ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2025 р. Справа №907/523/24

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів КРАВЧУК Н.М.

СКРИПЧУК О. С.

за участю секретаря судового засідання ТЕЛИНЬКО Я.П.

представники сторін в судове засідання не з`явилися,

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради (вх.ЗАГС №01- 05/9/25 від 01.01.2025)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.12.2024 ( суддя Пригуза П.Д.)

у справі №907/523/24

за позовом Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, Закарпатська область, м. Ужгород

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Цегельний завод №1", Закарпатська обл., м.Ужгород

про визнання договору оренди укладеним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 10.12.2024 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано укладеним з дня набрання чинності рішенням суду договір оренди земельної ділянки площею 1,4500 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в м. Ужгороді по вул. Закарпатській, 33 (кадастровий номер :51:001:0737) між Територіальною громадою м. Ужгорода в особі Ужгородської міської ради від імені якої діє Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради як орендодавцем та ТОВ «Цегельний завод № 1» як орендарем.

У рішенні суду повністю виписано усі без виключення умови укладеного договору із зміненими судом умовами абз. 1 п. 14, абз. 1 п. 27 та абз. 1 п. 33 такого договору в редакції, запропонованій позивачем та фактично взято в основу оскаржуваного рішення суду першої інстанції заперечення відповідача виключно щодо означених істотних умов у трьох пунктах договору.

Зокрема, у затвердженій судом редакції абз. 1 п. 14 договору передбачено накладення штрафу у розмірі 2% від суми річної орендної плати на орендаря у випадку несвоєчасного внесення орендної плати, оскільки тим же пунктом договору передбачено стягнення з орендаря пені за таке саме порушення - невчасну сплату орендної плати, що є достатньою мірою відповідальності. При цьому, запропонована пропорція штрафу у проекті договору позивача, складала 100%.

У абз. 1 п. 27 договору, судом відхилена запропонована позивачем можливість орендодавця в односторонньому порядку вносити зміни до договору оренди при зміні розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, оскільки згідно приписів ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено договором або законом.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням в частині лише редакцій абз. 1 п. 14, абз. 1 п. 27 та абз. 1 п. 33 договору, позивачем було подано апеляційну скаргу, у якій просить у цій частині вказане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким до договору внести умови стягнення штрафу у розмірі 100% у разі прострочення внесення орендної плати та можливості в односторонньому порядку вносити позивачу зміни до договору в частині збільшення розміру орендної плати у разі зміни нормативно-грошової оцінки землі.

Така апеляційна скарга загалом мотивована тим, що згідно ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається на з урахуванням типової форми угоди, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України. Постановою КМ України № 220 від 03.03.2004, затверджено типову форму договору оренди землі, де у абз. 1 п.14 передбачено стягнення штрафу за порушення 10-тиденного темну внесення орендної плати у розмірі 100% річної орендної плати, встановленої договором.

А в частині можливості одностороннього внесення змін до договору у разі зміни нормативно-грошової оцінки землі, скарга обґрунтована додатком №1 до Положення про порядок надання земельних ділянок, що знаходяться у розпорядженні Ужгородської міської ради в оренду юридичним та фізичним особам, що затверджене рішенням Ужгородської міської ради від 30.08. 2016 № 356, яким таке право і така можливість надається орендодавцям, розпорядниками земель комунальної власності.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подавався, представники сторін в судове засідання, призначене в режимі відеоконференцзв`язку в приміщенні Господарського суду Закарпатської області не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи в сукупності з доводами та запереченнями представника позивача, який брав участь у попередніх судових засіданнях, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та відповідно часткове скасування рішення суду у оскаржуваній частині.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що 10.12.2001 між сторонами було укладено договір на право тимчасового користування землею (на умовах оренди). Згідно п. 1.1. такого договору, позивач надає, а відповідач приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 1.45 га. Земельна ділянка надається на умовах в тимчасове користування строком на 10 років під цегельним заводом по вул. Закарпатській, 33 у м.Ужгороді (п. 1.2. договору).

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 06.02.2014 у справі №907/38/14 визнано поновленим і продовженим термін дії договору оренди земельної ділянки від 10.12.2001, на такий самий строк і на тих самих умовах, а саме до 10.12.2021. Зобов`язано позивача укласти з відповідачем додатковий договір до договору оренди земельної ділянки від 10.12.2001 року.

На виконання вказаного вище рішення, додатковою угодою №1 від 19.02.2014 договору на право тимчасового користування земельною ділянкою від 10.12.2001 визначено поновленим і продовжено термін дії договору оренди земельної ділянки від 10.12.2011 до 10.12.2021.

Рішенням Ужгородської міської ради 6 сесії 7 скликання №356 від 30.08.2016 "Про тимчасове положення про порядок надання земельних ділянок, що знаходяться в розпорядженні Ужгородської міської ради, в оренду фізичним та юридичним особам" затверджено таке положення. Вказано, що договори оренди землі, укладені до набрання чинності таким рішенням, є діючими до завершення вказаного у них терміну. Переукладання діючих договорів оренди землі здійснюється з урахуванням вимог цього рішення.

Відповідач звернувся до позивача в листопаді 2021 із заявою, в якій зазначив, що у зв`язку із закінченням строку оренди земельної ділянки, визначеного рішенням Господарського суду Закарпатської області від 06.02.2014 по справі №907/38/14 з кадастровим номером :51:0737 за адресою: м. Ужгород, вул. Закарпатська, 33, тому просив продовжити дію даного договору на той самий строк і на тих самих умовах.

Рішенням Ужгородської міської ради 27 сесії 8 скликання №986 від 10.11.2022 «Про поновлення та відмову у поновленні дії договорів оренди земельних ділянок» було вирішено поновити договір оренди земельної ділянки ТОВ «Цегельний завод №1» земельної ділянки (кадастровий номер :51:001:0737) площею 1,45 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по вул. Закарпатській, 33 та передати її в оренду строком на 10 років.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.11.2022, за адресою: м. Ужгород, вул. Закарпатська, буд. 33, знаходяться будівлі, які належать на праві приватної власності ТОВ «Геєвський Цегельний Завод», який листом (клопотанням), адресованим позивачу 09.11.2022 за вих. № 0611/2022 дав згоду ТОВ «Цегельний завод №1» на оформлення документації щодо укладення додаткової угоди про поновлення дії договору на право тимчасового користування землею (на умовах оренди) б/н від 10.12.2001 щодо земельної ділянки кадастровий номер :51:001:0737, площею 1.45 га, за адресою: м. Ужгород, вул. Закарпатська, 33.

Витягом №НВ-024 від 30.01.2024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок підтверджується нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :51:001:0737 у розмірі 20 766 755 грн.

Надалі, позивач направив відповідачу пропозицію про укладення договору оренди землі №814593 від 26.03.2024, до якої були долучені проекти договору оренди зазначеної ділянки для їх підписання та прохання у 20 - денний термін повернення одного примірника департаменту.

У вказаному проекті договору оренди землі №2376 від 26.03.2024, підписаного позивачем, окрім інших істотних умов, які сторонами не заперечуються, було викладено окремі його пункти, які заперечуються відповідачем.

Зокрема: абз. 1, 2 п. 14 проекту договору оренди передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором: «у 10 - ти денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором; справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення»;

абз. 1 п. 27 проекту договору, «В односторонньому порядку вносити зміни до даного договору при зміні розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, коефіцієнтів інфляції (визначених у відповідності до вимог чинного законодавства), ставок земельного податку та ставок орендної плати відповідно до змін чинного законодавства шляхом надсилання відповідних повідомлень»;

абз. 1 п. 33 проекту договору: «Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, крім випадків, передбачених абз.1 п. 27 даного договору. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку».

Такий лист пропозиція з проектом договору направлялась відповідачу позивачем за його юридичною адресою, що підтверджується зокрема описом вкладення до цінного листа від 26.03.2024, копіями поштових квитанцій від 26.03.2024.

Проте, згідно даних на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта», поштове відправлення за номером №712 з листом-пропозицією та проектами договору не було отримано відповідачем за його юридичною адресою та було повернуто позивачу за зворотною адресою із зазначенням причин невручення поштового відправлення «закінчення встановленого терміну зберігання».

Таким чином, предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції, яким враховано заперечення відповідача, і з трьох спірних істотних умов договору вилучено пропозиції позивача про можливість нарахування і стягнення 100% штрафу і схвалено 2% розмір такого штрафу; вилучено можливість внесення змін до договору в односторонньому порядку в частині зміни розміру орендної плати у зв`язку із змінами нормативно-грошової оцінки землі.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, судом апеляційної інстанції береться до уваги таке.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі, це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 21 цього Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Статтею 14 того ж Закону передбачено, що типовий договір оренди землі та типовий договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 13 вказаного Закону встановлено, що для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково.

Нормативно-грошова оцінка земельних ділянок розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років (ст. 18 Закону України «Про оцінку земель»).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оцінку земель», за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються, як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 виснувала, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.

Відповідно до ст. 14.1.125, 14.1.136 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною. Згідно зі ст. 284 Податкового кодексу України, органи самоврядування встановлюють ставки плати за землю, що сплачується на відповідній території.

Приписами ст. 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ст. 642 ЦК України).

Згідно ст. 643 ЦК України, якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.

Відповідно до ст. 187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Згідно ст. 184 ГК України, укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст. 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами ст. 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до ст. 179 ГК України, Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади, державні органи та органи державної влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Усе зазначене вище нормативне регулювання рівно так же саме як і у цій постанові апеляційної інстанції враховане судом першої інстанції, проте не звернуто увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 03.03.2004 з наступними змінами і доповненнями затверджено типовий договір оренди землі на виконання вимог ст. 14 Закону України «Про оренду землі», де його п.14 викладено у такій редакції: «У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором: у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором; стягується пеня у розмірі (прочерк) відсотків несплаченої суми за кожний день прострочення».

Тобто, законодавець надав право встановлювати органу державної виконавчої влади певні межі відповідальності з прострочення виконання грошового зобов`язання по сплаті орендної плати за землю, де безумовно передбачив штраф у сталому і безальтернативному розмірі, і на власний розсуд сторін, можливість із встановленням договірного розміру пені, або взагалі без встановлення пені. Тобто, передбачено одночасно подвійну штрафну санкцію у вигляді штрафу і пені.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що норми ЦК України як норми спеціального законодавства в частині згоди сторін щодо істотних умов договору мають вищу юридичну силу над рекомендаційними нормами підзаконного нормативно-правового акту, яким є постанова Кабінету Міністрів. Проте, оскільки сам законодавець надав таку можливість регулювання таких правовідносин в частині укладання договорів оренди землі з певними адміністративними (владними) повноваженнями інших виконавчих органів держави з урахуванням тієї ж постанови КМУ, вимог Податкового Кодексу України та рішень органів місцевого самоврядування щодо обов`язковості регулярних нормативно-грошових оцінок земельних ділянок, суд не може не брати до уваги цього, зокрема, типових умов договору оренди землі.

Таким чином, погоджуючись із судом першої інстанції про наявність права на судовий розсуд (дискрецію) щодо істотної умови проекту договору про розмір штрафу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що визначений оспорюваним рішення 2% розмір штрафу є очевидно що непропорційний, і повинен бути визначений у такому договорі у розмірі 50%.

Про наявність процесуального права на судовий розсуд (дискрецію) в частині розгляду справ про істотні умови договору оренди землі в частині штрафу/пені, беручи до уваги вимоги ч.4 ст. 236 ГПК України, судом першої інстанції вірно зроблено посилання на правовий висновок, викладений у п. 40 постанови Верховного Суду від 16.04.2024 у справі №916/3669/23.

Що стосується інших двох істотних умов договору, передбачених п.п. 27 та 33 проекту договору оренди землі, то вони обидва фактично є наслідком вирішення одного питання про наявність чи відсутність права орендодавця в односторонньому поряду вносити зміни до договору.

Як зазначалося вище, як нормами чинного законодавства так і норами підзаконних нормативно-правових актів, розмір орендної плати і усіх супутніх платежів, прямо, а не опосередковано, залежить від розміру нормативної грошової оцінки землі, що також і не заперечується самим відповідачем. Проте, заперечується ним сама процедура внесення до умов договору змін, невід`ємно пов`язаних із самою причиною зміною такої оцінки, і часом вступу зміни таких умов, навіть аж до ухвалення з цього приводу і вступу у законну силу судового рішення.

Разом з тим, типовим договором оренди землі, затвердженого означеною вище постановою КМ України № 220 від 03.03.2004 на відміну від умов штрафу та пені, не передбачено право на одностороннє внесення змін до договору.

Проте, як зазналося вище, зміна розмірі орендної плати є виключно взаємозалежною від нормативної грошової оцінки землі, яка в свою чергу уже не залежить від волевиявлення сторін договору, зокрема відповідача.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність.

Зважаючи на вказане вище, очевидним у даних спірних правовідносинах буде обґрунтованість застосування таких засад цивільного законодавства, як підстава для надання умовами договору стороні правочину (чи навіть обом сторонам) права на визнання (внесення) в істотних умов договору того факту, який від них не залежить, але безпосередньо впливає та наявність чи відсутність такого права у сторони договору.

Окрім цього, в підтвердження означеного вище висновку, зважаючи на обов`язковість врахування правових висновків Верховного Суду під час здійснення правосуддя в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України, судом апеляційної інстанції береться до уваги правовий висновок, викладений у п.п. 102, 103 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22 такого змісту: «Водночас обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (абзац другий частини першої ст. 13 Закону України «Про оцінку земель»). Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає положенням частини другої ст. 632 ЦК України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом

Велика Палата Верховного Суду висновує, що з моменту початку застосування відповідно до п. 271.2 ст. 271 Податкового кодексу України нового розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, якщо він визначений у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.п. 2, 3 ч.1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

Враховуючи зазначене, а також те, що доводи апеляційної скарги частково були підтверджені під час здійснення апеляційного провадження, рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині підлягає частковому скасуванню із прийняттям у цій частині нового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, враховуючи лише часткову відмову у задоволенні апеляційної скарги в частині 1-ї вимоги щодо конкретного пункту проекту договору із загалом 3-ох вимог щодо 3-ох окремих пунктів проекту договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача 2/3 частини сплаченого судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.12.2024 у справі №907/523/24 в частині абз. 1 п. 14, аб.1 п. 27 та абз. 1 п. 33 визнання укладеним договору № 2376 оренди землі, укладеного між Територіальною громадою м. Ужгорода в особі Ужгородської міської ради від імені якої діє Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради як орендодавцем та ТОВ «Цегельний завод № 1» як орендарем, скасувати.

У цій частині прийняти нове рішення, яким п.п. 14, 27 та 33 договору № 2376 оренди землі, укладеного між Територіальною громадою м. Ужгорода в особі Ужгородської міської ради від імені якої діє Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради як орендодавцем та ТОВ «Цегельний завод № 1» як орендарем, викласти в наступній редакції:

абз. 1 п. 14: «У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором: у 10-тиденний строк сплачується штраф у розмірі 50 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором»;

абз. 1 п. 27: «В односторонньому порядку вносити зміни до даного договору при зміні розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, коефіцієнтів інфляції (визначених у відповідності до вимог чинного законодавства), ставок земельного податку та ставок орендної плати відповідно до змін чинного законодавства шляхом надсилання відповідних повідомлень»;

абз. 1 п. 33: «Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, крім випадків, передбачених абз.1 п. 27 даного договору. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку».

В решта оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цегельний завод № 1» (88000, м.Ужгород, вул.Закарпатська, 33, ) на користь Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради (88000, м.Ужгород пл.Поштова, 3, ) суму __грн витрат на оплату судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

4. Суду першої інстанції видати наказ для виконання цієї постанови в частині стягнення витрат на оплату судового збору.

5. Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК