ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1298/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Юрченко В.С.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи підприємця Островського Юрія Анатолійовича, місто Коломия,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Круто Снек», місто Харків,

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа - підприємець Островський Юрій Анатолійович, звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Круто Снек», про стягнення 24 000,00 грн. заборгованості за надані транспортні послуги по перевезенню вантажу.

17 квітня 2025 року, ухвалою господарського суду Харківської області, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1298/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач правом на формування заперечень з приводу доводів викладених у позовній заяві не скористався, про рух справи (зокрема, про відкриття провадження у справі) повідомлявся у відповідності до норм чинного процесуального законодавства. Так, оскільки відповідач не зареєстрований в системі «Електронний Суд», з метою повідомлення останнього про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі направлялась судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4).

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з частин 1, 2 статті 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 922/1298/252 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує практику ЄСПЛ як джерело права, зокрема, у справі Осіпов проти України, де Суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом на формування заперечень з приводу доводів викладених у позові не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, враховуючи стислі процесуальні строки, встановлені для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив позицію позивача, які ґрунтуються на наступному.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, між суб`єктами господарської діяльності - фізичною особою - підприємцем Островським Юрієм Анатолійовичем (позивач/перевізник, виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Круто Снек» (відповідач/замовник), був укладений одноразовий договір - заявка № 01.02.22.1 на транспорті послуги від 01 лютого 2022 року (у подальшому - договір), де визначено наступні реквізити господарського правовідношення:

замовник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Круто Снек»;

перевізник: фізична особа підприємець Островським Юрієм Анатолійовичем;

маршрут: Черновецька область, Хотинський район, село Бочківці-Чернівецька область, Хотинський район, село Недобоївці місто Харків;

вантаж і вага вантажу: Тнп 21,5 т.;

спосіб завантаження: заднє;

інформація про транспортний засіб і водія: Renault НОМЕР_1 н/причіп НОМЕР_2 водій ОСОБА_1 ;

дата і час завантаження: 02.02.2022 року,

дата і час розвантаження: 04.02.2022 року;

вантажоодержувач, місце розвантаження: згідно ТТН;

спосіб і форма оплати: 24 000,00 грн. з ПДВ., безготівковий розрахунок по приходу документів протягом 14 діб.

Також договором передбачені наступні додаткові умови, згідно до яких замовник зобов`язаний оплатити виконавцеві вартість перевезення. Розрахунки за виконанні послуги здійснюються в безготівковому порядку. Допускається дострокова і попередня часткова оплата не більше 80% вартості послуг, згідно рахунку перевізника, остаточний розрахунок за виконанні послуги проводиться замовником протягом 2 (двох) діб з моменту надання перевізником зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкової накладної. Перевізник, в свою чергу, зобов`язаний своєчасно надати технічно-справний автомобіль за адресою завантаження та своєчасно доставити вантаж за адресою вивантаження.

Позивач у позові вказує, що 04 лютого 2022 року вантаж було доставлено, на підтвердження чого надає товарно-транспортну накладну № 15 від 04 лютого 2022 року, в якій зазначено, що на адресу вантажоодержувача - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Альфа-продукт», за пунктом навантаження Черновецька область, Хотинський район, село Бочківці - Чернівецька область, Хотинський район, село Недобоївці до пункту розвантаження - місто Харків, був спрямований вантаж масою брутто, тони 3,8578, який був навантажений на автомобіль Renault НОМЕР_1 н/причіп НОМЕР_2 .

Супровідні документи на вантаж видаткова накладна № 15 від 04 лютого 2022 року.

Як вказує позивач, 04 лютого 2022 року він зареєстрував у Єдиному реєстрі податкову накладну № 6 від 04 лютого 2022 року.

Відсутність активних дій з боку відповідача щодо оплати послуги за одноразовим договором - заявкою № 01.02.22.1 на транспорті послуги від 01 лютого 2022 року, змусило позивача скерувати до Господарського суду Харківської області цей позов.

Відповідач не скористався своїм правом на формування відзиву.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю/відсутністю підстав для стягнення з відповідача заборгованості за одноразовим договором- заявкою № 01.02.22.1 на транспорті послуги від 01 лютого 2022 року, а предметом доказування у справі, відповідно, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з нормами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 626, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України, частина 1 статті 173 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як встановлено з матеріалів справи, між фізичною особою підприємцем Островським Юрієм Анатолійовичем (позивач/перевізник, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Круто Снек» (відповідач/замовник) був укладений одноразовий договір - заявка № 01.02.22.1 на транспорті послуги від 01 лютого 2022 року (у подальшому - договір), де вказано наступні реквізити:

замовник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Круто Снек»;

перевізник: фізична особа підприємець Островським Юрієм Анатолійовичем; маршрут: Черновецька область, Хотинський район, село Бочківці-Чернівецька область, Хотинський район, село Недобоївці місто Харків;

вантаж і вага вантажу: Тнп 21,5 т.;

спосіб завантаження: заднє;

інформація про транспортний засіб і водія: Renault НОМЕР_1 н/причіп НОМЕР_2 водій ОСОБА_1 ;

дата і час завантаження: 02 лютого 2022 року,

дата і час розвантаження 04 лютого 2022 року;

вантажоодержувач, місце розвантаження: згідно ТТН;

спосіб і форма оплати: 24 000,00 грн. з ПДВ., безготівковий розрахунок по приходу документів протягом 14 діб.

Також договором передбачені наступні додаткові умови, згідно до яких замовник зобов`язаний оплатити виконавцеві вартість перевезення. Розрахунки за виконанні послуги здійснюються в безготівковому порядку. Допускається дострокова і попередня часткова оплата не більше 80% вартості послуг, згідно рахунку перевізника, остаточний розрахунок за виконанні послуги проводиться замовником протягом 2 (двох) діб з моменту надання перевізником зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкової накладної. Перевізник, в свою чергу, зобов`язаний своєчасно надати технічно-справний автомобіль за адресою завантаження та своєчасно доставити вантаж за адресою вивантаження.

З огляду на правову природу, укладений між сторонами договір є договором про надання послуг з перевезення вантажу, який у розумінні статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків.

Доказів визнання недійсним або розірвання вказаного вище договору, матеріали справи не містять.

Як встановлено з матеріалів справи, 04 лютого 2022 року вантаж, визначений одноразовим договором - заявкою № 01.02.22.1 на транспорті послуги від 01 лютого 2022 року, було доставлено, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна № 15 від 04 лютого 2022 року, в якій зазначено, що на адресу вантажоодержувача - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Альфа-продукт», за пунктом навантаження Черновецька область, Хотинський район, село Бочківці-Чернівецька область, Хотинський район, село Недобоївці до пункту розвантаження - місто Харків, був спрямований вантаж масою брутто, тони 3,8578, який був навантажений на автомобіль Renault AT 6578 АЕ н/причіп НОМЕР_2 .

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (частина 1 статті 909 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 916 Цивільного кодексу України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що послуга з перевезення - це безпосередньо сама доставка вантажу, який довірений перевізнику іншою особою (відправником) до певного визначеного пункту призначення і за надання такої послуги, яка вважається виконаною після доставки вантажу в пункт призначення, встановлюється провізна плата.

Перевізниками вантажів автомобільного транспорту є суб`єкти підприємницької діяльності, які мають ліцензії та здійснюють перевезення (стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Як вище було наведено, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визнає ТТН документом, який повинні мати автомобільний перевізник, водій автотранспортного засобу.

За встановленими обставинами справи, у відповідності до умов договору заявки, позивач взяв на себе зобов`язання забезпечити автотранспортне перевезення вантажу, а відповідач - забезпечити своєчасне виконання вантажнорозвантажувальних робіт у місцях навантаження.

В матеріалах справи наявна товарно транспортна накладена № 15 від 04 лютого 2022 року, яка містить реквізити контрагентів, задіяних у перевезенні вантажу, зокрема:

автомобіль Renault НОМЕР_1 н/причіп НОМЕР_2 ;

автомобільний перевізник ФОП Островський Юрій Анатолійович;

замовник Товариство з обмеженою відповідальністю «Круто Снек»;

вантажоодержувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-продукт»,

пункт навантаження - Черновецька область, Хотинський район, село Бочківці-Чернівецька область, Хотинський район, село Недобоївці;

пункт розвантаження - місто Харків,

вантаж - масою брутто, тони 3,850 700,

водій/експедитор Кошенський А.

супровідні документи на вантаж видаткова накладна № 15 від 04 лютого 2022 року.

Також реквізити товарно - транспортної накладеної № 15 від 04 лютого 2022 року містять печатки вантажовідправника (Товариство з обмеженою відповідальністю «Круто Снек») щодо здавання вантажу на перевезення, а також печатку вантажоодержувача (Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-продукт») про прийняття вантажу з перевезення.

Вище наведена товарно транспортна накладна оформлена та підписана без зауважень, підписи сторін скріплено печатками товариств.

З наведеного та зі встановлених обставин справи вбачається, що замовник (в даному разі Товариство з обмеженою відповідальністю «Круто Снек») передав позивачу на перевезення вантаж, адресатом отримання якого є вантажоодержувач (Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-продукт»). Позивача же був задіяний в ланцюгу перевезення, як перевізних між двома господарськими контрагентами.

Жодних доказів щодо неналежного виконання позивачем свого обов`язку в межах дії одноразового договору - заявки № 01.02.22.1 на транспорті послуги від 01 лютого 2022 року, в матеріалах справи не міститься.

04 лютого 2022 року позивач здійснюючи дії по висвітленню проведеної господарської операції, зареєстрував в Єдиному реєстрі податкову накладну № 6 від 04 лютого 2022 року.

При цьому суд констатує, що в справі відсутній підписаний між контрагентами акт виконаних робіт щодо проведеної послуги з перевезення вантажу за договором - заявкою № 01.02.22.1 на транспорті послуги від 01 лютого 2022 року.

При цьому, за аналізом положень укладеного одноразового договору - заявки № 01.02.22.1 на транспорті послуги від 01 лютого 2022 року на предмет встановлення правової природи зобов`язань за договором та наявності спеціальних умов та порядку щодо факту вчинення послуги з перевезення вантажу, яка є предметом договору, судом встановлено відсутність у договорі положення про обов`язковість складання акту приймання-передачі, як усталеного звичаю ділового обороту в Україні.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зазвичай, належне виконання перевізником умов договору перевезення оформляється актом виконаних робіт (наданих послуг), що підписується представником перевізника і замовника. Замовник зобов`язаний підписати і відправити зворотно перевізнику акт виконаних робіт протягом обумовленої кількості календарних днів з моменту його надсилання перевізником. У разі, коли акт виконаних робіт не підписаний зі сторони замовника та немає обґрунтованих на це зауважень, то вважається, що цей акт є погоджений замовником та послуги вважаються належно виконаними на дату, вказану в акті.

Ціна послуг узгоджується перевізником та замовником. Вартість послуг по перевезенню вантажу вказується перевізником у актах виконаних робіт, та оплачується замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок перевізника протягом обумовленої кількості банківських днів з моменту виконання послуг з перевезення. Датою виконання послуг є дата зазначена у акті виконаних робіт. У випадку відсутності акту виконаних робіт з будь-яких причин, датою виконання перевезення вважається дата надання послуг з перевезення, що зазначена в будь-якому іншому документі, що може підтвердити факт надання послуги.

Достатнім та належним доказом надання послуг з перевезення перевізником та відповідно їх прийняття замовником є або підписаний сторонами акт виконаних робіт, або товарно-транспортний документ, або інший документ, що може підтвердити факт надання та прийняття послуг за цим договором. Сторонами встановлюється відповідальність перевізника за зобов`язаннями, що випливають із договору перевезення.

Наведені докази у їх сукупності (підписання одноразового договору - заявки № 01.02.22.1 на транспорті послуги від 01 лютого 2022 року, відсутності будь-яких претензій до позивача з приводу ненадання документів на підтвердження виконання перевезення, товарно транспортна накладена № 15 від 04 лютого 2022 року, а також податкова накладна № 6 від 04 лютого 2022 року, оформлена у відповідності до діючого Податкового законодавства України) підтверджують факт вчинення позивачем 04 лютого 2022 року обов`язків, охоплених дією одноразового договору - заявки № 01.02.22.1 на транспорті послуги від 01 лютого 2022 року, шляхом вчинення перевезення вантажу із пункту завантаження до пункту відвантаження.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами одноразового договору - заявки № 01.02.22.1 на транспорті послуги від 01 лютого 2022 року визначено спосіб і форма оплати: 24 000,00 грн. з ПДВ., безготівковий розрахунок по приходу документів протягом 14 діб.

14 листопада 2023 року позивач через установу поштового зв"язку скерував відповідачу пакет первинних документів, зокрема, копію товарно-транспортної накладної № 15 від 04 лютого 2022 року, оригінал рахунку - фактури № 0000034 від 04 лютого 2022 року, а також квитанцію про реєстрацію податкової накладної. Підтвердженням факту направлення первинних документів позивачем відповідачу слугує наявний в справі опис вкладення до цінного листа із трек-номером № 120 від 14 листопада 2023 року, накладна № 120 від 14 листопада 2023 року, а також квитанція АТ "Укрпошта" від 14 листопада 2023 року (а.с. 21-22).

А відтак, відповідач, як зобов`язаний контрагент, мав обов`язок здійснити остаточний розрахунок із позивачем в сумі 24 000,00 грн. Втім, доказів виконання цього обов`язку матеріали справи не містять, як і не містять доказів того, що відповідач вчинив дострокову або часткову оплату за надані послуги з перевезення вантажу.

В свою чергу, відповідачем не подано, ані обґрунтованих заперечень вимогам позивача, ані доказів сплати боргу.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 11 статті 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частини 3 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач у встановлений договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, а відтак порушив договірні зобов`язання (стаття 610 Цивільного кодексу України), що є поведінкою, яка суперечить добросовісній та чесній діловій практиці в сфері господарських відносин, а відтак в сукупності стає правовою підставою для захисту прав та інтересів позивача шляхом стягнення в судовому порядку заборгованості в розмірі 24 000,00 грн.

Згідно вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши обставини справи, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, дійшов висновку про повне задоволення позову.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог. При цьому розмір судових витрат визначений судом без урахуванням понижуючої ставки судового збору, оскільки позов позивачем був скерований через установу поштового зв"язку.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Круто Снек» (Україна, 61036, Харківська область, місто Харків, вулиця Морозова, будинок 1, квартира 136, ідентифікаційний код юридичної особи 43678736) на користь фізичної особи підприємця Островського Юрія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму основної заборгованості в розмірі 24 000,00 грн., а також судові витрати (сплачений судовий збір) в розмірі 3 028,00 грн.

Видати накази після набрання законної сили рішення суду

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "27" травня 2025 р.

Суддя В.С. Юрченко