ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"19" травня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/266/25
Господарський суд Житомирської області
Суддя Нестерчук С. С.
за участю секретаря судового засідання: Бугайова І. В.
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ФОП Парфенова І. М. (вх.№01-44/1299/25 від 05.05.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Фізичної особи підприємця Парфенова Ігоря Миколайовича
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баранівка Агро»
про стягнення 1 220 091,58 грн
за участю представників сторін:
від позивача: адвокат Шпортило Ярослав Іванович
від відповідача: не з`явився
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 29.04.2025 позов Фізичної особи підприємця Парфенова Ігоря Миколайовича задоволено. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Баранівка Агро» на користь Фізичної особи підприємця Парфенова Ігоря Миколайовича:

- 823 200,78 грн (вісімсот двадцять три тисяч двісті гривень 78 копійок) - основний борг;

- 200 640,71 грн (двісті тисяч шістсот сорок гривень 71 копійка) - пеня;

- 50 272,61 грн (п`ятдесят тисяч двісті сімдесят дві гривні 61 копійка) 3% річних;

- 145 977,48 грн (сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят сім гривень 48 копійок) інфляційні втрати;

- 14 641,10 грн (чотирнадцять тисяч шістсот сорок одна гривня 10 копійок) - судові витрати зі сплати судового збору.

Водночас у рішенні не було вирішено питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

02.05.2025 через підсистему Електронний суд представник позивача - адвокат Шпортило Я. І. подав заяву (вх.№01-44/1299/25 від 05.05.2025) про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача 40 000,00 грн витрат на професійну на правову (правничу) допомогу.

07.05.2025 матеріали справи №906/266/25 направлено до Північно-західного апеляційного господарського суду на виконання запиту від 25.04.2025.

Водночас розгляд справи здійснюється у змішаній (паперовій та електронній) формі, а всі процесуальні документи подані учасниками справи через підсистему Електронний суд і наявні в електронній формі в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, що не перешкоджає розгляду зазначеної заяви з метою дотримання строків, передбачених статтею 244 ГПК України.

Ухвалою від 09.05.2025 Суд призначив розгляд заяви представника ФОП Парфенова І. М. про ухвалення додаткового рішення на "19" травня 2025 р.

09.05.2025 через підсистему Електронний суд представник відповідача - адвокат Кєєр О. С. подала заперечення на заяву про стягнення судових витрат (вх.№5980 від 09.05.2025), у яких зазначила, що заявлений розмір витрат є завищеним та необґрунтованим, оскільки справа є незначної складності та розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження. У зв`язку з цим представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні заяви повністю або зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу до 1 000 грн.

У судове засідання представник відповідача не з`явилась, жодних заяв чи клопотань не подавала до суду. Відповідач і його представник були належним чином повідомлені про це засідання шляхом направлення ухвали в електронній формі до їх електронних кабінетів, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд заслухав пояснення представника позивача адвоката Шпортило Я. І., який підтримав подану заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу та зазначив, що заперечення представника відповідача є необґрунтованими, оскільки не спростовують розміру понесених витрат на правничу допомогу.

ОЦІНКА СУДУ:

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У частині 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України установлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з положеннями частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом із тим, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5- 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Зазначеними нормами права передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 зазначеного Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, додаткова постанова Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц).

Отже, розмір таких витрат має бути розумним, обґрунтованим, підтвердженим належними доказами, тобто відповідати вказаним критеріям.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (пункт 180 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22).

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 звернуто увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник позивача дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, а також подання відповідних доказів, чому передувала відповідна заява, зроблена у позовній заяві.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи заявник долучив до заяви договір про надання послуг з правової (правничої) допомоги від 21.02.2025, який укладений між Адвокатське бюро Ярослава Шпортило та ФОП Парфенов І. М. Додатком до вказаного договору є протокол узгодження Договірної ціни, в якому сторони погодили перелік та ціни на послуги з правової (правничої) допомоги, зокрема за представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції в межах однієї справи у відносинах, пов`язаних зі стягненням заборгованості за договорами, укладеними між клієнтом і його контрагентами, що включає проведення аналізу наданих клієнтом документів та матеріалів, підготовку, подачу позовної заяви, участь у судових засіданнях у суді першої інстанції, підготовки та подача заперечення, пояснень, клопотань, заяв та інших процесуальних документів, необхідних для захисту інтересів клієнта у суді визначена вартість 10% від ціни позову, але не більше 40 000 грн. Оплата послуг здійснюється незалежно від результату розгляду судової справи та не залежить від часу витраченого на надання послуг. Оплата за надані послуги здійснюється протягом п`яти робочих днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг з правової (правничої) допомоги.

30.04.2025 Адвокатське бюро Ярослава Шпортило та ФОП Парфенов І. М. підписали акт приймання-передачі наданих послуг №1 до договору про надання послуг з правової (правничої) допомоги від 21.02.2025, згідно якого загальна вартість послуг становить 40 000 грн.

02.05.2025 ФОП Парфенов І. М. оплатив на рахунок Адвокатського бюро Ярослава Шпортило 40 000 грн за послуги з правової (правничої) допомоги по договору від 21.02.2025.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн підтверджуються належними та допустимими доказами.

Крім того матеріалами справи підтверджується, що позовну заяву в інтересах ФОП Парфенова І. М. подав адвокат Шпортило Я. І., який також здійснював представництво позивача в суді першої інстанції.

Представник відповідача взяв участь у двох судових засіданнях (25.03.25, 07.04.25) у режимі відеоконференції та в одному (29.04.25) особисто прибув до суду, надавши для огляду оригінали документів. Матеріалами справи також підтверджується активна процесуальна поведінка представника позивача з метою виконання завдання господарського судочинства, так з огляду на позицію відповідача адвокат Шпортило Я. І. подавав до суду низку процесуальних документів, а саме: заперечення (вх. № 4306/25 від 03.04.2025), у яких просив повернути без розгляду зустрічну позовну заяву; заперечення на клопотання про витребування доказів (вх. № 4313/25 від 04.04.2025); заперечення на клопотання про призначення почеркознавчої експертизи (вх. № 4314/25 від 04.04.2025); відповідь на відзив (вх. № 4316/25 від 04.04.2025).

Зазначене свідчить про обсяг наданої правничої допомоги представником позивача у цій справі.

Суд також бере до уваги, що укладення договору з фіксованою вартістю послуг (незалежно від кількості засідань чи обсягу складених документів) є загальноприйнятою практикою на ринку адвокатських послуг і не суперечить чинному законодавству. Доводи представника відповідача про завищеність витрат є загальними та не підкріплені доказами недоцільності чи надмірності витрат у цій справі.

Суд встановив, що заявлені витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та підтверджуються наданими доказами.

Водночас суд бере до уваги характер спору, його предмет, обсяг та складність справи, кількість судових засідань, що відбулися, поведінку представника відповідача щодо намагання затягнути розгляд справи, а також процесуальну активність представника позивача. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, яка не містила виняткових правових питань або значного обсягу доказів; є звичайним договірним спором, а кількість процесуальних дій, що вимагали істотного правничого втручання, є обмеженою.

Враховуючи викладене та керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, суд дійшов висновку, що справедливим і розумним розміром відшкодування витрат на правничу допомогу в межах цієї справи є 30 000 грн.

Отже, наявні підстави для часткового задоволення заяви представника ФОП Парфенова І.М. про ухвалення додаткового рішення у частині стягнення з ТОВ «Баранівка Агро» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. У задоволенні решти заявлених витрат (10 000 грн) слід відмовити як надмірних.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 241, 244 ГПК України, Суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Фізичної особи-підприємця Парфенова Ігоря Миколайовича (вх.№01-44/1299/25 від 05.05.2025) про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Баранівка Агро» на користь Фізичної особи-підприємця Парфенова Ігоря Миколайовича 30 000,00 грн (тридцять тисяч гривень 00 копійок) - витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Позивач: Фізична особа підприємець Парфенов Ігор Миколайович (код РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Баранівка Агро» (, вул. Бандери Степана, 9, м. Баранівка, Звягельський р-н, Житомирська обл., 12701).

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку це рішення протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Наказ може бути виданий за заявою стягувача, в якій має бути зазначена бажана форма його видачі (паперова або електронна).

Дата складання повного тексту додаткового рішення - 26.05.2025.

Суддя С. НЕСТЕРЧУК