ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025м. ДніпроСправа № 904/820/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників

за позовом Широківської селищної ради, 53700, Дніпропетровська обл., Криворізький р-н., с-ще.Широке, вул.Соборна, буд.107,

до фізичної особи-підприємця Гудзь Олександра Володимировича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення заборгованості з орендної плати за землю в розмірі 94 528,23грн.

СУТЬ СПОРУ:

Широківська селищна рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Гудзь Олександра Володимировича про стягнення заборгованості за договором оренди землі №9 від 15.11.2008р. в сумі 94 528,23грн.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

Також в своїй позовній заяві позивач просить розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 04.03.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслана на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засобами поштового зв`язку.

На адресу суду повернулось поштове повідомлення про вручення ухвали від 04.03.2025р. відповідачу.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Відповідач не надав до суду відзив на позов.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак не зробив цього, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 248 Господарського кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору оренди землі, строк дії договору, умови передачі землі та повернення її з оренди, факт передачі землі в оренду, час користування нею орендарем, настання строку сплати орендної плати, інших платежів та їх розмір, наявність часткової чи повної сплати, допущення прострочення сплати орендної плати.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 15.11.2008 між Широківською селищною радою (далі - орендодавець, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Гудзем Олександром Володимировичем (далі - орендар, відповідач) було укладено договір оренди землі № 9, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,1451 га для обслуговування будівель та споруд, яка знаходиться в межах населеного пункту смт. Широке по вул. Лермонтова, 1-А на території Широківської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області на підставі рішення Широківської селищної ради від 06.02.2008 № 284-20/У (пункт 1 договору).

У пункті 8 договору сторони визначили, що договір укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 10 днів до закінчення строку договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

У договорі вказано, що невід`ємними частинами договору є:

- план або схема земельної ділянки;

- кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використання та встановлених земельних сервітутів;

- акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

- акт приймання-передачі об`єкта оренди;

- технічна документація.

Договір зареєстрований у Широківському відділенні Дніпропетровської регіональної філії Центру державного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.01.2009 за № 21.

До договору за взаємною домовленістю сторін внесені зміни згідно з Додатковою угодою №1/2020 від 19.05.2020.

Відповідно до пункту 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1451 га. Місце розташування та межі земельної ділянки, що передається в оренду, зазначені на плані, що міститься в додатку до договору. Кадастровий номер земельної ділянки - -01-001-0173.

На спірній земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, що відповідачу (орендарю за договором) на праві власності, а саме: нежитлова будівля загальною площею 433,7 кв.м. Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.02.2025 номер інформаційної довідки 413678985, з якої вбачається, що на підставі договору купівлі- продажу нерухомості, серія та номер: 21286, виданий 30.07.2002, видавник: Товарна Біржа «Українська» м. Запоріжжя відповідач є власником об`єкта нерухомого майна: нежитлової будівлі (будівля складу літ. А-1) загальною площею 433,7 кв.м, реєстраційний номер майна 12725604, що розташована за адресою: вулиця Лермонтова, будинок 1а, смт. Широке, Широківський район, Дніпропетровська область; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, ЯЯЯ № 395584, 10.11.2005, рішення Широківської селищної ради «Про видачу свідоцтва про право власності» від 29.09.2005 р. за № 163.

При цьому, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0173, на якій розташовано нерухоме майно, яке належить відповідачу на праві власності, знаходиться у комунальній власності Широківської об`єднаної територіальної громади в особі Широківської селищної ради з 03.07.2020, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.02.2025, номер інформаційної довідки 413678200.

Так, згідно з пунктами 3, 4 та 5 договору:

- на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна - будівництво;

- земельна ділянка передається в оренду разом з об`єктами нерухомого майна, будівництво;

- нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 32 521,263.

При цьому, у пункті 15 договору сторони визначили, що земельна ділянка передається в оренду для обслуговування будівель та споруд.

Згідно із пунктом 16 договору цільове призначення земельної ділянка - код 1.11.3. Комерційного використання.

Відповідно до умов пункту 20 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3-х денний строк після державної реєстрації договору за актом її приймання-передачі.

У відповідності до вказаних умов, між сторонами було підписано акт прийому-передачі земельної ділянки від 15.11.2008, в якому сторони засвідчили, що:

- орендодавець передає земельну ділянку в оренду для комерційного використання, на території Широківської селищної ради вул. Лермонтова, 1-а, що відповідає умовам договору, зареєстрованому у Широківському відділенні Дніпропетровської регіональної філії Центру державного кадастру, про що вчинено запис від 29.01.2009 за № 21, та придатному для використання за цільовим призначенням ПП Гудзь О.В., площею 0,1451 га, а орендар приймає вищевказану земельну ділянку у стані, придатному для її цільового використання згідно з договором оренди. Заперечень з боку представників сторін при передачі земельної ділянки не надійшло. Розміри та місце положення земельної ділянки показано на схемі.

Доказів повернення вказаної земельної ділянки з оренди матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 9 договору орендна плата за 1 451 кв.м. вноситься орендарем у грошовій формі 7,00 грн. за 1 кв.м. річний розмір якої становить 10151,089 та сплачується щомісячно на рахунок Широківської селищної ради згідно з чинним законодавством з розрахунком 11,9 % від нормативної грошової оцінки.

У пункті 10 договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством з розрахунком 11,9 % від нормативної грошової оцінки.

У пункті 11 договору сторони погодили, що орендна плата вноситься у такі строки - щомісячно, не пізніше 30 числа, після закінчення терміну нарахування.

Згідно з пунктом 31 договору Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити Орендодавцю орендну плату в порядку, у строки та у формі, які передбачені Договором.

У 2020 році у зв`язку із набранням чинності рішень Широківської селищної ради від 27 грудня 2018 року № 385-19/VII «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населеного пункту смт Широке Широківського району Дніпропетровської області» та від 26 червня 2019 року № 525-24/VII «Про встановлення ставок та пільг зі сплати місцевих податків на території Широківської селищної ради», за взаємною домовленістю сторін Додатковою угодою від 19.05.2020 №1/2020 про внесення змін до Договору оренди землі від 15 листопада 2008 року №9 внесено зміни стосовно нормативної грошової оцінки земельної ділянки та ставки орендної плати.

Згідно зі змінами, внесеними Додатковою угодою від 19.05.2020 № 1/2020 до п. 9 розділу «Орендна плата» договору оренди землі від 15.11.2008 №9 орендар зобов`язаний щомісячно сплачувати орендну плату за землю у грошовій формі та в розмірі, що складає 6,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за календарний рік, шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок Широківської селищної ради.

На момент подання позову договір є чинним, не визнаний недійсним та не розірваний сторонами.

Згідно з інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (інформаційний лист від 13.12.2024 року № 56671/5/04-36-24-16-13) за 2022-2024 роки фізичною особою-підприємцем Гудзем О.В. не подано податкові декларації з плати за землю в частині орендної плати, тому дані щодо нарахованої орендної плати та заборгованості з орендної плати за 2022-2024 роки відсутні.

У зв`язку з цим розрахунок заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: с-ще Широке вул. Єдності, 1-а, фізичною особою-підприємцем Гудзем О.В. за період з 01.02.2022 року по 31.12.2024 року зроблений згідно з Договором оренди землі № 9 від 15 листопада 2008 року з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 19.05.2020 №1/2020 про внесення змін до Договору оренди землі від 15 листопада 2008 року №9, а також довідки відділу фінансів Широківської селищної ради від 04.02.2025 №24 про суму сплачених податків, зборів, платежів.

За період 01.02.2022-31.12.2024 відповідачем орендна плата не сплачувалася.

Згідно з розрахунком від 07.02.2025 за підписом начальника відділу земельних відносин виконавчого комітету Широківської селищної ради заборгованість з орендної тисячі плати за період з 01.02.2022 по 31.12.2024 складає 94 528,23 грн.

Як зазначає позивач, у відповідача утворилась заборгованість по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,1451 га станом на 01.01.2025 ((за період з 01.02.2022 по 31.12.2024) в сумі 94 528,34грн.

Відповідачем у добровільному порядку вказана заборгованість не погашена, що і стало причиною звернення позивача із позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами, внаслідок укладання договору оренди землі від 15.11.2008 (кадастровий номер :01:001:0173), виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі" та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є:

- об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

- строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Як було вже вищезазначено, у пунктах 9, 10 та 11 договору сторонами були визначені умови щодо порядку сплати орендної плати та як встановлено господарським судом, строк виконання зобов`язання зі сплати орендної плати за період користування орендованою земельною ділянкою в період з 01.02.2022 по 31.12.2024 в сумі 94 528,23гн. є таким, що настав.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження повної сплати відповідачем орендної плати за період з 01.02.2022 по 31.12.2024 відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу в сумі 94 528,23, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Слід також відзначити, що відповідно до частин 1 та 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах вина особи, яка порушила зобов`язання, презюмується і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання.

Вказана правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 908/1399/17.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 94 528,23грн.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

З врахуванням вище викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод є право на змагальне провадження.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 94 528,23грн.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 3 028,00грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Гудзь Олександра Володимировича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Широківської селищної ради, 53700, Дніпропетровська обл., Криворізький р-н., с-ще.Широке, вул.Соборна, буд.107, (рахунок місцевого бюджету UA0004543, отримувач: ГУК у Дніпропетровській області/ОТГ с. Широке/18010900, код отримувача (ЄДРПОУ): 37988155, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм. подат.), код класифікації доходів бюджету: 18010900, найменування коду класифікації доходів бюджету: орендна плата з фізичних осіб) заборгованість по орендній платі за землю за період з 01.02.2022 по 31.12.2024 включно, згідно з договором оренди землі від 15.11.2008 №9, площею 0,1451 га., кадастровий номер: :01:001:0173, яка знаходиться в межах населеного пункту с-ще Широке на території Широківської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області, за адресою вул. Єдності, 1а, в розмірі 94 528,23грн. (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот двадцять вісім гривень 23 коп.)

Стягнути з фізичної особи-підприємця Гудзь Олександра Володимировича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Широківської селищної ради, 53700, Дніпропетровська обл., Криворізький р-н., с-ще.Широке, вул.Соборна, буд.107, (UA0019027 Держказначейська служба України, м. Київ МФО 820172) суму судового збору в розмірі 3 028,00грн. (призначення платежу: повернення судового збору (КЕКВ 2800) 3 028грн. витрати по сплаті судового збору).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.05.2025

Суддя С.П. Панна