ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р. Справа №909/881/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді І.Б. Малех

суддів І.Ю. Панова

О.В. Зварич

cекретар судового засідання Д.Т.Залуцький

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного навчального закладу Войнилівський професійний ліцей, б/н від 02.04.2025 (вх. № апеляційного суду 0105/981/25 , 0105/986/25 від 02.04.2025)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10 березня 2025 року (повний текст рішення складено та підписано 20.03.2025)

у справі №909/881/24

за позовом: керівника Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області,

до відповідачів: Державного навчального закладу "Войнилівський професійний ліцей"; Фізичної особи-підприємця Павлишина Романа Михайловича.

про визнання недійсним договору про спільну діяльність; зобов`язання звільнити земельну ділянку.

за участю представників, учасників процесу:

від прокуратури: не з`явився;

від позивача: Бабула Д.Я.;

від відповідачів : не з`явилися;

ВСТАНОВИВ:

24.09.2024 до Господарського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява керівника Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області до Державного навчального закладу "Войнилівський професійний ліцей" та фізичної особи-підприємця Павлишина Романа Михайловича про визнання недійсним договору про спільну діяльність від 01.04.2024 та зобов`язання ФОП Павлишина Р.М. звільнити земельну ділянку загальною площею 20 га (частина земельної ділянки площею 6,1071 га з кадастровим номером: :02:002:0767, частина земельної ділянки площею 13,8929 га з кадастровим номером :02:002:0766), що розташована на території с. Томашівці, Калуського району, Івано-Франківської області.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 10 березня 2025 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір про спільну діяльність від 01.04.2024 укладений між державним навчальним закладом "Войнилівський професійний ліцей" та фізичною особою-підприємцем Павлишиним Романом Михайловичем. В частині позовних вимог про зобов`язання фізичної особи-підприємця Павлишина Романа Михайловича звільнити земельну ділянку загальною площею 20 га (частина земельної ділянки площею 6,1071 га з кадастровим номером: :02:002:0767, частина земельної ділянки площею 13,8929 га з кадастровим номером :02:002:0766), що розташована на території с. Томашівці Калуського району Івано-Франківської області - відмовлено. Стягнуто з Державного навчального закладу "Войнилівський професійний ліцей" на користь Івано-Франківської обласної прокуратури 1211 грн 20 коп. судового збору. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Павлишина Романа Михайловича на користь Івано-Франківської обласної прокуратури 1211 грн 20 коп. судового збору.

Державний навчальний заклад Войнилівський професійний ліцей, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам.

Скаржник вказує, що, на його думку, позивачем не надано жодних доказів того, що земельні ділянки за оспорюваним договором були передані ФОП Павлишину Р.М.

Скаржник зазначає, що земельні ділянки, які будуть використані у процесі підготовки робітничих кадрів для професії «Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва» залишаються у постійному правокористуванні ДНЗ «Войнилівський професійний ліцей» та залишатимуться власністю держави Україна.

Скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10 березня 2025 року в даній справі та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Калуська окружна прокуратура у відзиві заперечує доводи апеляційної скарги, з посиланням на те, що судом першої інстанції вірно встановлено всі обставини справи, застосовано норми матеріального і процесуального права. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04 квітня 2025 року (головуючий суддя Малех І.Б., судді Панова І.Ю., Зварич О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного навчального закладу Войнилівський професійний ліцей, б/н від 02.04.2025 (вх. № апеляційного суду 0105/981/25 , 0105/986/25 від 02.04.2025) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10 березня 2025 року у справі №909/881/24. Витребувано матеріали справи №909/881/24 в Господарського суду Івано-Франківської області.

21.04.2025 в канцелярію апеляційного суду поступили матеріали справи №909/881/24.

В подальшому ухвалою суду від 24.04.2025 розгляд справи №909/881/24 призначено в судове засідання на 7 травня 2025 року.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 розгляд справи відкладено на 14.05.2025

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10 березня 2025 року у справі №909/881/24 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що Державний навчальний заклад "Войнилівський професійний ліцей" є державною установою, належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України.

27.12.2011 наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України №1539 затверджено статут Державного навчального закладу "Войнилівський професійний ліцей" (далі - статут).

Пунктом 1.1. Статуту визначено, що Державний навчальний заклад "Войнилівський професійний ліцей" є підпорядкованим Міністерству освіти і науки, молоді та спорту України державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття професійно-технічної та повної загальної середньої освіти. Професійний ліцей здійснює підготовку кваліфікованих робітників, як правило, з числа випускників загальноосвітніх навчальних закладів на основі базової чи повної загальної середньої освіти, а також професійно-технічне навчання, перепідготовку та підвищення кваліфікації непрацюючих робітників і незайнятого населення. Професійний ліцей може здійснювати допрофесійну підготовку учнів загальноосвітніх навчальних закладів, проваджувати діяльність щодо розвитку здібностей молоді та поглиблення знань з окремих навчальних предметів професійного спрямування. Скорочене найменування: ДНЗ "Войнилівський ПЛ".

Згідно пункту 2.5. Статуту, Професійний ліцей проваджує діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії, а його відокремлені структурні підрозділи (філія, інший підрозділ) після проведення ліцензування з внесенням їх до ліцензії професійного ліцею. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З метою сприяння розвитку навчально-матеріальної та соціально-побутової бази, забезпечення професійно-практичної підготовки, вирішення соціальних та інших питань працівників, учнів, слухачів, професійний ліцей може укладати угоди із підприємствами, установами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (п. 2.6. Статуту).

Для забезпечення підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації робітничих кадрів професійний ліцей має відповідну навчально-матеріальну базу та земельну ділянку відповідно до паспортів, технічної документації, актів права власності (п. 7.8. Статуту).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна земельні ділянки із кадастровими номерами: :02:002:0767 площею 27,4478 га; :02:002:0766 площею 28,8929 га з цільовим призначенням для дослідних і навчальних цілей, що розташовані на території Томашівської сільської ради Калуського району, Івано-Франківської області перебувають на праві постійного користування Державного навчального закладу "Войнилівський професійний ліцей", , а їх власником є Головне управління Держземагенства в Івано-Франківській області, . Відомості про реєстрацію іншого права відсутні. (інформаційні довідки №№ 386364222, 386364215).

Судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується скаржником, що 01.04.2024 між Державним навчальним закладом "Войнилівський професійний ліцей" та фізичною особою-підприємцем Павлишиним Романом Михайловичем укладено договір про спільну діяльність.

Відповідно до п.п. 1.1. Розділу 1 договору учасники за договором приймають на себе зобов`язання об`єднати свої зусилля і спільно діяти для досягнення спільної мети. Метою договору є закріплення учнями одержаних на уроках теоретичного та виробничого навчання первинних навичок та професійних умінь, оволодіння сучасною технікою, механізмами, інструментами, технологією, опанування прогресивних форм організації праці, здобуття необхідних практичних навичок самостійного та якісного виконання робіт, а також для досягнення встановленого рівня кваліфікації і забезпечення соціальної, психологічної і професійної адаптації учнів у трудових колективах.

Предметом договору є спільна діяльність учасників, спрямована на створення можливостей та умов учням, слухачам ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей" виконувати технологічні операції, передбачені освітньо-кваліфікаційною характеристикою професії "Тракторист-машиніст" сільськогосподарського виробництва" (обробіток ґрунту, посів, посадка та збирання сільськогосподарських культур, внесення добрив та отрутохімікатів, обробіток посівів, тощо) на земельній ділянці загальною площею 20 га (частина земельної ділянки площею 6,1071 га з кадастровим номером: :02:002:0767, частина земельної ділянки площею 13,8929 га з кадастровим номером :02:002:0766), що перебувають у постійному користуванні ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей", за допомогою сільськогосподарської техніки, паливно-мастильних матеріалів, насіння, мінеральних добрив, гербіцидів, які належать ФОП Павлишин Р.М.

У пунктах 1.3., 1.4. договору, сторони передбачили, що спільна діяльність не має на меті отримання прибутку. Спільна діяльність провадиться без утворення юридичної особи.

Згідно п. 1.5. договору, місце здійснення спільної діяльності - на земельних ділянках загальною площею 20 га (частина земельної ділянки площею 6,1071 га з кадастровим номером: :02:002:0767, частина земельної ділянки площею 13,8929 га з кадастровим номером :02:002:0766), що перебувають у постійному користуванні ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей".

Підпунктом 2.2.1 пункту 2.2. договору передбачено, що під час ведення спільних справ ФОП Павлишин Р.М.: зобов`язується створювати необхідні і безпечні умови праці відповідно до змісту навчальних програм, законодавства про працю, у тому числі про охорону праці, та нормативно-правових актів у сфері професійно-технічної освіти та забезпечувати опанування учнями, слухачами нової техніки і технологій виробництва, передових методів праці; створювати умови для повного і продуктивного завантаження учнів, слухачів на кожному робочому місці або навчально-виробничій ділянці на час проведення виробничого навчання, не допускати простоїв і використання їх на роботах, що не відповідають навчальним програмам; здійснювати безпосередньо придбання насіння, паливно-мастильних матеріалів, придбання мінеральних добрив, гербіцидів, тощо.

Відповідно до п. 2.3 договору під час проведення спільних справ ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей" зобов`язується: забезпечувати попередню професійно-теоретичну та професійно-практичну підготовку учнів, слухачів, які направляються для проходження виробничого навчання; забезпечити вивчення учнями правил технічної експлуатації виробничого обладнання, правил і норм охорони праці, техніки безпеки та виробничої санітарії, правил внутрішнього трудового розпорядку підприємств та інших правил і норм, установлених для відповідних професій; забезпечити економне витрачання учнями, слухачами сировини, матеріалів, енергетичних та інших ресурсів.

Також, 01.04.2024 між Державним навчальним закладом "Войнилівський професійний ліцей" та фізичною особою-підприємцем Павлишиним Романом Михайловичем укладено договір про надання благодійної допомоги на загальну суму 44000 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 12.08.2024, Павлишиним Романом Михайловичем перераховано на рахунок ліцею 30000 грн як благодійний внесок.

Відповідно до довідки, виданої ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей" у 2024 році заклад продукції по договорах не отримував. С/г продукція залишається у суб`єктів господарювання, в тому числі - ФОП Павлишин Р. М.

27.05.2024 Калуська окружна прокуратура з метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави, відповідно до положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру", звернулася до ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей" з листом від № 09.52-67-1187ВИХ-24, в якому просила останнього надати інформацію, зокрема, про: земельні ділянки, які надані у постійне користування ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей"; щодо стану використання та обробітку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які обліковані та перебувають у користуванні ліцею, чинних договорів укладених ліцеєм в частині використання/обробітку земельних ділянок; у разі передачі земельних ділянок в оренду (інше право користування) або залучення суб`єктів господарювання до обробітку земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у користуванні ліцею, повідомити чи залучаються учні, слухачі ліцею в ході навчально-виробничого процесу до методичних та технічних заходів, пов`язаних з використанням земельних ділянок, та яким чином це відбувалося; чи погоджувались договори щодо використання/обробітку земельних ділянок сільськогосподарського призначення з Міністерством освіти і науки України, Департаментом освіти і науки Івано-Франківської обласної державної адміністрації, ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області чи в інших органів та яких саме.

Листом №57 від 05.06.2024 ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей" повідомило Калуську окружну прокуратуру про те, що в постійному користуванні навчального закладу перебувають наступні земельні ділянки:

- кадастровий номер ділянки :02:002:0762 (площа земельної ділянки - 16,0588 га);

- кадастровий номер ділянки :02:002:0763 (площа земельної ділянки - 15,8684 га);

- кадастровий номер ділянки :02:002:0764 (площа земельної ділянки - 24,5686 га);

- кадастровий номер ділянки :02:002:0765 (площа земельної ділянки - 24,8337 га);

- кадастровий номер ділянки :02:002:0766 (площа земельної ділянки - 28,8929 га);

- кадастровий номер ділянки :02:002:0767 (площа земельної ділянки - 24,4478 га);

- кадастровий номер ділянки :02:002:0768 (площа земельної ділянки - 46,4288 га).

При цьому, повідомив, що ліцей не обробляє і не використовує землі сільськогосподарського призначення. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення не передані в оренду відповідно і неукладені договори оренди, так, як землі сільськогосподарського призначення не перебувають у правокористуванні закладу.

У зв`язку з викладеним прокурором Калуської окружної прокуратури були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000025 за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Під час проведення досудового розслідування дізнавачем СД Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, за участю спеціаліста - землевпорядника ТОВ "ЗемЮрКонсалтинг" Богданом Теплишиним 11.07.2024 проведено огляд місця події, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0766.

Відповідно до протоколу огляду місця події - вказана земельна ділянка засіяна сільськогосподарською рослиною - пшеницею. Вказане підтверджується і додатками до протоколу огляду місця події, зокрема фототаблицею та фотозображеннями.

Спеціалістом - землевпорядником ТОВ "ЗемЮрКонсалтинг" Богданом Теплишиним було надано викопіювання з кадастрової карти, а також кадастровий план земельної ділянки, де зображено земельну ділянку :02:002:0766, зображено її межі, експлікацію угідь, опис суміжних землевласників та землекористувачів, а також зображено, яка частина землі обробляється та чим саме.

Також дізнавачем СД Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, за участю спеціаліста - землевпорядника ТОВ "ЗемЮрКонсалтинг" Богданом Теплишиним 11.07.2024 проведено огляд місця події, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0767.

Відповідно до протоколу огляду місця події - вказана земельна ділянка частково оброблена, засіяна, на якій ростуть рослини сільськогосподарської культури, а саме соя - культурна рослина родини бобових. Частково територія ділянки необроблена та не встановлено будь-яких ознак того, що дана частина земельної ділянки оброблялася під с/г культури чи мала будь-яке значення.

В подальшому спеціалістом - землевпорядником ТОВ "ЗемЮрКонсалтинг" Богданом Теплишиним надано кадастровий план земельної ділянки та викопіювання з кадастрової карти, де зображено земельну ділянку :02:002:0767, зображено її межі, експлікацію угідь, опис суміжних землевласників та землекористувачів, а також зображено, яка частина землі обробляється та чим саме, а яка частина землі залишається необробленою.

Згідно з інформацією зазначеною в листі ГУ Держгеокадастру від 16.09.2024 № 10-9-0.41-4823/0/2-24, загальна площа земельних ділянок, які використовуються не за цільовим призначенням становить 154,4068 га. Фактичне використання земельних ділянок з цільовим призначенням 01.09. для дослідних і навчальних цілей, які перебувають на праві постійного користування у ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей" для ведення товарного с/г виробництва шляхом вирощування сої та пшениці містить ознаки порушень дотримання вимог земельного законодавства, передбачених статтями 20, 21, 96 Земельного кодексу України, відповідальність за яке передбачена статтею 211 Земельного кодексу України, статтею 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення - використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень.

22.08.2024 Калуською окружною прокуратурою направлено в Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області лист № 09.52-67-1941ВИХ-24 з інформацією про те, що 03.01.2024 між ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей" та ФОП Павлишиним Р. М. укладено договір про спільну діяльність та надано їх копії. Одночасно, з метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави, відповідно до абзацу 4 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", викладено пропозицію надати оцінку укладеним договорам про спільну діяльність на предмет відповідності їх вимогам земельного законодавства та вирішити питання щодо вжиття заходів представницького характеру, або вказати причини їх невжиття.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 30.08.2024 № 10-9-01.331-4563/0/2-24 земельні ділянки, які є предметом спору, у комунальну власність не передавались. Договори щодо вказаних земельних ділянок Управлінням не погоджувались. Заходи державного нагляду (контролю) за додержанням вимог земельного законодавства шляхом проведення перевірок додержання вимог земельного законодавства в процесі укладення цивільно-правових угод, надання в користування, в тому числі в оренду земельних ділянок з кадастровими номерами зазначеними у листі не проводились, порушення не виявлялись та не документувались. Проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 заборонено. У зв`язку з обмеженням фінансування Управління не має можливості подати позов щодо вжиття відповідних заходів стосовно порушеного у листі питання.

З листа Державного навчального закладу "Войнилівський професійний ліцей" від 23.08.2024 №91 вбачається, що Державним навчальним закладом "Войнилівський професійний ліцей" складено, погоджено та затверджено робочі навчальні плани для підготовки кваліфікованих робітників на основі базової загальної середньої освіти, з отриманням повної загальної середньої освіти за професіями: 8331 - тракторист-машиніст сільського господарського виробництва категорії ("А1, А2, В1, В2"); 6121 - оператор тваринницьких комплексів та механізованих ферм; 8322 - водій автотранспортних засобів категорії ("В, С"). Відповідно до наданої інформації учні ліцею не були залучені в ході навчально-виробничого процесу до методичних та технічних заходів пов`язаних із використанням земельних ділянок, так як договір укладено 01.04.2024 та діє він до кінця року, тобто до 31.12.2024, однак згідно навчальних планів в учнів практичні навчання в учнів визначені тільки два місяці - травень і червень.

Як вказав керівник Калуської окружної прокуратури, зазначені обставини свідчать про те, що передані у постійне користування земельні ділянки використовується не для дослідних і навчальних цілей, а для товарного сільськогосподарського виробництва, тобто не за цільовим призначенням.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З аналізу статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України вбачається, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці (подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16, від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19).

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).

У силу частини 1 статті 235 Цивільного кодексу України, правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, є удаваним правочином.

Відтак, удаваним правочином є угода щодо прикриття дійсної угоди сторін (відповідний висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20).

Таким чином, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

На відміну від фіктивного правочину (ст. 234 Цивільного кодексу України), за удаваним правочином (ст. 235 Цивільного кодексу України) права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Такі висновки Великої Палати Верховного Суду наведені в п. 42 постанови від 23.01.2019 у справі № 522/14890/16-ц.

Правові наслідки удаваного правочину: якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (ч. 2 ст. 235 Цивільного кодексу України).

Положеннями частини 1 статті 1130 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Відповідно до ч. 2 ст. 1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Згідно ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема, забезпечувати використання їх за цільовим призначенням (п.а ч.1 ст.91 Земельного кодексу України).

За приписами частини 8 статті 93 Земельного кодексу України орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч.4 ст.122 Земельного кодексу України).

Згідно ч 4 статті 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

За визначенням статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 цього Закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За висновками Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі №915/166/17, від 29.03.2023 у справі № 922/1320/21, на відміну від договору про спільну діяльність, договір оренди землі укладається саме для отримання можливості користуватися земельною ділянкою та вилучення внаслідок такого користування корисних властивостей землі. При цьому правовими наслідками договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) отримання плати за надане у користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) - використання майна (земельної ділянки).

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, дійсним намірам сторін спору при укладенні оспорюваних договорів, встановити фактичні правовідносин, які склалися між сторонами, і застосувати до цих правовідносин відповідні норми матеріального права. Водночас невикористання при вчиненні певного правочину термінів, які визначають притаманні такому виду правочинів поняття, із закріпленням їх натомість у завуальований спосіб, а також викладення у різних документах взаємопов`язаних між собою прав і обов`язків сторін, що в сукупності складають зміст відповідних правовідносин, можуть бути засобами, які використовуються задля приховання суті правочину, укладення якого мають на меті сторони, шляхом оформлення "про людське око" (напоказ) іншого правочину. Відсутність у договорі чіткого викладення усіх істотних умов, необхідних для договорів оренди не є достатньою підставою для висновку про відсутність між сторонами фактичних орендних правовідносин, адже неналежне оформлення відповідних відносин саме є тим способом, завдяки якому досягається прихована мета передачі земельних ділянок в користування (подібні висновки наведено, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 915/166/17, від 17.01.2019 у справі № 923/241/18, від 21.05.2019 у справі № 925/550/18, від 06.11.2019 у справі № 916/1424/18, від 07.07.2021 у справі № 903/601/20, від 03.11.2021 у справі № 918/1226/20, від 02.02.2022 у справі № 927/1099/20, від 29.09.2022 у справі № 918/351/21(918/672/21), від 07.12.2022 у справі № 924/11/22).

Умовами оспорюваного договору передбачено, що учасники за цими договорами приймають на себе зобов`язання об`єднати свої зусилля і спільно діяти для досягнення спільної мети. При цьому метою договору є закріплення учнями одержаних на уроках теоретичного та виробничого навчання первинних навичок та професійних умінь, оволодіння сучасною технікою, механізмами, інструментами, технологією, опанування прогресивних форм організації праці, здобуття необхідних практичних навичок самостійного та якісного виконання робіт, а також для досягнення встановленого рівня кваліфікації і забезпечення соціальної, психологічної і професійної адаптації учнів у трудових колективах.

Водночас предметом оспорюваного договору є спільна діяльність учасників, спрямована на створення можливостей та умов учням, слухачам ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей" виконувати технологічні операції, передбачені освітньо-кваліфікаційною характеристикою професії "Тракторист-машиніст" сільськогосподарського виробництва" обробіток ґрунту, посів, посадка та збирання сільськогосподарських культур, внесення добрив та отрутохімікатів, обробіток посівів, тощо) на земельній ділянці загальною площею 20 га (частина земельної ділянки площею 6,1071 га з кадастровим номером: :02:002:0767, частина земельної ділянки площею 13,8929 га з кадастровим номером :02:002:0766), що перебувають у постійному користуванні ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей", за допомогою сільськогосподарської техніки, паливно-мастильних матеріалів, насіння, мінеральних добрив, гербіцидів, які належать ФОП Павлишин Р.М.

Окрім того, за пунктом 1.2. договору про спільну діяльність, спільна діяльність буде здійснюватися без об`єднання вкладів учасників. Земельні ділянки, які будуть використані у процесі підготовки робітничих кадрів для професії "Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва" залишаються у постійному правокористуванні ДНЗ "Войнилівський професійний ліцей" та залишатимуться власністю держави Україна (відчуженню в результаті спільної діяльності не підлягають). Витрати ФОП Павлишина Р.М., пов`язані із виконанням технологічних операції, передбачених освітньо-кваліфікаційною характеристикою професії "Тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва", зокрема на придбання паливно-мастильних механізмів, насіння, мінеральних добрив, гербіцидів тощо, покриваються ФОП Павлишин Р.М. самостійно.

Судом першої інстанції також вірно встановлено, що 01.04.2024 між Державним навчальним закладом "Войнилівський професійний ліцей" та фізичною особою-підприємцем Павлишиним Романом Михайловичем укладено договір про надання благодійної допомоги на загальну суму 44000 грн. Відповідно до платіжної інструкції від 12.08.2024, Павлишиним Романом Михайловичем перераховано на рахунок ліцею 30000 грн як благодійний внесок.

Вказаний благодійний внесок, в контексті наведених між сторонами правовідносин, за своєю суттю є орендною платою.

Отже, зі змісту оспорюваниого договору вбачається, що такий не відповідає положенням статей 1130 - 1134 Цивільного кодексу України та за своєю природою не є договором про спільну діяльність, оскільки за його умовами не підтверджується наявність спільної мети сторін, об`єднання зусиль, вкладів, для здійснення спільної діяльності, внаслідок чого сторони отримують прибуток, що підлягає розподілу відповідно до умов договору, право спільної власності на доходи від спільної діяльності.

При цьому, відсутність у договорі чіткого викладення усіх істотних умов, необхідних для договорів оренди не є достатньою підставою для висновку про відсутність між сторонами фактичних орендних правовідносин, адже неналежне оформлення відповідних відносин саме є тим способом, завдяки якому досягається прихована мета передачі земельних ділянок в користування.

Такі висновки Верховного Суду зазначені у постановах від 28.03.2018 у справі № 915/166/17, від 17.01.2019 у справі № 923/241/18, від 21.05.2019 у справі № 925/550/18, від 06.11.2019 у справі № 916/1424/18, від 07.07.2021 у справі № 903/601/20, від 03.11.2021 у справі № 918/1226/20, від 02.02.2022 у справі № 927/1099/20, від 29.09.2022 у справі № 918/351/21(918/672/21), від 07.12.2022 у справі № 924/11/22.

На відміну від договору про спільну діяльність, договір оренди землі укладається саме для отримання можливості користуватися земельною ділянкою та вилучення внаслідок такого користування корисних властивостей землі. При цьому правовими наслідками договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) отримання плати за надане у користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) - використання майна (земельної ділянки). Тотожні висновки Верховного Суду наведені у постановах від 28.03.2018 у справі № 915/166/17, від 29.03.2023 у справі № 922/1320/21.

Наведені вище положення оспорюваного договору свідчать про наявність в них істотних умов договорів оренди.

Враховуючи викладене, укладений між відповідачами договір за своєю правовою природою та юридичними ознаками є договорами оренди землі, а не договорами про спільну діяльність.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що договір про спільну діяльність від 01.04.2024 є удаваним правочином, оскільки насправді виражає волю його сторін на укладення саме договору оренди землі.

Крім того, Державний навчальний заклад "Войнилівський професійний ліцей" (будучи постійним користувачем названих земельних ділянок з цільовим призначенням для дослідних і навчальних цілей) вчинив спірний правочин не маючи повноважень на його укладення, що суперечить названим вище положенням статей 84, 91, 93 Земельного кодексу України, статті 4 Закону України "Про оренду землі" України. Правом розпоряджатись земельною ділянкою шляхом передачі її іншим особам у платне користування (оренду) наділений лише власник землі або уповноважена ним особа.

Таким чином, на момент вчинення оспорюваного правочину сторонами не було додержано вимог, встановлених частинами 1, 2 статті 203 ЦК України, що в силу приписів частини першої статті 215 ЦК України вказує на недійсність договору про спільну діяльність від 01.04.2024.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першо інстанції про те, що позовні вимоги про визнання недійсним договору про спільну діяльність від 01.04.2024 є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Особливі правові наслідки недійсності удаваного правочину передбачені частиною 2 статті 235 ЦК України: Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (ч.2).

Наслідки припинення або розірвання договору оренди землі визначено статтею 34 Закону України "Про оренду землі", якою передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Заявляючи вимогу про зобов`язання звільнити земельну ділянку, керівник Калуської окружної прокуратури не обґрунтував яким чином і від чого фізична особа-підприємець Павлишин Роман Михайлович має звільнити земельну ділянку. У матеріалах справи відсутні докази зайняття спірної земельної ділянки станом на час розгляду справи в суді першої інстанції.

Також у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження передачі Державним навчальним закладом "Войнилівський професійний ліцей" земельної ділянки загальною площею 20 га (частина земельної ділянки площею 6,1071 га з кадастровим номером: :02:002:0767, частина земельної ділянки площею 13,8929 га з кадастровим номером :02:002:0766) Павлишину Роману Михайловичу.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог у частині звільнення земельної ділянки.

Твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі про те, що судом висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам, не приймаються, оскільки вони спростовуються матеріалами даної справи.

Разом з тим, твердження скаржника про те, що позивачем не надано жодних доказів передачі земельних ділянок за оспорюваним договором ФОП Павлишину Р.М., встановлені судом першої інстанції і саме з цих підстав було відмовлено в частині позовних вимог.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006), де вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно ст. 129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Державного навчального закладу Войнилівський професійний ліцей, б/н від 02.04.2025 (вх. № апеляційного суду 0105/981/25 , 0105/986/25 від 02.04.2025) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10 березня 2025 року у справі №909/881/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Державний навчальний заклад Войнилівський професійний ліцей.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286-289 ГПК України.

5. Матеріали справи №909/881/24 повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено та підписано 16.05.2025.

Головуючий суддя І.Б. Малех

Суддя І.Ю. Панова

Суддя О.В. Зварич