СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Харків Справа №922/3563/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача Грічаніченко О.О., ордер серія АХ№1248801 від 26.03.2025 року, свідоцтво №962 від 27.04.2001 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача фізичної особи-підприємця Гармаш Валентини Василівни (вх.№783Х/1) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.03.2025 року у справі №922/3563/24,

за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», м. Харків,

до фізичної особи-підприємця Гармаш Валентини Василівни, м. Харків,

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/3563/24 від 10.12.2024 року, позов задоволено повністю.

Стягнуто фізичної особи-підприємства Гармаш Валентини Василівни на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість у сумі 154833,05 грн за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з 01.10.2023 року по 30.04.2024 року; у сумі 265,92 грн абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2023 року по 31.05.2024 року; у сумі 2531,84 грн за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за період з 01.10.2023 року по 31.05.2024 року, а також судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 2422,40 грн, а також витрати пов`язані із наданням поштового зв`язку у сумі 55,00 грн.

10.03.2025 року відповідач (боржник у справі) подав до суду заяву про розстрочення виконання рішення суду (вх.№6189), наступним шляхом:

- 12630,81 грн, сума яка буде сплачена до 01.04.2025 року, а залишкова сума заборгованості в сумі 120000,00 грн розраховується на 6 (шість) календарних місяців та буде сплачена щомісячними рівними платежем по 20000,00 грн щомісячно до першого числа наступного місяця;

- перший платіж у сумі 12000,00 грн буде сплачено до 01.05.2025 року, останні до 01.10.2025 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.03.2025 року у справі №922/3563/24 (повний текст складено 28.03.2025 року, суддя Юрченко В.С.) у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Гармаш Валентини Василівни (вх.№6189 від 10.03.2025 року) про розстрочення виконання рішення суду - відмовлено.

Відповідач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.03.2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про розстрочення виконання рішення у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що він не є належним відповідачем у частині позовних вимог стосовно нарахування заборгованості за комунальні платежі за користування приміщеннями № 28- 32, 49, загальною площею 121,1 кв.м в літ. «А-5» та №18, 19, 22, 23, 25, 26, 27, 27а загальною площею 128,4 кв.м в літ. «А-5» в житловому будинку по вулиці Г.Сковороди, 67 (Пушкінська) у мХаркові, що були відчуженні на підставі договорів дарування від 16.12.2011 року та від 16.04.2019 року.

Скаржник звертає увагу, що ним до суду першої інстанції були надані докази про наявність захворювань, необхідність стороннього догляду, докази в підтвердження пенсійного віку, статусу внутрішньо-переміщеної особи, розірвання договорів із орендарями приміщень, які припинили свою діяльність через небезпеку перебування у місті Харкові. Крім того були надані докази ракетного обстрілу 24.01.2024 року Російською Федерацією прилеглої території будинку за адресою по вулиці Г.Сковороди,67 (Пушкінська) у м Харкові, внаслідок чого в будинку були істотно пошкоджені належні мені нежитлові приміщення, що призвело до тимчасової неможливості їх використання за призначенням. Надані докази аварійного залиття позивачем КП «Харківські теплові мережі» 14.02.2024 року цокольного поверху та нежитлових приміщень підвалу у будинку №67 по вулиці Григорія Сковороди у місті Харкові, які належать Гармаш В.В.

Апелянт зазначає, що суд не звернув увагу на часткову оплату існуючої заборгованості перед позивачем, яка виникла за судовим рішенням. Тобто суд мав можливість переконатися не лише у намірах виконувати рішення суду, а і у реальних діях. Скаржник наполягає на тому, що висновки суду першої інстанції є необ`єктивними та протирічать загальновідомим фактам, а саме, що внаслідок збройної агресії основна частина населення Харкова покинула свої місця проживання, не говорячи про здійснення підприємницької діяльності у місті Харкові, який наразі є прифронтовим містом і зазнав великого негативного впливу. При цьому територію Харківської міської територіальної громади наразі віднесено до території можливих бойових дій, що значно впливає на економічну ситуацію в регіоні.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 року відкрито апеляційне провадження за скаргою фізичної особи-підприємця Гармаш Валентини Василівни на ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.03.2025 року у справі №922/3563/24. Встановлено позивачу строк протягом якого він має право подати до суду відзив на апеляційну скаргу, а також встановлено строк протягом якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі. Справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права учасників справи на участь у судовому засіданні, а також шляхи реалізації права учасників справи на подання документів до суду засобами електронного зв`язку через підсистему електронний суд. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3563/24.

Вказана ухвала була направлена позивачу до електронного кабінету користувача у підсистемі електронний суд і доставлена йому 24.04.2025 року. Представнику відповідача копія ухвали також направлена до електронного кабінету користувача у підсистемі електронний суд і доставлена йому 27.04.2025 року. Безпосередньо відповідачу копія ухвали направлена засобами поштового зв`язку і доставлена йому 06.05.2025 року, що підтверджується зворотнім повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5191 від 25.04.2025 року), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення норм матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач вказує, що відповідачем у даній справі не доведено суду шляхом надання беззаперечних доказів обставин, які підтверджували б неможливість або утруднення виконання рішення суду у даній справі, заявником не надано суду доказів можливих негативних наслідків для останнього при виконанні рішення Господарського суду Харківської області від 10.12.2024 року, відсутні докази неможливості відповідачем (заявником) виконати судове рішення без надання розстрочки, з урахуванням того, що при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення суд має враховувати, зокрема, матеріальні інтереси обох сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору.

30.04.2025 року матеріали справи №922/3563/24 на вимогу надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

19.05.2025 року від апелянта надійшли документи (вх.№6316), а саме: копій платіжних інструкцій у підтвердження оплати заборгованості. Вказані документи долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 19.05.2025 року після заслуховування позицій представників сторін, з метою дотримання принципів судочинства в господарському процесі, повного і всебічного розгляду справи по суті, колегія суддів з огляду на приписи ст.216 Господарського процесуального кодексу України дійшла висновку про оголошення протокольно перерви до 26.05.2025 року.

20.05.2025 року від позивача надійшло клопотання (вх.№6342), в якому просить справу розглядати за відсутності представника; відмовити в задоволенні апеляційної скарги ФОП Гармаш В.В., а ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.03.2025 року залишити в силі.

Відповідач 23.05.2025 року надав до суду клопотання (вх.№6538), в якому просить в обґрунтування доводів щодо ракетного обстрілу 24.01.2024 року, внаслідок якого в будинку були істотно пошкоджені належні Гармаш В.В. нежитлові приміщення, що призвело до тимчасової неможливості їх використання за призначенням, долучити до матеріалів справи відповідні фотоматеріали.

У судовому засіданні 26.05.2025 року представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційним Судом України у пункті 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012 у справі №1-26/2021 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Частиною 1 ст.239 ГПК України унормовано, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до положень ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (ч.1). Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3). Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.4). Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.5).

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, підставою для розстрочення виконання рішення є об`єктивні, непереборні, виняткові обставини, що ускладнюють вчасне виконання рішення.

Відповідно до приписів ст.ст.74, 76-79 ГПК України на заявника покладається обов`язок доведення існування відповідних обставин.

При цьому розстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, особа, яка подала заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві, щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Питання щодо надання розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

На державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чижов проти України»).

Колегія суддів відзначає, що законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення. Тобто підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.

За висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 26.06.2013 року №5-пр/2013 у справі №1-7/2013 підставою для застосування відстрочки (розстрочки) виконання судового рішення є наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення в установлені процесуальним законодавством строки. Зокрема, до таких обставин належать скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Судова колегія враховує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє станом на сьогоднішній день.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, згідно якого до території можливих бойових дій віднесено територію Харківської міської територіальної громади - дата виникнення можливості бойових дій 15.09.2022 року, дата припинення можливості бойових дій - не визначена.

Відповідна обставина впливає на економічну ситуацію в регіоні, оскільки здійснювати підприємницьку діяльність у місті Харкові, який є прифронтовим містом і зазнав великого негативного впливу з боку військових дій, доволі важко.

Такі мотиви суду, що відповідач (боржник), як особа, що здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик, взяв на себе відповідні зобов`язання (в тому числі щодо оплати, наданих позивачем послуг) і об`єктивно усвідомлював усі можливі ризики ведення господарської діяльності та виконання зобов`язань за договорами-заявками не узгоджуються з обставинами, які виникли під час військового стану, коли ведення бізнесу у місті Харкові у період 2022-2023 року було ускладненим або майже неможливим.

Суд першої інстанції відхилив долучену до матеріалів справи заяву від імені Гармаш О.Б. на адресу Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області про фіксування факту пошкодження будівлі по вулиця Григорія Сковороди, будинок 67, у місті Харкові. У той час, те що така заява складена не безпосередньо відповідачем у даній справі не свідчить про те, що відсутнє пошкодження нерухомого майна, що належить відповідачу. Суд апеляційної інстанції звертає при цьому увагу, що заява була складене родичем відповідача у даній справі. Крім того, судом першої інстанції не надано оцінки довідці щодо аварійного залиття 14.02.2024 року цокольного поверху та нежитлових приміщень підвалу у будинку №67 по вулиці Григорія Сковороди у місті Харкові, які належать відповідачу. Відповідні обставини також перешкоджають використанню приміщення, а отже і отриманню прибутку, який можливо було б направити на погашення заборгованості у даній справі.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що відповідачем надано суду копії платіжних інструкцій у підтвердження вчинення поступових оплат заборгованості у даній справі, зокрема такі оплати провадились ще до подання заяви про розстрочення виконання рішення так і під час її розгляду в суді.

Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу про відмову в надані розстрочки виконання рішення не в повному обсязі надав оцінку доводам відповідача щодо винятковості обставин, які можуть слугувати підставою для надання розстрочки.

Наразі колегія суддів вважає, що розстрочення виконання рішення суду надасть можливість ефективно виконати рішення суду зберігаючи ресурси для існування підприємства у період воєнного стану враховуючи відсутність можливостей для повноцінного ведення господарської діяльності. При цьому в даному випадку надання розстрочки виконання рішення відповідає збалансованості та інтересам сторін, оскільки забезпечити виконання рішення, а позивач отримає таке виконання з чітко визначеними строками.

Висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Приймаючи до уваги ситуацію, що склалася, дії, які вчиняв відповідач щодо належного виконання покладеного на нього обов`язку, і що прострочення не призвело до збитків позивача (протилежного матеріали справи доказів не містять), зважаючи на те, що розстрочення виконання рішення узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для розстрочення виконання рішення у даній справі.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що оцінивши доводи боржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про надання розстрочки виконання рішення Господарського суду Харківської області від 10.12.2024 року і це порушує принцип збалансованості інтересів сторін.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та не надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Гармаш Валентини Василівни слід задовольнити частково, ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.03.2025 року у справі №922/3563/24 скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким заяву про розстрочення задовольнити частково.

Керуючись статтями 13, 86, 129, 240, 269, 271, п.2, ч.1 ст.275, ст. 277, ст. 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Гармаш Валентини Василівни задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.03.2025 року у справі №922/3563/24 скасувати.

Заяву фізичної особи-підприємця Гармаш Валентини Василівни про розстрочення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 10.12.2024 року у справі №922/3563/24 задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 10.12.2024 року у справі №922/3563/24 наступним чином:

- у строк до 01.06.2025 року здійснити погашення заборгованості у розмірі 40108,21 грн.

- з 01.06.2025 року розстрочити сплату заборгованості у розмірі 120000,00 грн на шість місяців рівними частинами по 20000,00 грн зі строком сплати щомісячного платежу до 30 числа місяця.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 29.05.2025 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов