ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

26.05.2025 Справа №905/519/25
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.
за заявою б/н від 12.05.2025 фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), м.Донецьк,
про неплатоспроможність боржника - фізичної особи,
без виклику представників, -
ВСТАНОВИВ:
19.05.2025 через канцелярію Господарського суду Донецької області отримано заяву ОСОБА_1 б/н від 12.05.2025 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, на підставі ст.ст.115-116 Кодексу України з процедур банкрутства.
Дослідивши матеріали заяви суд зазначає наступне.
Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.
Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.
Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.
Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.
Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.
Статтею 30 Господарського процесуального кодексу України встановлена виключна підсудність справ.
Виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. У цих категоріях справ не допускається також договірна підсудність.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.
За ч. 13 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України визначено, що справи, передбачені п. 8 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.
Вказані норми кореспондуються з положеннями ст. 8 Кодексу України з процедур банкрутства.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 Кодексу України з процедур банкрутства справи про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, місцем проживання фізичної особи або фізичної особи - підприємця. Зміна боржником зареєстрованого місцезнаходження або місця проживання після подання кредитором або боржником заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не впливає на зміну територіальної підсудності господарського суду.
Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для справ про банкрутство або неплатоспроможність.
З огляду на зазначений підхід Європейського суду з прав людини до тлумачення правових норм, положення ч. 13 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України означають, що спір має розглядатися за правилами виключної підсудності.
Означена адреса також вказана заявницею у якості адреси проживання у заяві б/н від 12.05.2025 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, де зазначено, що родина боржника разом з боржником проживають за вказаною адресою.
Суд зазначає, що Кодексом України з процедур банкрутства не надано визначення поняттю «місце проживання фізичної особи», однак відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Також, поняття «місце проживання» визначено й в Законі України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно якого місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.
Крім того, у своєму роз`ясненні від 02.09.2022 Верховний Суд зазначив, що якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.
Таким чином, фактичним місцем знаходження та зареєстрованим місцем проживання заявниці як внутрішньо переміщеної особи є місто Ірпінь Київської області.
Беручи до уваги наведене, справа №905/519/25 за заявою б/н від 12.05.2025 фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, є підсудною Господарському суду Київської області.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Керуючись ст. ст. 2, 8, 115 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 20, 30, 31, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
2.Ухвала набирає чинності з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, протягом десяти днів з дня її складення.
3.Дата складання та підписання ухвали 26.05.2025.

Суддя О.В. Кротінова