РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.05.2025Справа № 910/4236/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно - безалкогольний комбінат Дніпро» (вул. Царичанська, буд. 168, смт. Царичанка, Дніпропетровська обл., 51000; ідентифікаційний код 36710304)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атомсервіс» (вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 21, офіс 402, м. Київ; ідентифікаційний код 39927581)

про стягнення 2 473 775, 54 грн

Представники сторін:

від позивача: Карпенко Олена

від відповідача: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» (далі за текстом - ТОВ «АБК ДНІПРО», Позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атомсервіс» (далі за текстом - ТОВ «Атомсервіс», Відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № 0101/2024 від 01.01.2024 (далі за текстом - Договір), яка складається із суми основного боргу - 1 865 373, 96 грн, пені - 291 970, 03 грн, 3 % річних - 63 770, 69 грн та інфляційних втрат - 252 660, 86 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що ним здійснено поставку товару Відповідачу, який останнім не оплачено у зв`язку з чим допущено прострочення виконання грошового зобов`язання та стало підставою для звернення до суду з позовом.

2. Процесуальні дії у справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 позовну заяву залишено без руху, Позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду розрахунку заявленої до стягнення суми та вірно зазначеної ціни позову.

14.04.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 12.05.2025.

Суд зазначає, що ухвала від 18.04.2025 згідно повідомлення Господарського суду міста Києва від 18.04.2025 доставлена Відповідачу до електронного кабінету 18.04.2025 о 14:29.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частини 6 вказаної статті якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, судом встановлено, що 18.04.2025 ухвала суду від 18.04.2025 належним чином вручена Відповідачу.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 18.04.2025 у справі № 910/4236/25 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

У підготовчому засіданні 12.05.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.05.2025.

У судовому засіданні 26.05.2025 представник Позивача надав пояснення по суті заявленого позову, який просив суд задовольнити.

Представник Відповідача у дане засідання не з`явився, належним чином повідомний про місце, дату та час розгляду справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, у судовому засіданні 26.05.2025 відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

01.01.2024 між ТОВ «АБК ДНІПРО» та ТОВ «Атомсервіс» укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується протягом усього терміну дії даного Договору поставляти та передавати у власність Покупця визначений у розділі 2 Товар, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати на умовах даного договору.

Доставка (передача) Товару проводиться за заявками Покупця на кожну партію товару на наступних умовах: DDP (місце визначене Покупцем (пункт 5.4 Договору)).

Відповідно до пункту 4.1 Договорів Покупець оплачує поставлений Постачальником Товар шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом чотирнадцяти календарних днів з дня підписання видаткової накладної. Тара, пакування, доставка входять до ціни Товару.

Відповідно до пункту 5.1 Договору приймання-передача товару оформлюється видатковою накладною в момент передачі товару Покупцю, яка підписується уповноваженими представниками сторін в 2-ох оригінальних примірниках.

За порушення зобов`язання щодо розрахунку за товар Покупець сплачує пеню в розмірі облікової ставки, що діяла на момент прострочення від суми невиконаного зобов`язання за кожний день прострочення виконання (пункт 6.6 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем здійснено поставку товару на суму 1 865 373, 96 грн., згідно наступних видаткових накладних: № 99 від 04.01.24 на суму 125 314,56 грн.; № 118 від 05.01.24 на суму 125 314,56 грн.; № 177 від 05.01.24 на суму 125 314,56 грн.; № 211 від 05.01.24 на суму 118 601,28 грн.; № 314 від 09.01.24 на суму 121 647,96 грн.; № 401 від 10.01.24 на суму 125 314, 56 грн.; № 540 від 12.01.24 на суму 125 314,56 грн.; № 944 від 19.01.24 на суму 31 328,64 грн.; № 946 від 19.01.24 на суму 62 657,28 грн.; № 947 від 19.01.24 на суму 62 657, 28 грн.; № 1164 від 25.01.24 на суму 168 179,76 грн; № 1969 від 08.02.24 на суму 17 962,56 грн.; № 2484 від 14.02.24 на суму 107 714,88 грн.; № 2545 від 15.02.24 на суму 129 079,68 грн.; № 3201 від 26.02.24 на суму 58 181,76 грн.; № 3351 від 27.02.24 на суму 4 606,32 грн.; № 3864 від 06.03.24 на суму 62 264,16 грн.; № 4177 від 11.03.24 на суму 94 698,24 грн.; № 4178 від 11.03.24 на суму 58 181,76 грн.; № 4665 від 18.03.24 на суму 125 314,56 грн.; № 4681 від 19.03.24 на суму 15 725, 04 грн.

Зазначені вище видаткові накладні підписані представниками сторін без зауважень та претензій, що свідчить про належне виконання Позивачем зобов`язань за Договором в частині поставки товару та виникнення у Відповідача обов`язку з його оплати.

Згідно доводів Позивача товар Відповідачем станом на дату звернення до суду з позовом не оплачено, що свідчить про прострочення виконання Позивачем зобов`язань за Договором та стало підставою для нарахування пені, 3 % річних, інфляційних втрат згідно наданого розрахунку та звернення до суду з позовом.

Заперечення та докази на спростування заявлених вимог Відповідачем до матеріалів справи не надано.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором поставки.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 265 ГК України та частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на встановлені судом вище обставини, враховуючи відсутність заперечень Відповідача в частині здійснених Позивачем поставок за Договором та відсутність доказів їх оплати, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено договірне зобов`язання в частині оплати товару, а тому вимоги Позивача в частині основного боргу є обґрунтованими.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу зазначеного, суд дійшов висновку, що Позивачем правомірно здійснено нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % річних, правильність нарахування яких судом перевірено та встановлено, що Позивачем невірно визначено дати початку визначених періодів нарахувань, оскільки згідно пункту 4.1 Договорів Покупець зобов`язаний здійснити оплати протягом 14 - ти календарних днів включно, а тому на останній день строку не можуть нараховуватися штрафні санкції та 3 % річних.

Так, за підрахунками суду обґрунтованими та арифметично вірними є нарахування пені - 129 252, 76 грн, інфляційні втрати - 252 660, 86 грн та 3 % річних - 63 648, 59 грн, а тому вимоги Позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Словосполучення «якщо інше не встановлено законом або договором», яке містить частина шоста статті 232 ГК України, потрібно розуміти так, що допускається існування іншого припису в законі, яке регулює відповідні відносини, або іншої умови договору, що регулює конкретні відносини сторін, які виконують функцію спеціальної норми стосовно загальної норми частини шостої статті 232 ГК України.

Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду із застосування частини шостої статті 232 ГК України у подібних правовідносинах, цим приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції. Такий підхід до застосування частини шостої статті 232 ГК України разом з умовами договору, де міститься положення про нарахування штрафних санкцій за кожний день прострочення, відображено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/15492/17, від 12.06.2018 у справі № 910/4164/17, від 22.11.2018 у справі № 903/962/17.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлений судом факт порушення Відповідачем договірного зобов`язання в частині строків розрахунків за поставлений товар, Позивачем правомірно здійснено нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно - безалкогольний комбінат Дніпро» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Атомсервіс» (вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 21, офіс 402, м. Київ; ідентифікаційний код 39927581) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно - безалкогольний комбінат Дніпро» (вул. Царичанська, буд. 168, смт. Царичанка, Дніпропетровська обл., 51000; ідентифікаційний код 36710304) основний борг - 1 865 373 (один мільйон вісімсот шістдесят п`ять тисяч триста сімдесят три) грн 96 коп, пеню - 129 252 (сто двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят дві) грн 76 коп, інфляційні втрати - 252 660 (двісті п`ятдесят дві тисячі шістсот шістдесят) грн 86 коп, 3 % річних - 63 648 (шістдесят три тисячі шістсот сорок вісім) грн 59 коп та судовий збір - 27 731 (двадцять сім тисяч сімсот тридцять одна) грн 28 коп.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 27.05.2025

Суддя Антон ПУКАС