УХВАЛА

м. Київ

29.05.2025Справа № 910/981/25

За позовом ОСОБА_1 ;

до Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд";

про визнання повноважень президента громадської організації припиненими, визнання повноважень першого віце-президента та члена виконавчого комітету громадської організації чинними, зобов`язання вчинити певні дії.

Суддя О.В. Мандриченко

Секретар судового засідання І.П. Рябий

Представники:

Від позивача: Юрченко Ю.І., адвокат, ордер серії АА № 1513166 від 03.12.2024;

Від відповідача: Гончарук М.П., адвокат, ордер серії АА № 1542483 від 13.02.2025.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом, в якому просить:

- визнати повноваження Крикуна Юрія Юрійовича як президента Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" припиненими з 04.09.2008;

- визнати повноваження ОСОБА_1 як першого віце-президента та члена виконавчого комітету Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" чинними з 03.09.2004 і на дату прийняття рішення судом;

- зобов`язати Громадську організацію "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" скликати, організувати та провести з`їзд Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", з внесенням до порядку денного питання обрання президента, першого віце-президента, віце-президентів та генерального секретаря Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" та затвердження статуту Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" в редакції, що відповідає вимогам Закону України "Про громадські об`єднання";

- зобов`язати Громадську організацію "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" привести статут Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" у відповідність з Законом України "Про громадські об`єднання", Податковим кодексом України та іншими вимогами законодавства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 вирішено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 910/981/25; справу розглядати за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначити на 25.02.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2025 вирішено відкласти підготовче засідання до 25.03.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 витребувано у Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" оригінал (для огляду судом) та належним чином засвідчену копію (для долучення до матеріалів справи) протоколу № 1-П позачергового з`їзду Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" від 12.01.2008.

У підготовчому засіданні 27.05.2025 представником позивача заявлене усне клопотання про застосування заходів процесуального примусу до відповідача, у зв`язку з чим, судом було оголошено перерву у підготовчому засіданні до 29.05.2025.

28.05.2025 від Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" до господарського суду надійшла заява про відвід судді.

Вказана заява обґрунтована тим, що перевірка виконання ухвали суду від 08.04.2025 судом розпочалася виключно з ініціативи представника позивачки, який в процесі надання пояснень дозволяв собі безпідставні звинувачення в бік відповідача, некоректну лексику та вказівки представнику відповідача.

При цьому, як вказує заявник, суд жодним чином не реагував на таку поведінку представника позивачки і, певною мірою, у представника відповідача складалося враження, що саме представник позивачки "керує" судовим засіданням та визначає його «порядок денний».

В той же час, як стверджує представник заявника, суд одразу відреагував на репліку представника відповідача, наголосивши на необхідності дотримання порядку, тобто, коли порушення порядку вчинялося представником позивачки, суд не реагував, та за результатами розгляду питання про виконання ухвали суду від 08.04.2025 суд поінформував учасників, що ухвала невиконана і "оголосив перерву для вирішення питання стосовно невиконання ухвали суду від 08.04.2025 року до четверга 29 травня на 10 ранку".

А відтак, на думку заявника, зазначене може свідчити про втрату неупередженого погляду суду та недотримання принципу правової визначеності.

Суд, ознайомившись із заявою Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" про відвід судді Мандриченка О.В. від розгляду справи № 910/981/25, дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу з огляду на наступне.

Запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях статтями 35-40 Господарського процесуального кодексу України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) господарського судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з чим було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було визначено в статті 35 Господарського процесуального кодексу України, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Згідно із частиною 8 статті 39 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Разом з тим, статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24.05.1989 у справі №11/1987/134/188 "Hauschildt v. Denmark", пункт 48).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності, відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії", рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії").

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії").

Оскільки йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ у справах "Мироненко і Мартенко проти України", "Олександр Волков проти України").

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 18.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН №2006/23 від 27.07.2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, заявлений учасником відвід складу суду від розгляду справи має ґрунтуватися не на особистих переконаннях заявника щодо обставин спірних правовідносин, а саме на оцінці особистих переконань конкретного судді у конкретній справі та його фактичної поведінки (вчиненні певних (процесуальних) дій, які б свідчили про його упередженість) при вирішенні такої справи.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд відзначає, що прийняті судом процесуальні рішення не можуть бути критерієм оцінки особистих переконань судді чи його дій, оскільки у випадку незгоди з процесуальними діями (судовими рішеннями) суду для учасників справи передбачено спеціальний порядок їх оскарження - шляхом подання апеляційної скарги на судові рішення, прийняті за наслідками розгляду спору, в тому числі шляхом включення заперечень на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, до апеляційної скарги на рішення суду.

Натомість, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність зазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Однак, будь-яких належних доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Мандриченка О.В. в результаті розгляду цієї справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід судді не вбачається, а обставини, що наведені Громадською організацією "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд", не є належними та достатніми у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України, а тому суд доходить висновку про необґрунтованість поданої заяви про відвід.

Наведене виключає можливість визнання заяви Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" про відвід судді Мандриченка О.В. від розгляду справи № 910/981/25 обґрунтованою, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне передати вирішення питання про відвід судді Мандриченка О.В. іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу.

Керуючись ст. 38, 39, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" про відвід судді Мандриченка О.В. від розгляду справи № 910/981/25 визнати необґрунтованою.

2. Заяву Громадської організації "Всеукраїнська федерація черліденгу груп підтримки спортивних команд" про відвід судді Мандриченка О.В. від розгляду справи № 910/981/25 передати для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Повний текст ухвали складено 30.05.2025.

Суддя Олександр Мандриченко