УХВАЛА

м. Київ

26.05.2025Справа № 910/5704/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши позовну заяву Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медсервісгруп"

про стягнення 1 012 710,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Департамент охорони здоров`я Одеської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медсервісгруп» про стягнення 1 012 710,27 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 судом залишено позовну заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення

Згідно з частинами 2-4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

В ухвалі суду від 12.05.2025 суд зазначив, що способами усунення недоліків позовної заяви є:

- подання заяви із виконанням п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України;

- подання доказів доплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн.;

- подання заяви із виконанням п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

16.05.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої, позивачем виконано вимоги ухвали суду в частині зазначення про наявність електронного суду у відповідача, натомість, вимоги ухвали в частині виконання п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України - зазначення місцезнаходження відповідача у відповідності до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивачем залишено без виконання, та зазначено, що позивачем визначено адресу відповідача станом на 13.07.2021, що разом з тим не відповідає актуальній інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також не подано докази доплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та заяви із виконанням п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

При цьому, у поданій заяві про усунення недоліків, позивач зазначає, що незгоден з твердженням суду, що позивачем не було викладено у позовній заяві правових підстав заявлених вимог, оскільки у позовній заяві були зазначені усі обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Водночас, згідно частини 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України визначені вимоги до змісту позовної заяви.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову (пункти 4, 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Суд звертає увагу, що позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Залишаючи без руху позовну заяву Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради суд вказував на означені недоліки та зазначав про те, що як вбачається з позовної заяви, позивачем не викладено правові підстави позову в частині заявлених вимог про визнання недійсним п. 3.1 Договору № 1333 від 08.11.2023 та визнання недійсною специфікації (Додаток 1) до Договору № 1333 від 08.11.2023, в частині включення до загальної договірної ціни податку на додану вартість в розмірі 1 012 710,27 грн., однак позивач означені недоліки не усунув.

Зокрема, параграфи 1 та 2 глави 16 розділу IV Цивільного кодексу України містять як загальні положення про правочини, так і правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону.

Так, зокрема ч. 1 ст. 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Однак, позивачем не визначено конкретної правової підстави (норми законодавства) на підставі якої має бути визнано недійсним п. 3.1 Договору № 1333 від 08.11.2023 та визнано недійсною специфікації (Додаток 1) до Договору № 1333 від 08.11.2023, в частині включення до загальної договірної ціни податку на додану вартість в розмірі 1 012 710,27 грн.

Суд приймає до уваги принцип «Суд знає закони» (jura novit curia), який передбачає, що під час розгляду справи суд має самостійно перевірити доводи сторін щодо правової кваліфікації спірних правовідносин та здійснити правильну правову кваліфікацію останніх у разі, якщо учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, однак у даному випадку суд звертає увагу на те, що позивачем всупереч положенням пункту 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України взагалі не визначено правових підстав позову, на яких ґрунтуються його позовні вимоги про визнання недійсним п. 3.1 Договору № 1333 від 08.11.2023 та визнання недійсною специфікації (Додаток 1) до Договору № 1333 від 08.11.2023, в частині включення до загальної договірної ціни податку на додану вартість в розмірі 1 012 710,27 грн.

Посилання ж позивача на те, що позивач не має доплачувати судовий збір, оскільки позивач просить суд визнати недійсним договір саме в частині включення до загальної договірної ціни податку на додану вартість та у зв`язку із чим судовий збір підлягає сплаті як за одну вимогу немайнового характеру, не є релевантними, оскільки як зазначалось судом в ухвалі від 12.05.2025 та вбачається з предмету позовної заяви, який самостійно визначений позивачем, позовними вимогами є:

- визнання недійсним п. 3.1 Договору № 1333 від 08.11.2023 в частині включення до загальної договірної ціни податку на додану вартість в розмірі 1 012 710,27 грн.;

- визнання недійсною специфікації (Додаток 1) до Договору № 1333 від 08.11.2023 в частині включення до загальної договірної ціни податку на додану вартість в розмірі 1 012 710,27 грн.;

- стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів у розмірі 1 012 710,27 грн.

Таким чином, як вже зазначалось судом, з огляду на положення Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання позивачем до Господарського суду міста Києва вказаної позовної заяви має визначатись виходячи із двох немайнових вимог та однієї майнової вимоги та становить 21 246,65грн., а отже позивачем не доплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. при зверненні з позовом до суду, доказів доплати якого на виконання вимог ухвали суду, позивачем не надано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не усунуто недоліки, зазначені судом в ухвалі від 12.05.2025, що суперечить приписам процесуального закону.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Враховуючи, що у встановлений судом строк (до 19.05.2025 включно) позивачем не були усунуті недоліки, вказані в ухвалі Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі № 910/5704/25, суд дійшов висновку повернути позовну заяву Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради) та додані до неї документи.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медсервісгруп" про стягнення 1 012 710,27 грн. повернути.

2. Ухвала набирає законної сили 26.05.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.А. Грєхова