ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3894/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.01.2025, ухвалене суддею Гутом С.Ф., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 17.01.2025

у справі № 916/3894/24

за позовом: Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до відповідача: Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ»

про: стягнення 69766,34 грн,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі АТ «Укртрансгаз») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» (далі ОК «МЖСТ ДОМ»), в якому просило суд стягнути з останнього загалом 69766,34 грн, з яких 59367,06 грн заборгованості за 34 місяці з оплати вартості відібраних без номінацій у березні 2018 року обсягів природного газу, 2522,86 грн 3% річних та 7876,42 грн інфляційних втрат.

Позов мотивований тим, що відповідач, без поданих постачальником газу номінацій, у березні 2018 року здійснив відбір природного газу в обсязі 21,199 тис.куб.м., на які у нього відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», у відповідача виникли зобов`язання перед позивачем протягом 72 місяців, починаючи з 01.10.2021, щомісяця рівними частинами компенсувати (сплатити) 125718,55 грн вартості відібраних обсягів природного газу. Проте, відповідач не вжив визначених ч. 2 ст. 8 вказаного Закону заходів із врегулювання зазначеної заборгованості, не здійснив, починаючи з 01.10.2021, оплати рівними частинами вартості відібраних ним обсягів природного газу без номінацій у період з 01.03.2018 по 31.03.2018, тобто не виконав покладені на нього законодавством зобов`язання.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.01.2025 у справі № 916/3894/24 у задоволенні позову АТ «Укртрансгаз» відмовлено.

Місцевий господарський суд виходив з того, що правова конструкція ч. 2 ст. 8 Закону передбачає право на отримання оператором газотранспортної системи компенсації вартості спожитого природного газу відповідною особою за відсутності на те правових підстав (без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів). Водночас, у іншій господарській справі (№ 916/2456/19) як місцевим, так і апеляційним господарським судом встановлено факт того, що ОК «МЖСТ ДОМ» здійснювало споживання природного газу у березні 2018 року із дотриманням вимог законодавства України, зокрема на підставі укладеного із ПАТ «НАК «Нафтогаз України» договору. Тобто встановлено преюдиційні факти та обставини відсутності безпідставного споживання ОК «МЖСТ ДОМ» природного газу впродовж березня 2018 року обсягом 21,199 тис. куб. м.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги позивач посилається на наступне:

- висновки суду про те, що правова конструкція ч. 2 ст. 8 Закону передбачає право на отримання оператором газотранспортної системи компенсації вартості спожитого природного газу відповідною особою «за відсутності на те правових підстав» суперечить положенням діючого законодавства, що регулюють спірні відносини, а також позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.01.2024 у справі № 914/1940/22 в аналогічному спорі;

- відмінністю даної справи від справи № 916/2456/19 є те, що позов у даній справі пред`явлений на підставі ч. 2 ст. 8 Закону. Таким чином, під час ухвалення оскаржуваного рішення суд першої інстанції, внаслідок неправильного застосування ст. 8 Закону, помилково застосував ст. 1212 ЦК України, яка не підлягає до застосування у даному спорі, як наслідок, незаконно відмовив в задоволенні в позові;

- наявність чи відсутність підстав для відбору природного газу споживачем не ставиться в залежність для застосування ст. 8 Закону. Аналогійна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.01.2024 у справі № 914/1940/22, яка помилково не була врахована судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення;

- позивач у спірний період, з метою забезпечення стабільного рівня функціонування газотранспортної системи, належним чином здійснив безперебійне транспортування природного газу магістральними трубопроводами, зокрема балансування газотранспортної системи в обсягах, необхідних для задоволення очікуваного попиту усіх суб`єктів ринку природного газу, у тому числі відповідача. Водночас відповідач, без поданих постачальником газу номінацій, здійснив відбір природного газу в березні 2018 року в обсязі 21,199 тис.куб.м, на які у нього відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів. Обставини фактичного відбору природного газу без номінацій у період березня 2018 року, а також фактичні обставини укладення між відповідачем та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» договору постачання природного газу №8140/1718-ТЕ-23 від 23.10.2017 та натомість відсутність підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальником щодо спірних обсягів, встановлені судовими рішеннями під час розгляду справи № 916/2456/19;

- під час розгляду справи № 916/2456/19 встановлені усі складові, визначені приписами ч. 2 ст. 8 Закону та фактичні обставини, що підтверджують наявність обов`язку відповідача перед позивачем із сплати сум компенсації вартості 21,199 тис. куб. м природного газу, відібраного відповідачем у березні 2018 року, зокрема: 1) здійснення відповідачем відбору природного газу з газотранспортної системи в березні 2018 року в обсягах 21,199 тис. куб. м без поданих постачальником газу номінацій; 2) відсутність підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів; 3) обставини укладення між відповідачем та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» договору постачання природного газу №8140/1718-ТЕ-23 від 23.10.2017, за яким природний газ використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню;

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2025 витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали цієї справи, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відкладено до надходження матеріалів до суду апеляційної інстанції.

17.02.2025 матеріали даної справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 за апеляційною скаргою АТ «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.01.2025 у справі № 916/3894/24 відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено відповідачу строк до 14.03.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

27.02.2025 від АТ «Укртрансгаз» надійшло клопотання (вх. № 882/25) про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, у задоволенні якого ухвало суду від 07.04.2025 відмовлено (з підстав, викладених безпосередньо в ухвалі суду).

14.03.2025 від ОК «МЖСТ ДОМ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість, зокрема, що:

- у ОК «МЖСТ ДОМ» (Споживача) наявний договір № 8140/1718-ТЕ-23 від 23.10.2017 з АТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальником) про постачання природного газу, відповідно до якого Постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017 2018 році газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Умовами п. 2.1 цього договору визначено, що АТ «НАК «Нафтогаз України» зобов`язується, зокрема, у березні 2018 року передати Споживачеві природний газ у обсязі до 120 тис. куб. м.

- cаме у відповідності до зазначеного договору Кооперативом і було спожито природний газ у обсязі 21,199 тис. куб. м. у березні 2018 року, а його п. 2.1. фактично свідчить про те, що Кооперативу були встановлені номінації постачання газу у розмірі 120 тис. куб.м.;

- до висновку, що споживання кооперативом природного газу у розмірі 21,199 тис. куб. м. у березні 2018 року здійснювалось на підставі договору постачання природного газу № 8140/1718-ТЕ-23 від 23.10.2017 дійшов і Господарський суд Одеської області у рішенні від 18.12.2019 року по справі № 916/2456/19, в якому зазначено, що: «ОК «МЖСТ ДОМ» здійснювало споживання природного газу у березні 2018 року із дотриманням вимог чинного законодавства, зокрема, на підставі укладеного із АТ «НАК «Нафтогаз України» договору постачання природного газу. Аналогічної позиції притримується і Південно-західний апеляційний господарський суд в постанові від 14.07.2020 у справі № 916/2456/19, в якій зазначено, що дії ОК «МЖСТ ДОМ» не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу за спірний період;

Будь-яких інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, 23.10.2017 жовтня 2017 року між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та ОК «МЖСТ ДОМ» (Споживач) укладено договір постачання природного газу № 8140/1718-ТЕ-23. При підписання даного договору його сторони керувались Законом України «Про ринок природного газу» та Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187 (Постанова), іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1.1. договору передбачено, що Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2. договору).

Необхідний Споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1 цього договору, Споживач визначає самостійно (п. 1.3. договору).

Постачальник передає Споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним розміром 895 тис.куб.м., в тому числі по місяцям: жовтень 100, листопад 175, грудень 190 (IV квартал 2017 року 465), січень 160, лютий 150, березень 120 (І квартал 2018 року 430) (п. 2.1. договору).

Допускається відхилення фактично переданих обсягів газу від планових обсягів, зазначених в п. 2.1 цього договору. Узгодження обсягів газу, що передаються по даному договору у відповідному місяці, підтверджується підписанням Сторонами акту приймання- передачі газу відповідно до Розділу 3 даного договору. При цьому, Споживач не позбавляється права на корегування за власною ініціативою планових обсягів газу, зазначених в пункті 2.1 цього договору, шляхом підписання додаткової угоди (п. 2.3. договору).

Постачання природного газу за цим договором здійснюється виключно за умови дотримання Споживачем вимог п. 12 Положення (п. 3.2. договору).

У разі невиконання Споживачем вимог п. 12 Положення Постачальник не підтверджує планові обсяги газу (номінацію) для споживача, при цьому передача природного газу не здійснюється (п. 3.3 договору).

Приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.7. договору).

У разі коли оператор газотранспортної системи за підсумками розрахункового періоду встановлює негативний небаланс за об`єктами Споживача, Споживач зобов`язаний у порядку, визначеному цим договором, оплатити Постачальнику витрати на врегулювання такого небалансу, зокрема вартість наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування. При цьому Споживач погоджується на оплату в безумовному порядку вартості наданої Постачальникові оператором газотранспортної системи послуги з балансування. Якщо між сторонами укладено декілька договорів про постачання природного газу, то Постачальник самостійно обирає договір, за яким Споживач зобов`язаний у повному обсязі оплатити Постачальнику в порядку, визначеному таким договором, вартість наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування (п. 3.12 договору).

Постачальник не несе відповідальності за відхилення оператором газотранспортної системи номінацій (реномінацій), наданих постачальником (п. 8.6 договору).

В матеріалах цієї справи містяться підписані між ПАТ «ОДЕСАГАЗ» та ОК «МЖСТ ДОМ» акти прийманні-передачі природного газу, відповідно до яких ОК «МЖСТ ДОМ» у березні 2018 року спожито загалом 21199 куб.м. природного газу (постачальник ПАТ «НАК «Нафтогаз України»).

Відповідно до наданої позивачем алокації (звіту) ПАТ «ОДЕСАГАЗ» про фактичні обсяги розподілу природного газу, обсяг спожитого ОК «МЖСТ ДОМ» у березні 2018 року природного газу без підтверджених номінацій складає 21,199 тис. куб. метрів.

Крім того, 31.03.2018 між АТ «Укртрансгаз» (Газотранспортне підприємство) та ОК «МЖСТ ДОМ» (Замовник) підписано без зауважень та/або заперечень акт надання послуг з транспортування природного газу впродовж березня 2018 року обсягом 21,199 тис.куб.м, на підставі укладеного 01.04.2016 договору № 665-Т.

31.03.2018 ОК «МЖСТ ДОМ» направило на підписання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» акт приймання-передачі природного газу обсягом 21,199 тис.куб.м, спожитий у березні 2018 року.

16.04.2018 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» направило ОК «МЖСТ ДОМ» лист, в якому посилалося на те, що у зв`язку з невиконанням умов п. 12 постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187, Компанією не були підтверджені для Кооперативу планові обсяги (номінації) природного газу на березень 2018 року, Компанія не здійснювала постачання природного газу ОК «МЖСТ ДОМ» у вказаному періоді.

Як наслідок, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» повернуто акти приймання-передачі природного газу за березень 2018 року без підписання.

26.10.2021, 10.12.2021 та 27.07.2022 АТ «Укртрансгаз» направляло ОК «МЖСТ ДОМ» листи, в яких посилалося на набрання 29.08.2021 чинності Закону України від 14.07.2021 № 1639-ІХ, який передбачає, що у випадку, якщо продовж 1 грудня 2015 року - 31 грудня 2019 року здійснювся відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій, відповідні особи за наведеним у законі переліком, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу. Зазначало, що ОК «МЖСТ ДОМ» має заборгованість за відібраний без номінацій та без постачальника природний газ обсягом 21,199 тис.куб.м. у березні 2018 року. Пропонувало укласти відповідний договір про організацію взаєморозрахунків.

У відповідь на вищевказані листи ОК «МЖСТ ДОМ» у листах від 06.12.2021 та 22.12.2021 зазначало про відсутність споживання природного газу впродовж березня 2018 року обсягом 21,199 тис.куб.м. без постачальника та поданих номінацій, що додатково встановлено в процесі розгляду справи № 916/2456/19.

Предметом позову у даній справі є вимога АТ «Укртрансгаз» про стягнення з ОК «МЖСТ ДОМ» простроченої заборгованості за період з жовтня 2021 року по липень 2024 року за відібраний природний газ у березні 2018 року в обсязі 21,199 тис.куб.м на підставі ч. 2 ст. 8 Закону.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що правова конструкція ч. 2 ст. 8 Закону передбачає право на отримання оператором газотранспортної системи компенсації вартості спожитого природного газу відповідною особою за відсутності на те правових підстав (без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів). Водночас, у іншій господарській справі (№ 916/2456/19) як місцевим, так і апеляційним господарським судом встановлено факт того, що ОК «МЖСТ ДОМ» здійснювало споживання природного газу у березні 2018 року із дотриманням вимог законодавства України, зокрема на підставі укладеного із ПАТ «НАК «Нафтогаз України» договору. Тобто встановлено преюдиційні факти та обставини відсутності безпідставного споживання ОК «МЖСТ ДОМ» природного газу впродовж березня 2018 року обсягом 21,199 тис. куб. м.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення вартості відібраного з газотранспортної системи природного газу без поданих постачальником номінацій та 3% річних і інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з простроченням відповідачем своїх грошових зобов`язань.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс ГТС, який визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

У ст. 5 розд. 1 гл. І Кодексу ГТС визначено, що номінацією визнається попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу. Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Відповідно до ст. 1 розд. 3 гл. І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій. Пунктом 4 глави 3 розділу І Кодексу ГТС визначено, що експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Згідно з п. 9 гл. 1 розд. VІІІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; послугу балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та які відбираються з неї.

Для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку (п. 1 гл. 1 розд. XI Кодексу ГТС).

Наведені вище положення Кодексу ГТС дають підстави дійти висновку, що укладання договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а також подання та підтвердження номінацій є необхідною передумовою для відбору природного газу в межах газотранспортної системи.

Водночас, у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора ГРС, а по прямому споживачу - на оператора ГТС (п. 8 гл. 3 розд. XII Кодексу ГТС).

Відповідно до пунктів 1-2 гл.1 розд. XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор ГТС враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до ГТС та відібраного з ГТС, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів).

Згідно пунктами 1, 2 гл. 3 розд. XIV Кодексу ГТС оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з ГТС у точках виходу за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС.

Відповідно до п. 7 гл. 3 розд. XIV Кодексу ГТС місячниий небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок таких заходів: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Відповідно до п. 3 гл. 4 розд. XIV Кодексу ГТС підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонніий акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором ГТС відповідно до умов договору транспортування природного газу.

Разом з тим, ч. 1 ст. 11 Закону «Про ринок природного газу» визначено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених КМУ після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.

30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі Закон), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 1 вищевказаного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, є, зокрема кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами ГРС, оператором ГТС та особою, що виконувала функції оператора ГТС до 31.12.2019 включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення (ст.2 Закону 1730-VIII).

29.08.2021 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», яким внесено зміни до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», зокрема, його ст. 8 доповнено ч. 2.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 вищевказаного Закону підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість:

- відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів;

- послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів.

Обсяги природного газу, зазначені в частині другій цієї статті, визначаються як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання (ч. 3 ст. 8 Закону).

КМУ прийняв постанови від 01.10.2015 № 758, від 22.03.2017 № 187 та від 19.10.2018 № 867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» .

Вказані постанови зобов`язували АТ НАК «Нафтогаз» постачати природний газ виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів.

Відповідно до норм права, передбачених Кодексом ГТС (п.8 гл.3 розд. XII, п.1 гл.1 розд.XIV), у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора ГРС, а останній, як замовник послуг транспортування, є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання.

З цих норм права вбачається, що обсяги газу, відібрані споживачами за відсутності по оператору ГРС підтвердженої номінації та віднесені в алокацію останнього, оплачуються таким оператором ГРС на користь оператора ГТС на підставі договору транспортування природного газу.

Однак, як зазначалося вище, 14.07.2021 законодавцем прийнято Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», що спрямований на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу шляхом урегулювання заборгованості, зокрема виробників теплової енергії за природний газ, поставлений НАК «Нафтогаз» в рамках спеціальних обов`язків використаний для їх виробництва, а також неоплаченої вартості обсягів природного газу, відібраних з ГТС підприємствами теплоенергетики протягом 2015 - 2019 років без документального оформлення, отримання номінацій або включення до реєстру.

Вказаним законом доповнено Закон, зокрема, його ст. 8 доповнено ч. 2, аналіз якої дає підстави для висновку, що спірні правовідносини, пов`язані з компенсацією вартості обсягів природного газу, відібраного підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (далі підприємства), з ГТС без поданих оператором ГРС номінацій протягом періоду з 01.12.2015 до 31.12.2019, підлягають врегулюванню на підставі саме цього закону, підприємства мають компенсувати вартість спожитих обсягів газу безпосередньо оператору ГТС (особі, яка здійснювала функції оператора ГТС).

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.04.2024 у справі № 905/2044/19.

У зазначеній постанові об`єднана палата Касаційного господарського суду також зазначила, що: «під час вирішення спору, пов`язаного зі стягненням оператором ГТС заборгованості з оператора ГРС за надані послуги балансування природного газу, суду необхідно з`ясувати, чи включено до вартості послуг балансування вартість обсягів природного газу, що відбиралися підприємствами без номінацій протягом періоду з 01.12.2015 до 31.12.2019. За наявності такої обставини, із загального небалансу оператора ГРС, який врегульовано оператором ГТС, необхідно відрахувати ті обсяги природного газу, відібрані підприємствами, адже, як вказано вище, така кредиторська заборгованість підлягає погашенню на підставі спеціальних норм Закону 1730-VIII, а не на підставі Кодексу ГТС».

Для забезпечення юридичної визначеності Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду уточнює висновки, що містяться у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №904/2591/20.

Відібрання підприємствами обсягів природного газу з ГТС без номінацій призводить до негативного небалансу, який вноситься в алокацію на оператора ГРС та який потребує балансування в системі (відновлення обсягу відібраного газу з ГТС шляхом його закупівлі), зокрема з боку оператора ГТС.

Тобто в такому випадку відбувається надання оператором ГТС послуг балансування, які підлягають оплаті (компенсації вартості газу, необхідного для відновлення балансу ГТС).

Разом з цим витрати оператора ГТС на закупівлю природного газу, відібраного підприємствами без номінацій протягом періоду з 01.12.2015 до 31.12.2019, компенсуються такими підприємствами у порядку, передбаченому ч.2 ст.8 Закону 1730-VIII.

Отже, Об`єднана палата формує наступний правовий висновок щодо застосування ч.2 ст.8 Закону 1730-VIII та п.8 гл.3 розд.XII, пункти 1-2 гл.1 розд.XIV Кодексу ГТС: при стягненні оператором ГТС (особою, яка виконувала функції оператора ГТС) вартості послуг балансування з оператора ГРС за період 2016 - 2019 роки із загального місячного небалансу оператора ГРС відраховуються обсяги відбору природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, які підпадають під дію ч.2 ст.8 Закону 1730-VIII.

Як вбачається з матеріалів цієї справи та зазначалось раніше, 23.10.2017 між АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України (Постачальник) та ОК «МЖСТ ДОМ» (Споживач) було укладено договір постачання природного газу № 8140/1718-ТЕ-23.

Вказаним договором передбачено, що газ, який постачається, використовується ОК «МЖСТ ДОМ» виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Умовами п. 2.1 вказаного договору визначено, що АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зобов`язується, зокрема, у березні 2018 року передати Споживачеві природний газ у обсязі до 120 тис. куб. м.

Водночас, матеріалами цієї справи підтверджується, що:

- ОК «МЖСТ ДОМ» спожито природний газ у березні 2018 року обсягом 21,199 тис.куб.м. (про що свідчать акти наданих послуг з транспортування природного газу (а.с.240 т.1), з розподілу природного газу (а.с.241 т.1));

- АТ «НАК «Нафтогаз України» не було подано номінацій на споживання відповідачем природного газу на березень 2018 року.

- АТ «НАК «Нафтогаз України» відмовлено у підписанні відповідачу актів приймання-передачі природного газу впродовж спірного періоду.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, а також встановлення судом факту споживання відповідачем природного газу (для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню) без поданих номінацій та за відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, колегія суддів доходить висновку, що правовідносини сторін з оплати вартості спожитого природного газу, підпадають під правове регулювання ч. 2 ст. 8 Закону, а відтак звернення позивача з даним позовом до ОК «МЖСТ ДОМ» є правомірним.

Колегія суддів враховує, що приписами ч. 2 ст. 8 Закону встановлено, що заборгованість таких Споживачів погашається протягом 72 місяців, починаючи з 01.10.2021, щомісяця рівними частинами.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с.20 т.1), заборгованість у сумі 59367,06 грн нарахована позивачем за період з жовтня 2021 року по липень 2024 року (за розрахунком позивача, вартість 21,199 тис.куб.м. природного газу у березні 2018 року складає 125718,55 грн (4942 грн за 1000 куб.м.), щомісячний платіж складає 1746,09 грн.).

Відповідач доказів сплати вищевказаної заборгованості в порядку та на умовах, визначених ч. 2 ст. 8 Закону, не надав, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 610 ЦК України.

В свою чергу, відповідно до статей 611, 625 ЦК України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.07.2018 у справі №905/978/17, від 11.05.2018 у справі №922/3087/17 та від 26.04.2018 у справі №910/11857/17).

Вищенаведене, є підставою для стягнення нарахованих за визначений період прострочення відповідних сум 3% річних та інфляційних втрат.

Щодо наявних в матеріалах справи договорів переведення боргу та судових рішень у справі № 916/2456/19, на які посилається відповідач, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.01.2020 у справі №916/2068/19 (наявне посилання у справі №916/2456/19), яке залишене без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.06.2020, частково задоволено позов АТ «НАК «Нафтогаз України» до ОСББ «Вільямса 59-К» та стягнуто з останнього 5000 грн пені, 8486,99 грн 3% річних, 15494,51 грн інфляційних втрат. У задоволенні позову в частині стягнення 125077,86 грн пені, 17198,83 грн 3 % річних та 29824,71 грн інфляційних втрат відмовлено. У задоволенні позову до ОСББ «Вільямса 59Д» відмовлено повністю.

Судом у вказаній справі було встановлено, що:

- заборгованість ОК «МЖСТ ДОМ» за договором від 23.10.2017 № 8140/1718-ТЕ-23 становила 1597057,61 грн;

- 10.07.2018 між АТ НАК «Нафтогаз України» (Кредитор), ОК «МЖСТ ДОМ» (Первісний боржник) та ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-К» (Новий боржник) укладено Договір про переведення боргу № 8283/18-23/ТЕ;

- 12.10.2018 між АТ НАК «Нафтогаз України» (Кредитор), ОК «МЖСТ ДОМ» (Первісний боржник) та ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» (новий боржник) укладено Договір про переведення боргу № 7500/18-23/ТЕ;

- борг ОК «МЖСТ ДОМ» перед АТ НАК «Нафтогаз України» за договором постачання природного газу від 23.10.2017 № 8140/1718-ТЕ-23 був розподілений наступним чином: ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-К» - 659000 грн (або 44,02 %), та ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» - 838057,59 грн (або 55,98 %.);

- ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-К» сплатило свою частину заборгованості за договором постачання природного газу від 23.10.2017 № 8140/1718-ТЕ-23 на підставі договору про переведення боргу від 10.07.2018 № 8283/18-23/ТЕ у повному обсязі;

- ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» також сплатило свою частину заборгованості за договором постачання природного газу від 23.10.2017 № 8140/1718-ТЕ-23 на підставі договору про переведення боргу від 12.10.2018 № 7500/18-23/ТЕ у повному обсязі.

Разом з тим, колегію суддів враховується, що відповідні оплати стосувались виключно за поставлений природний газ в жовтні, листопаді, грудні 2017 року та січні, лютому 2018 року, тобто не охоплюються періодом, який заявлений до стягнення в межа даної справи (березень 2018 року).

Щодо справи № 916/2456/19, колегія суддів зазначає наступне.

Так, АТ «Укртрансгаз» вже зверталося до Господарського суду Одеської області з позовом до ОК «МЖСТ ДОМ» про зобов`язання відповідача повернути безпідставно набуте майно - природний газ у обсязі 21,199 тис.куб.м. та стягнення 119850,88 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 21,199 тис. куб.м. на підставі ст. 1212 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.12.2019 у справі №916/2456/19, залишене без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2020, у позові відмовлено.

В процесі розгляду справи № 916/2456/19 як місцевим господарським судом, так і апеляційним господарським судом встановлено факт того, що ОК «МЖСТ ДОМ» здійснювало споживання природного газу у березні 2018 року із дотриманням вимог законодавства України, зокрема на підставі укладеного із ПАТ «НАК "Нафтогаз України» договору.

Тобто встановлено обставини відсутності саме безпідставного споживання ОК «МЖСТ ДОМ» природного газу впродовж березня 2018 року обсягом 21,199 тис.куб.м.

Разом з тим, як вже зазначалось, предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за відібраний природний газ у березні 2018 року на підставі ч. 2 ст. 8 Закону.

При цьому, вищевказані рішення судів у справі № 916/2456/19 були ухвалені до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», яким внесено зміни до Закону, зокрема, його ст. 8 доповнено ч. 2, яка і визнана позивачем як правова підстава позову у даній справі.

З урахуванням викладеного, обставини, встановлені у справі № 916/2456/19, не є преюдиційними до обставин цієї справи згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України та не можуть бути єдиною та безумовною підставою для відмови у задоволенні позову.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підстави для часткового скасування судового рішення визначені статтею 277 ГПК України, відповідно до якої такими підставами є 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції, ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 07.01.2025 у справі № 916/3894/24 скасувати, ухвалити нове рішення, яким:

Позов задовольнити.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 69766,34 грн заборгованості та 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 3633,60 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська