УХВАЛА

20 травня 2025 року

м. Київ

cправа № 922/2069/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:

позивача (прокуратури) - Мовчан О. В. (за посвідченням),

відповідача-1 - Василенка І. Ю. (в порядку самопредставництва),

відповідача-2 - Кітченко М. Ю. (в порядку самопредставництва),

відповідача-3 - Коротенка О. І. (адвокат),

розглянувши касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2024 (суддя Жельне С. Ч.) і постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.03.2025 (головуючий - Хачатрян В. С., судді Слободін М. М., Тихий П. В.) у справі

за позовом керівника Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області

до: 1) Харківської міської ради,

2) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради,

3) фізичної особи ОСОБА_1

про визнання незаконним та скасування рішень, визнання договору недійсним та повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

28.05.2021 керівник Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова (далі - прокурор, позивач) в інтересах держави звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом (у редакції заяви про зміну предмета позову від 10.09.2024) до Харківської міської ради (далі - Харківська міськрада, Міськрада, відповідач-1), Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі - Управління комунального майна Харківської міськради, Управління, відповідач-2), фізичної особи ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , покупець, відповідач-3) про:

1) визнання незаконними та скасування пункту 83 додатку до рішення 18 сесії Харківської міськради 7 скликання від 21.02.2018 № 1008/18 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" (далі - рішення Харківської міськради від 21.02.2018, рішення № 1008/18, оспорюване рішення) та наказу Управління комунального майна Харківської міськради від 12.06.2018 № 197 "Про оформлення договору купівлі-продажу" (далі - наказ № 197, оспорюваний наказ);

2) визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 12.06.2018 № 5583-В-С, укладеного між територіальною громадою міста Харкова в особі Харківської міськради, від імені якої діяло Управління, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1. (далі - ФОП ОСОБА_1.), посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області (далі - ХМНО) Саутенко Н. В. і зареєстрованого в реєстрі за № 1866 (далі - договір купівлі-продажу від 12.06.2018, договір № 5583-В-С, оспорюваний договір);

3) визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1. на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, проведеної 19.06.2018 приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н. В. на підставі договору № 5583-В-С (номер відомостей про речове право: 26772545), з урахуванням змін щодо цільового призначення та адреси вказаного об`єкта, реєстрацію яких проведено 26.07.2018 державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Г. А.;

4) зобов`язання ОСОБА_1. повернути Харківській міській об`єднаній територіальній громаді в особі Харківської міськради шляхом складання акта приймання-передачі нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 10-2, 10-3 загальною площею 56,5 м2 (далі - спірне нерухоме майно, спірні нежитлові приміщення), розташовані в житловому будинку літ. "Б-2" на АДРЕСА_1 , які є предметом купівлі-продажу за договором № 5583-В-С, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н. В. (реєстровий № 1866), у стані не гіршому, ніж на момент складання акта приймання-передачі цих приміщень від 15.06.2018, посилаючись на положення статей 16, 21, 203, 215, 216, 261, 267, 327, 345, 346 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (чинного до 31.01.2020), статей 2, 3, 51, 162, 29 Закону України "Про приватизацію державного майна" (чинного до 06.03.2018), статей 3, 4, 9, 11, 182, 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств" (чинного до 06.03.2018), статті 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" (чинного з 07.03.2018), статей 18, 26, 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статей 16, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Позовна заява обґрунтовується тим, що під час прийняття Харківською міськрадою оспорюваного рішення та в ході здійснення процедури відчуження спірного нерухомого майна і укладання оспорюваного договору відповідачі-1- 3 порушили вимоги законодавства про приватизацію, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Харкова на 2017- 2022 роки, що безпосередньо порушує права та інтереси територіальної громади міста Харкова.

Крім того прокурор просить визнати поважною причину пропуску ним позовної давності з огляду на те, що про порушення прав територіальної громади міста Харкова дізнався лише за результатами опрацювання низки приватизаційних справ, у т. ч. щодо приватизації спірних нежитлових приміщень, вилучених в Управлінні комунального майна Харківської міськради під час досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000002 на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019 у справі № 639/687/19.

У поданих відзивах на позовну заяву всі відповідачі заперечили проти задоволення позовних вимог, у тому числі заявивши про застосування наслідків спливу позовної давності.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.11.2024, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.03.2025, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення та постанова мотивовані обґрунтованістю позовних вимог з огляду на порушення відповідачами-1- 3 норм законодавства про приватизацію під час прийняття оспорюваного рішення щодо застосування викупу як способу приватизації спірного нерухомого майна та на момент укладення договору купівлі-продажу № 5583-В-С, що зумовлено фактичним нездійсненням ФОП ОСОБА_1 (колишнім орендарем) невід`ємних поліпшень спірних нежитлових приміщень у період їх перебування в оренді, проте, зважаючи на подання всіма відповідачами заяв про застосування наслідків спливу позовної давності та враховуючи похідний характер вимог про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1. на спірне нерухоме майно та про його повернення Харківській міській об`єднаній територіальній громаді в співвідношенні з позовною вимогою про визнання недійсним договору № 5583-В-С, суди на підставі статей 258, 261, 267 ЦК України та частини 2 статті 30 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" (чинного з 07.03.2018) у підсумку дійшли висновку про відмову в задоволенні позову саме в зв`язку зі спливом скороченої позовної давності (3 місяці) за умов недоведеності поважних причин для поновлення цього строку, оскільки докази (матеріали приватизаційних справ), які свідчать про порушення відповідачами норм законодавства про приватизацію, в ході досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000002 прокурором 06.02.2019 отримано на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019, а обставин переривання позовної давності місцевим господарським судом не встановлено, тому перебіг тримісячного строку позовної давності щодо оспорювання договору № 5583-В-С для прокурора як самостійного позивача закінчився 07.05.2019, отже його звернення з цим позовом у травні 2021 року свідчить про пропуск позовної давності (аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05.02.2025 у справі № 922/646/22).

Водночас відмову в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та часткове скасування рішення Харківської міськради від 21.02.2018 і наказу № 197 суди попередніх інстанцій аргументували неефективністю обраного прокурором способу захисту права територіальної громади міста Харкова (в цій частині позову), позаяк оспорювані рішення та наказ вже були реалізовані та вичерпали свою дію виконанням, що за умов наявної відмови суду у визнанні недійсним договору купівлі-продажу від 12.06.2018 не призведе до поновлення прав територіальної громади міста Харкова щодо володіння, користування або розпорядження спірним нерухомим майном.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду та постановою суду апеляційної інстанції, заступник керівника Харківської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені рішення та постанову та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

На обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, наголошуючи на тому, що:

1) необхідно відступити від висновку щодо застосування норм пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" (чинного з 07.03.2018) в подібних правовідносинах, викладеного в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2023 у справі № 922/4169/19, від 18.10.2023 у справі № 922/239/22, від 22.01.2025 № 922/243/22, від 05.02.2025 у справі № 922/646/22, від 26.02.2025 у справі № 922/463/22, від 26.02.2025 у справі № 922/483/22, та водночас виснувати про необхідність застосування абзацу 2 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, наслідком чого буде застосування загальної позовної давності (3 роки) до спірних правовідносин, яке (відступлення) скаржник аргументує тим, що в зазначених постановах Верховний Суд фактично дійшов висновку про ототожнення передбачених абзацами 2 і 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" (чинного з 07.03.2018) окремих виняткових підстав незастосування цього Закону до відносин незавершеної приватизації державного чи комунального майна, в тому числі в частині скороченої позовної давності (3 місяці), запровадженої частиною 2 статті 30 цього Закону;

2) суди не врахували висновку щодо застосування положень статті 261 ЦК України (в контексті того, що перебіг позовної давності для прокурора слід обчислювати з моменту безпосереднього отримання документів, які свідчать про незаконність та безпідставність вибуття майна з комунальної власності, зокрема з ухвали слідчого судді від 06.02.2019 у кримінальному провадженні № 0000002, зареєстрованому за ознакам вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 366 Кримінального кодексу України), викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 914/3224/16 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 922/979/21, від 13.11.2024 у справі № 922/2008/21;

2) суди не врахували викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16 та в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 641/76/17 висновку про непоширення позовної давності на вимогу про визнання нікчемного правочину недійсним, оскільки рішення суду, прийняте за таким позовом, тільки констатує нікчемність правочину, адже його нікчемність встановлена в нормі закону;

3) суди не врахували висновку щодо застосування стандарту доказування, викладеного в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17;

4) суди не врахували висновку щодо застосування положень частини 5 статті 267 ЦК України (в контексті необхідності доведення позивачем існування поважних причин пропуску позовної давності), викладеного в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012;

5) суди не врахували висновку щодо застосування норми пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції, чинній з 02.04.2020 (в контексті того, що запровадження на всій території України карантину є безумовною правовою підставою для продовження строків на строк дії такого карантину), викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20 та в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.12.2023 у справі № 947/8885/21;

6) суди не врахували висновку щодо застосування положень статей 16, 21 ЦК України (в контексті того, що належними та ефективними способом захисту права територіальної громади є визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та повернення у власність територіальної громади майна (приміщення), незаконно відчуженого фізичній особі, яке (повернення) переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів), викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 922/623/20 та в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.09.2024 у справі № 922/3960/19.

Таким чином, зміст касаційної скарги свідчить про те, скаржник не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про повернення спірного нерухомого майна Харківській міській об`єднаній територіальній громаді в особі Харківської міськради з підстав неврахування, зокрема, викладеного в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.09.2024 у справі № 922/3960/19, від 16.10.2024 у справі № 922/979/21, від 13.11.2024 у справі № 922/2008/21 висновку про те, що належним та ефективним способом захисту права територіальної громади є повернення у власність територіальної громади спірного нерухомого майна, незаконно відчуженого (шляхом викупу) органом місцевого самоврядування на користь фізичної особи, оскільки переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів, щоб таке відчуження відбувалося в передбачений чинним законодавством спосіб і сприяло досягненню максимального економічного ефекту від продажу об`єкта комунальної власності.

Разом з тим під час вивчення матеріалів касаційної скарги колегія суддів установила, що на підставі частини 1 статті 302 ГПК України ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.02.2025 справу № 922/3727/19 було передано на розгляд судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в зв`язку з необхідністю відступлення від викладеного при розгляді справ №№ 922/2934/19, 922/1030/20, 922/243/22, 922/1782/21, 922/787/20, 922/1970/19, 922/2932/19, 922/3562/21, 922/801/21, 922/2932/19, 922/3834/19, 922/1398/20, 922/1398/20, 922/4006/19, 922/1822/20, 922/4361/19, 922/1172/20, 922/2246/19, 922/984/20, 922/787/20, 922/3960/19, 922/979/21, 922/2008/21 висновку Верховного Суду про те, що належним способом захисту права місцевої територіальної громади є саме позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу майна недійсним і зобов`язання боржника вчинити дії з повернення відчуженого майна.

Судова палата для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 19.03.2025 вказану справу прийняла до розгляду та наразі її розгляд призначено на 22.05.2025.

Колегія суддів зауважує, що оскільки оскаржуваними судовими рішеннями судів попередніх інстанцій було відмовлено в задоволенні похідної позовної вимоги про повернення спірних нежитлових приміщень Міськради саме з мотивів спливу скороченої позовної давності за основною позовною вимогою (про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12.06.2018), а обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155)), то викладені судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за наслідками розгляду справи № 922/3727/19 висновки щодо визначення належного способу захисту права місцевої територіальної громади матимуть істотне значення для правильного вирішення справи № 922/2069/21.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, зважаючи на предмет і підстави позову, з метою дотримання єдності судової практики та принципу верховенства права, невід`ємним складовим елементом якого є юридична визначеність, а також принципу пропорційності, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 922/2069/21 до закінчення перегляду Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду в касаційному порядку судових рішень у справі № 922/3727/19 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого перегляду.

Керуючись статтями 228, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 922/2069/21 до закінчення перегляду Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду в касаційному порядку судових рішень у справі № 922/3727/19 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого перегляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай