь позивача 184 835, 12 грн пені, 70 134, 38 грн 3 % річних, 134 353, 38 грн інфляціи?них втрат.

Слід зазначити, що апеляційному суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід-Техномедбуд» подало заяву про поворот виконання рішення у цій справі, у якій просило вирішити питання про здійснення повороту виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 р. у справі № 914/1039/24 та стягнення з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Складське господарство» (34400, Рівненська обл., м. Вараш, Будівельна база № 1, промислова зона 35/2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Техномедбуд» (82400, Львівська обл., м. Стрий, вул. Сірка, 3А/4, ) надміру стягнених грошових сум.

Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 333 ГПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Враховуючи те, що при розгляді апеляційної скарги у даній справі, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції, то відсутні підстави для здійснення повороту виконання рішення.

Водночас суд зауважує, що ч. 9 ст. 333 ГПК України передбачено, що якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 02.09.2024 у справі № 914/1039/24 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції:

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст. 129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Складське господарство» від 01.10.2024 №45/0-2080 (вх. суду від 07.10.2024 №01-05/2802/24) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 02.09.2024 у справі № 914/1039/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повну постанову складено 29.05.2025.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець