ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2025м. ДніпроСправа № 904/214/25

За позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Енергоатом-Трейдинг" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг

Суддя Красота О.І.

за участю секретаря судового засідання Куц І.І.

Представники:

від Позивача: Гарматін К.В., витяг з ЄДРПОУ;

від Відповідача: Чаплигіна Н.О., дов. № ДнЕП5 від 06.02.2025;

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" і просить суд стягнути на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Енергоатом-Трейдинг" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 3% річних у розмірі 8 273 635,82 грн., інфляційні втрати у розмірі 24 404 705,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг № 65-150-SD-21-00408 від 23.09.2021 в частині повної та своєчасної оплати поставленої електричної енергії.

Ухвалою суду від 22.01.2025 позовну заяву залишено без руху; встановлено Акціонерному товариству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" семиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме надати:

- письмові уточнення позовної заяви стосовно процесуального статусу філії "Відокремлений підрозділ "Енергоатом-Трейдинг" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом";

- у паперовому вигляді якісні додатки до позову.

27.01.2025 від Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Енергоатом-Трейдинг" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 03.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 04.03.2025 об 11:00 год.

19.02.2025 від Відповідача надійшов відзив на позов, в якому він проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

24.02.2025 від Позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні 04.03.2025 об 11:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Крім того, Позивач просив суд проводити всі інші судові засідання в режимі відеоконференції.

28.02.2025 від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечував проти доводів Відповідача та просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 03.03.2025 заяву Позивача в частині проведення судового засідання 04.03.2025 об 11:00 год. за його участю в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; судове засідання у справі, призначене на 04.03.2025 об 11:00 год., вирішено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для Позивача з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Представник Позивача (в режимі відеоконференції) та представник Відповідача у підготовчому засіданні 04.03.2025 надали пояснення щодо позовних вимог.

Ухвалою суду від 04.03.2025 відкладено підготовче засідання на 27.03.2025 о 10:00 год. та вирішено провести його в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для Позивача з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

10.03.2025 від Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

26.03.2025 від Відповідача надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду, в якій він просив суд, у разі задоволення позову повністю або частково, розстрочити виконання рішення суду з дня його прийняття на 1 рік із оплатою рівними частинами кожного місяця. При цьому, Відповідач зазначив, що вказана заява не є визнанням позовних вимог.

Представник Позивача (в режимі відеоконференції) та представник Відповідача у підготовчому засіданні 27.03.2025 надали пояснення щодо позовних вимог, а також щодо заяви Відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 27.03.2025 продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 24.04.2025 о 14:00 год. та вирішено провести його в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для Позивача з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

22.04.2025 від Позивача надійшли заперечення проти заяви Відповідача про розстрочення виконання рішення, в яких він просив суд відмовити у задоволенні цієї заяви.

Ухвалою суду від 24.04.2025 закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 22.05.2025 о 14:00 год. та вирішено провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для Позивача з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

16.05.2025 від Відповідача надійшла заява про зменшення розміру 3% річних, в якій він просив суд, у разі, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, зменшити розмір 3% річних на 90%.

21.05.2025 від Позивача надійшли заперечення проти заяви Відповідача про зменшення розміру 3% річних на 90%, в яких він вказує про те, що заява має бути залишена без розгляду.

Представник Позивача у судовому засіданні 22.05.2025 (в режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник Відповідача у судовому засіданні 22.05.2025 просив суд у задоволенні позову відмовити, а у випадку ухвалення рішення врахувати заяви про розстрочення виконання рішення суду та зменшення розміру 3% річних на 90%.

У порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22.05.2025 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.09.2021 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Енергоатом-Трейдинг" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", (далі Позивач, Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (далі Відповідач, Постачальник універсальних послуг, ПУП) укладено Договір купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг № 65-150-SD-21-00408 (далі Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору цей Договір укладено відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для задоволення потреб побутових споживачів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 05.06.2019 (зі змінами) (далі - Положення про ПСО) та рішення Аукціонного комітету від 21.09.2021.

За умовами п. 1.3 Договору для цілей Договору сторони під терміном Розрахунковий місяць розуміють календарний місяць (з першого по останнє число включно), за який сторонами визначається обсяг і вартість електричної енергії та здійснюються розрахунки між ПУП і Продавцем.

Відповідно до п. 2.1 Договору Продавець зобов`язаний продати, а ПУП зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію (стандартний продукт BASE_M) для постачання побутовим споживачам ПУП. Купівля-продаж електричної енергії за Договором здійснюється в Об`єднаній енергетичній системі України (ОЕС України).

За умовами п. 2.2 Договору обсяги електричної енергії, що продаються і купуються за Договором, є договірними зобов`язаннями щодо відпуску Продавцем та відбору ПУП електричної енергії.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год. першого календарного дня по 24:00 год. останнього календарного дня такого періоду (далі Період постачання), що зазначаються у Додатковій угоді для Періоду постачання за результатами проведеного електронного аукціону.

Відповідно до п. 3.3 Договору обсяг електричної енергії, що купується та продається за Договором, у Періоді постачання, дорівнює обсягу мінімального споживання електричної енергії побутовими споживачами ПУП за годину в місяці, аналогічному до Розрахункового місяця, у попередньому році, зазначається в аукціонному свідоцтві та у Додатковій угоді для Періоду постачання.

За умовами п. 3.4 Договору відпуск/відбір купленої електричної енергії у Періоді постачання здійснюється згідно з графіком відпуску/відбору електричної енергії, що є додатком до Додаткової угоди для Періоду постачання.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що право власності та ризик втрати електричної енергії переходить від Продавця до ПУП після закриття воріт для реєстрації ДД (10:00 за один день до торгового дня, Д-1) на електронній платформі ОСП.

Відповідно до п. 3.8 Договору ПУП здійснює фізичний відбір електричної енергії у точках комерційного обліку на відпуск, що розташовані на межі балансової належності електричних мереж Продавця.

Згідно з п. 4.1 Договору купівля-продаж електричної енергії здійснюється за ціною індекс РДН ВАSЕ в торговій зоні "об`єднаної енергосистеми України" ("бази") за період М-3, де М - Розрахунковий місяць, яка зазначається в аукціонному свідоцтві та Додатковій угоді для Періоду постачання.

Купівля-продаж електричної енергії за Договором здійснюється з урахуванням акцизного податку та нарахуванням податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України.

За умовами п. 4.2 Договору вартість електричної енергії визначається як арифметичний добуток обсягу електричної енергії на ціну за 1МВт*год та зазначається у Додатковій угоді для Періоду постачання.

Відповідно до п. 4.3 Договору оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. ПУП оплачує вартість електричної енергії до початку Періоду постачання у строки та у розмірі, відповідно до умов Додаткової угоди для Періоду постачання.

Пунктом 4.6 Договору встановлено, що оплату за куплену електричну енергію ПУП здійснює грошовими коштами в національній валюті, що перераховуються на банківський рахунок Продавця, вказаний у Розділі 13 Договору або на інший банківський рахунок Продавця, про реквізити якого Продавець повідомив електронним листом з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи) не менш, ніж як за 2 робочі дні до дати платежу з подальшим підтвердженням цього у письмовому вигляді. Оплата за Договором вважається належним чином здійсненою за умови оплати ПУП за електричну енергію на банківський рахунок Продавця, що вказаний Продавцем останнім. Датою отримання оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок Продавця.

За умовами п. 4.9 Договору після закінчення кожного Розрахункового місяця у Періоді постачання сторони складають акт купівлі-продажу електричної енергії.

У розділі 9 Договору передбачені форс-мажорні обставини.

Відповідно до п.п. 11.1, 11.3 Договору цей Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами (в тому числі кваліфікованим електронним підписом (КЕП) та діє на період чинності Положення про ПСО. У частині виконання фінансових зобов`язань Договір діє до їх повного виконання.

Зміни та доповнення до Договору можуть бути внесені у письмовій формі за взаємною згодою сторін шляхом оформлення Додаткової угоди до Договору, за виключенням випадків, передбачених у п. 4.6, розділом 5, п. 11.5 Договору.

На виконання умов Договору між сторонами укладено:

1. Додаткову угоду № 29 від 23.10.2023, що містить такі умови:

- період постачання електричної енергії у календарні дати з 01.11.2023 по 30.11.2023, протягом яких відпуск/відбір електричної енергії здійснюється з 00:00 по 24:00 години кожного Торгового дня;

- загальну кількість купівлі продажу електричної енергії в обсязі 180 000 МВт*год;

- ціну електричної енергії 4 807,51 грн. з ПДВ;

- вартість електричної енергії 865 352 160,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до Акту купівлі-продажу електричної енергії від 30.11.2023 № 1317 у листопаді 2023 року Позивач продав Відповідачу електричну енергію в обсязі 180 000 МВт*год загальною вартістю 865 352 160,00 грн. (з ПДВ).

2. Додаткову угоду № 30 від 21.11.2023, що містить такі умови:

- період постачання електричної енергії у календарні дати з 01.12.2023 по 31.12.2023, протягом яких відпуск/відбір електричної енергії здійснюється з 00:00 по 24:00 години кожного Торгового дня;

- загальну кількість купівлі продажу електричної енергії в обсязі 225 432 МВт*год;

- ціну електричної енергії 4 452,1680 грн. з ПДВ;

- вартість електричної енергії 1 003 661 136,58 грн. з ПДВ.

Відповідно до Акту купівлі-продажу електричної енергії від 31.12.2023 № 1510 у грудні 2023 року Позивач продав Відповідачу електричну енергію в обсязі 225 432 МВт*год загальною вартістю 1 003 661 136,58 грн. (з ПДВ).

3. Додаткову угоду № 31 від 28.12.2023, що містить такі умови:

- період постачання електричної енергії у календарні дати з 01.01.2024 по 31.01.2024, протягом яких відпуск/відбір електричної енергії здійснюється з 00:00 по 24:00 години кожного Торгового дня;

- загальну кількість купівлі продажу електричної енергії в обсязі 252 960 МВт*год; ціну електричної енергії 4 511,532 грн. з ПДВ;

- вартість електричної енергії 1 141 237 134,72 грн. з ПДВ.

Відповідно до Акту купівлі-продажу електричної енергії від 31.01.2024 № 3 у січні 2024 року Позивач продав Відповідачу електричну енергію в обсязі 252 960 МВт*год загальною вартістю 1 141 237 134,72 грн. (з ПДВ).

4. Додаткову угоду № 33 від 24.01.2024, що містить такі умови:

- період постачання електричної енергії у календарні дати з 01.02.2024 по 29.02.2024, протягом яких відпуск/відбір електричної енергії здійснюється з 00:00 по 24:00 години кожного Торгового дня;

- загальну кількість купівлі продажу електричної енергії в обсязі 215 760 МВт*год; ціну електричної енергії 4 849,14 грн. з ПДВ;

- вартість електричної енергії 1 046 250 446,40 грн. з ПДВ.

Відповідно до Акту купівлі-продажу електричної енергії від 29.02.2024 № 110 у лютому 2024 року Позивач продав Відповідачу електричну енергію в обсязі 215 760 МВт*год загальною вартістю 1 046 250 446,40 грн. (з ПДВ).

5. Додаткову угоду № 34 від 20.02.2024, що містить такі умови:

- період постачання електричної енергії у календарні дати з 01.03.2024 по 31.03.2024, протягом яких відпуск/відбір електричної енергії здійснюється з 00:00 по 24:00 години кожного Торгового дня;

- загальну кількість купівлі продажу електричної енергії в обсязі 208 040 МВт*год; ціну електричної енергії 4 384,956 грн. з ПДВ;

- вартість електричної енергії 912 246 246,24 грн. з ПДВ.

Відповідно до Акту купівлі-продажу електричної енергії від 31.03.2024 № 200 у березні 2024 року Позивач продав Відповідачу електричну енергію в обсязі 208 040 МВт*год загальною вартістю 912 246 246,24 грн. (з ПДВ).

6. Додаткову угоду № 35 від 20.03.2024, що містить такі умови:

- період постачання електричної енергії у календарні дати з 01.04.2024 по 30.04.2024, протягом яких відпуск/відбір електричної енергії здійснюється з 00:00 по 24:00 години кожного Торгового дня;

- загальну кількість купівлі продажу електричної енергії в обсязі 185 040 МВт*год;

- ціну електричної енергії 4 044,36 грн. з ПДВ;

- вартість електричної енергії 748 368 374,40 грн. з ПДВ.

Відповідно до Акту купівлі-продажу електричної енергії від 30.04.2024 № 326 у квітні 2024 року Позивач продав Відповідачу електричну енергію в обсязі 185 040 МВт*год загальною вартістю 748 368 374,40 грн. (з ПДВ).

7. Додаткову угоду № 36 від 26.04.2024, що містить такі умови:

- період постачання електричної енергії у календарні дати з 01.05.2024 по 31.05.2024, протягом яких відпуск/відбір електричної енергії здійснюється з 00:00 по 24:00 години кожного Торгового дня;

- загальну кількість купівлі продажу електричної енергії в обсязі 156 240 МВт*год; ціну електричної енергії 3 720,648 грн. з ПДВ;

- вартість електричної енергії 581 314 043,52 грн. з ПДВ.

Відповідно до Акту купівлі-продажу електричної енергії від 31.05.2024 № 439 у травні 2024 року Позивач продав Відповідачу електричну енергію в обсязі 156 240 МВт*год загальною вартістю 581 314 043,52 грн. (з ПДВ).

8. Додаткову угоду № 37 від 27.05.2024, що містить такі умови:

- період постачання електричної енергії у календарні дати з 01.06.2024 по 30.06.2024, протягом яких відпуск/відбір електричної енергії здійснюється з 00:00 по 24:00 години кожного Торгового дня;

- загальну кількість купівлі продажу електричної енергії в обсязі 136 461,600 МВт*год;

- ціну електричної енергії 3 489,708 грн. з ПДВ;

- вартість електричної енергії 476 211 137,21 грн. з ПДВ.

Відповідно до Акту купівлі-продажу електричної енергії від 30.06.2024 № 526 у червні 2024 року Позивач продав Відповідачу електричну енергію в обсязі 136 461,600 МВт*год загальною вартістю 476 211 137,21 грн. (з ПДВ).

Згідно з п. 6 вказаних Додаткових угод оплата за електричну енергію здійснюється у формі попередньої оплати. Для кожного Розрахункового місяця ПУП здійснює оплату за куплену електричну енергію таким чином:

- за 2 банківські дні до Розрахункового місяця - у розмірі 20% вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці;

- не пізніше 4-го числа (включно) Розрахункового місяця - у розмірі 20% вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці;

- не пізніше 10-го числа (включно) Розрахункового місяця - у розмірі 20% вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці;

- не пізніше 16-го числа (включно) Розрахункового місяця - у розмірі 20% вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці;

- не пізніше 22-го числа (включно) Розрахункового місяця - у розмірі 20% вартості електричної енергії, купленої у Розрахунковому місяці.

Якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений в наступний робочий день, що слідує за датою такого платежу.

Однак, оплата вартості електричної енергії здійснювалась Відповідачем з порушенням п. 4.3 Договору та строків, встановлених п. 6 вищеперелічених Додаткових угод до Договору, що підтверджується інформацією від АТ "Ощадбанк" про надходження коштів на рахунок Позивача за період з 26.10.2023 по 19.11.2024 та інформацією, зазначеною у виписках по рахунку Позивача від АТ "Укрексімбанк" за період з 26.10.2023 по 19.11.2024.

У зв`язку з цим Позивач просить суд стягнути з Відповідача 3% річних у розмірі 8 273 635,82 грн., інфляційні втрати у розмірі 24 404 705,37 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Відповідач посилався на відсутність його вини у простроченні виконання грошових зобов`язань; існування форс-мажорних обставин, підтверджених сертифікатом Торгово-промислової палати України; помилкове застосування ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки він не користувався коштами, належними до сплати Позивачу за Договором; помилковість розрахунків 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з таких підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

За приписами ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписів ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, оплата вартості отриманої електричної енергії здійснювалась Відповідачем з порушенням п. 4.3 Договору та строків, встановлених п. 6 вищеперелічених Додаткових угод до Договору, що підтверджується інформацією від АТ "Ощадбанк" про надходження коштів на рахунок Позивача за період з 26.10.2023 по 19.11.2024 та інформацією, зазначеною у виписках по рахунку Позивача від АТ "Укрексімбанк" за період з 26.10.2023 по 19.11.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, визначене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Отже, нарахування, передбачені положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2025 у справі № 910/17256/23.

Тобто, у разі порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання, норми статті 625 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від наявності або відсутності вини боржника.

Форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.

Нарахування у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), встановленою статтею 611 Цивільного кодексу України та статтею 217 Господарського кодексу України.

Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені статтею 617 Цивільного кодексу України та статтею 218 Господарського кодексу України, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі № 910/8741/22 та постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 у справі № 913/869/14.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача 3% річних за загальний період з 23.11.2023 по 09.07.2024 у розмірі 8 273 635,82 грн. та інфляційні втрати (за зобов`язаннями листопада 2023 року, лютого травня 2024 року) за грудень 2023 року і за загальний період з березня по червень 2024 року у розмірі 24 404 705,37 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що вказаний розрахунок зроблено вірно.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю зі стягненням з Відповідача 3% річних у розмірі 8 273 635,82 грн., інфляційних втрат у розмірі 24 404 705,37 грн.

Посилання Відповідача на наявність форс-мажорних обставин (Сертифікат Торгово-промислової палати України № 3100-22-0704 від 29.08.2022 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)), що, на його думку, є підставою для звільнення від сплати 3% річних та інфляційних втрат, суд не бере до уваги, враховуючи таке.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 13.09.2023 у справі № 910/8741/22 зазначив, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що нарахування у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК, за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), встановленою ст. 611 ЦК та ст. 217 ГК. Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені ст. 617 ЦК та ст. 218 ГК, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого ч. 2 ст. 625 ЦК, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми.

16.05.2025 від Відповідача надійшла заява про зменшення розміру 3% річних, в якій він просив суд, у разі, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, зменшити розмір 3% річних на 90%.

В обгрунтування вказаної заяви Відповідач посилається на свій статус, збитковість, форс-мажорні обставини (воєнний стан в Україні), а також на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Вирішуючи заявлену Відповідачем заяву, суд зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, Позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 викладена правова позиція щодо права суду зменшувати розмір процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Так, у постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Вирішуючи питання, зокрема про зменшення судом розміру процентів річних у справі № 902/417/18, Велика Палата Верховного Суду врахувала конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві та дотримання розумного балансу між інтересами боржника та кредитора. Крім того, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що сума неустойки, штрафу і процентів річних у справі № 902/417/18 перевищують майже в два рази суму прострочення та очевидно є неспівмірними, оскільки наслідки невиконання боржником зобов`язань вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання.

За таких обставин, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду у справі № 902/417/18 дійшла висновку щодо обмеження розміру санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовила у стягненні процентів річних з цих підстав.

У справі № 902/417/18 Верховний Суд визнав винятковим випадком для зменшення відсотків річних (які були встановлені за домовленістю сторін в розмірі 40% та 96%), нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України саме внаслідок порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності.

У справі, що розглядається судом, Позивачем заявлено до стягнення 3% річних, тобто мінімальний розмір, передбачений законодавством (ч. 2 ст. 625 ЦК України), а не збільшений за домовленістю сторін, отже, в даному випадку відсутні підстави для зменшення заявленого до стягнення розміру 3% річних (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 921/94/21).

Суд не погоджується з доводами Відповідача про наявність підстав для зменшення належних до стягнення сум 3% річних, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, оскільки нарахування 3% річних відбувається Позивачем у відповідності до вимог статті 625 Цивільного кодексу України.

Нарахування 3% річних у даній справі не дозволяють дійти висновку про подібність обставин у справі № 902/417/18 і про явно нерозумні чи несправедливі наслідки для боржника у цій справі внаслідок застосування відповідальності за статтею 625 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, заява Відповідача про зменшення розміру 3% річних на 90% задоволенню не підлягає.

Щодо заяви Відповідача про розстрочення виконання рішення суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.

До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Отже, підставою для розстрочення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини.

Заява мотивована тим, що невиконання зобов`язань виникло з об`єктивних причин, пов`язаних із тяжким фінансовим становищем через введення в Україні воєнного стану.

Відповідач посилався на відсутність його вини у простроченні виконання грошових зобов`язань; існування форс-мажорних обставин, підтверджених сертифікатом Торгово-промислової палати України; відсутність у матеріалах справи доказів, які свідчать про завдання Позивачу збитків внаслідок несвоєчасного виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором.

Стаття 42 Господарського кодексу України визначає підприємництво як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. При цьому, здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності (частина 2 статті 218 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов`язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

З огляду на вищевикладене, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № П-рп/2012).

Таким чином, "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням" (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Більш того, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки як для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, так і для стягувача при затримці виконання рішення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про недоведення матеріалами справи факту існування обставин, які згідно вимог процесуального закону можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, заява Відповідача про розстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позовної заяви покладається на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (49001, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4Д, ідентифікаційний код в ) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код в ) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Енергоатом-Трейдинг" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ ВП 42041573) 3% річних у розмірі 8 273 635,82 грн., інфляційні втрати у розмірі 24 404 705,37 грн., судовий збір у розмірі 392 140,10 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні заяви Відповідача про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

22.05.2025