ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"29" травня 2025 р. Справа № 918/133/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Олексюк Г.Є.

судді Гудак А.В.

секретар судового засідання Черначук А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Зарічненської селищної ради на рішення Господарського суду Рівненської області від 1 квітня 2025 року по справі №918/133/25 (cуддя Торчинюк В.Г.)

час та місце ухвалення рішення: 1 квітня 2025 року; м. Рівне, вул. Давидюка Тараса, 26А, повний текст рішення складено 4 квітня 2025 року.

за позовом Заступника керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації

до Зарічненської селищної ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області

про скасування державної реєстрації права комунальної власності.

за участю представників сторін:

від Прокурора, Позивача, Відповідача та Третьої особи - не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (надалі - Прокурор) в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації звернувся (надалі - Позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Зарічненської селищної ради (надалі - Відповідач; за участю третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області (надалі - Третя особа)) про скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку площею 5,9376 Га з кадастровим номером :08:000:0016, що розташована у межах прикордонної смуги на території Вараського району Рівненської області, за Зарічненською селищною радою на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Святчук К.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 3 листопада 2022 року № 65352120, з одночасним визнанням права державної власності на вказану земельну ділянку за державою в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації.

Позовні вимоги Прокурор обґрунтовував доводами про те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель оборони, оскільки знаходиться в межах прикордонної смуги та, в силу законодавчих обмежень, може перебувати лише у державній власності. Вказані обставини, на думку Прокурора, підтверджуються тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0016, розташована на місцевості на відстані не більше 2 кілометрів від лінії державного кордону з республікою білорусь, який проходить по річці Прип`ять, а отже, знаходиться у прикордонній смузі. Прокурор вважає, що всупереч вимог чинного законодавства, під час передачі у комунальну власність відповідно до наказу Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області від 28 грудня 2020 року №17-73-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", у перелік земельних ділянок незаконно включено земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0016.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 1 квітня 2025 року позов Прокурора задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт, зокрема, вказує, що частина 3 статті 77 Земельного кодексу України станом на час передачі земельної ділянки з державної у комунальну власність мала іншу редакцію, якою було передбачено, що навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. У межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій надаються в постійне користування земельні ділянки шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми.

Також оскаржений зазнає, що на час передачі ділянки у власність територіальної громади чинні на той час норми законодавства передбачали, що до земель оборони відносяться прикордонні смуги уздовж лінії державного кордону у межах яких військовим частинам Державної прикордонної служби України надаються в постійне користування земельні ділянки шириною 30-50 метрів та що прикордонна смуга не могла бути меншою від ширини смуги місцевості, що знаходиться в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень. Таким чином, апелянт вважає безпідставним твердження Прокурора про те, що Третя особа під час передачі спірної ділянки у власність територіальної громади не урахувала вимог чинного на той час законодавства, адже ширину прикордонної смуги у розмірі 2 кілометрів від лінії державного кордону тогочасне законодавство не передбачало.

Також скаржник звертає увагу, що згідно з нормами пункту 24 Розділу Х Перехідні положення ЗК України, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Ухвалою Північного-західного апеляційного господарського суду від 29 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на рішення Господарського суду Рівненської області від 1 квітня 2025 року.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 12 травня 2025 року проведення підготовчих дій закінчено; розгляд апеляційної скарги призначено на 29 травня 2025 року об 14:30 год..

19 травня 2025 року через підсистему "Електроний суд" від Третої особи надійшло клопотання про розгляд спарви за відсутності представника Третьої особи.

В судове засідання від 29 травня предстанвикики Позивача, Відповідача та Третьої особи, Прокурор не з`явилися.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 918/133/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №902/122/24, виходячи із наступних підстав.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26 березня 2025 року прийняти до розгляду справу № 902/122/24.

Предметом розгляду даного судового спору є вимоги Прокурора в яких він просить визнати недійсним наказ в частині передачі земельних ділянок із державної у комунальну власність, скасування державної реєстрації права комунальної власності щодо земельних ділянок, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Частиною 4 статті 236 Господасрького процесуального кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 лютого 2025 року по справі №902/122/24 вказану справу № 902/122/24 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Предметом розгляду у справі №902/122/24 є вимоги про визнання недійсним наказу в частині передачі земельних ділянок із державної у комунальну власність, скасування державної реєстрації права комунальної власності щодо земельних ділянок, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельних ділянок. Сторонами у даній справі є Позивач в інтересах котрого від імені держави Прокурор подав позов до Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, Відповідача 2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Третьої особи (тобто схожими сторонами із даною справою №918/133/25).

Позов в справі №902/122/24 мотивовано тим, що спірні земельні ділянки частково розташовані у межах прикордонної смуги, яка встановлена вздовж державного кордону України, що свідчить про їх приналежність у цих частинах до земель оборони, які можуть перебувати лише у державній власності та не підлягають передачі до комунальної чи приватної власності, а також щодо яких встановлений спеціальний режим їх використання. Прокурор в цій справі вказує, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0866 площею 14,0092 Га та :01:000:0913 площею 14,3612 Га незаконно зареєстровані у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за категорією - землі сільськогосподарського призначення та цільовим призначенням - землі запасу. При цьому, наявність такої реєстрації з позиції позовної заяви позбавляє Позивача можливості належним чином розпорядитися земельними ділянками уздовж лінії державного кордону та надати їх у постійне користування Третій особі для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону.

З вищевказаного апеляційний господарський суд робить висновок, що у даній справі №918/133/25 та справі №902/122/24 збігаються як сторони так і позовні вимоги.

Мотивуючи підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив наступне:

Прямою вказівкою в законі визначено можливість встановлення контрольованих прикордонних районів у межах земель територіальних громад. За викладеного колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що встановлення прикордонного режиму та прикордонної смуги не виключає можливості перебування таких земельних ділянок у комунальній власності.

Підтвердженням цього висновку є і внесений Законом № 2952-IX від 24 лютого 2023 року до Перехідних положень ЗК України пункт 27-1, який визначив, що військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, надають у постійне користування земельні ділянки державної та комунальної власності уздовж лінії державного кордону України на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми у порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу, з урахуванням вимог цього пункту. Звідси очевидно, що законодавець передбачив можливість використання і комунальних земель в "оборонних цілях", однак автоматичного переведення цих земель до категорії земель оборони не визначав.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду констатував, що наразі висновок суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах відсутній. Більше того, у правозастосуванні наявна виключна правова проблема визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги, встановленої вздовж державного кордону з урахуванням положень пункту 27-1 Перехідних положень ЗК України, а саме щодо віднесення/не віднесення їх до земель оборони в автоматичному порядку. При цьому, від вирішення цього питання залежить встановлення дійсного власника вказаних земель, їх належного розпорядника, а відтак і можливість стверджувати про порушення інтересів держави у спірних правовідносинах.

Таким чином, колегія КГС ВС вважала, що вирішення у цій справі питання щодо визначення правової природи земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги, має істотне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права. Водночас слід враховувати, що у цій справі існує невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, а питання щодо правового регулювання, які виникли у цій справі, актуальні не лише у справах господарського чи цивільного права, але й у публічному праві (адміністративному, кримінальному), тобто в невизначеній кількості справ.

Таким чином, вирішення Великовою Палатою Верховного Суду у справі № 902/122/24 питання щодо визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги має істотне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права.

Як вже вказано вище, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26 березня 2025 року прийнято до розгляду справу № 902/122/24 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 7 травня 2025 року о 10 годині 00 хвилин.

На час винесення ухвали від 29 травня 2025 року у даній справі в реєстрі судових рішень відсутній повний текст судового рішення ВПВС.

Колегія суддів зазначає, що у справі № 918/133/25, яка розглядається, ключовим є вирішення питання щодо визначення правового режиму спірної земельної ділянки, яка розміщена в межах прикордонної смуги, а відтак і можливість стверджувати про порушення інтересів держави у спірних правовідносинах.

Отже, правовідносини у даній справі та у справі №902/122/24 є тотожними, оскільки стосуються розгляду вимог про визнання недійсним наказу в частині передачі земельних ділянок із державної у комунальну власність, скасування державної реєстрації права комунальної власності щодо земельних ділянок, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, судам нижчих інстанцій результат вирішення конкретної судової справи.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господасрького процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У цьому випадку, згідно з приписами пункту 11 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З метою забезпечення єдності судової практики, враховуючи підстави для передачі справи №902/122/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду та прийняття її до розгляду, апеляційний господарський суд вважає необхідним зупинити провадження у даній справі до закінчення перегляду у касаційному порядку судового рішення у справі №902/122/24 та вирішення питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах.

Керуючись статтями 234, 227, 229, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Зупинити апеляційне провадження у справі № 918/133/25 до ухвалення Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у справі № 902/122/24 та оприлюднення повного тексту судового рішення.

2. Зобов`язати сторони повідомити Північно-західний апеляційний господарський суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі № 918/133/25.

3. Ухвала набирає законної сили після її оголошення та може бути оскаржена відповідно до пункту 3 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України до Верховного Суду впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготолено 30 травня 2025 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.