РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2025Справа № 910/214/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши матеріали справи за позовом Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" про визнання недійними додаткових угод та стягнення безпідставно сплачених грошових коштів у розмірі 187 912,71 грн,

за участю представників:

позивача: Калюжко О.М.;

відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2025 року Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Центр) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" (далі - Товариство) про визнання недійними додаткових угод: від 16 серпня 2022 року № 1, від 14 вересня 2022 року № 2, від 4 листопада 2022 року № 3, - до укладеного між сторонами договору про постачання (закупівлю) електричної енергії від 10 січня 2022 року № 1. Центр також просив суд стягнути з відповідача 187 912,71 грн безпідставно набутих грошових коштів на підставі приписів статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

16 січня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача на виконання вимог вказаної ухвали надійшли документи для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 січня 2025 року відкрито провадження у справі № 910/214/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

5 лютого 2025 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив від цієї ж дати, у якому останній проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що оспорювані додаткові угоди були укладені відповідно до приписів Закону України "Про публічні закупівлі" (далі - Закону) у зв`язку з коливанням цін на електричну енергію на ринку в бік збільшення. При цьому, збільшення ціни на обумовлену електричну енергію відбувалось в межах 10% від кожної попередньої додаткової угоди, що жодним чином не суперечило умовам укладеного між сторонами договору. При цьому, кожне збільшення ціни обгрунтовувалось експертними висновками Черкаської торгово-промислової палати та Київської торгово-промислової палати, які підтверджують факт коливання цін на ринку електроенергії. У свою чергу, позивач протягом дії договору не відмовлявся від переданої йому електроенергії і добровільно сплатив її вартість у повному обсязі. Також відповідач просив врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 18 вересня 2024 року в справі № 918/1043/21 щодо застосування подвійної реституції у випадках недійсності правочинів.

10 лютого 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив від цієї ж дати, у якій останній навів свої заперечення проти аргументів і доводів відповідача.

У підготовчому засіданні 20 лютого 2025 року суд постановив протокольні ухвали: про продовження з власної ініціативи суду строку підготовчого провадження на 30 днів; про оголошення перерви в засіданні до 3 квітня 2025 року.

2 квітня 2025 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява від цієї ж дати про зупинення провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У підготовчому засіданні 3 квітня 2025 року суд постановив протокольні ухвали: про відмову в задоволенні заяви Товариства про зупинення провадження у справі та про відмову в задоволенні усного клопотання представника відповідача про відкладення засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 3 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 квітня 2025 року.

24 квітня 2025 року (до початку призначеного засідання) через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання від 23 квітня 2025 року про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні цього ж дня суд постановив протокольну ухвалу про відкладення засідання на 22 травня 2025 року.

22 травня 2025 року (до початку призначеного засідання) через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання від цієї ж дати, у якому останній просив суд проводити розгляд заяви Товариства від 2 квітня 2025 року про зупинення провадження у справі без участі його представника.

У судовому засіданні цього ж дня суд постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання Товариства від 22 травня 2025 року.

У цьому ж судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку свого уповноваженого представника у призначені засідання не забезпечив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2022 року, за результатами проведення у порядку Закону відкритих торгів щодо закупівлі електричної енергії (оголошення № UА-2021-12-07-003094-а) між Центром та Товариством було укладено договір № 1 про постачання (закупівлю) електричної енергії, за умовами якого останнє зобов`язалося продавати електричну енергію на 2022 рік (ДК 021:2015 - 09310000-5) споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього за допомогою технічних засобів розподілу електричної енергії, а Центр - оплатити постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснити інші платежі за умовами цього правочину.

Цей договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до пункту 1.3. вказаного правочину очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період січень - грудень 2022 року становить 600 000 кВт/год та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи. Обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

За умовами пунктів 2.1. та 2.2. договору строк поставки товару: січень - грудень 2022 року; місце поставки (передачі) товару - межа балансової належності об`єкта споживача за адресою: 03165, проспект Любомира Гузара, будинок 7.

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній (тендерній) пропозиції, яка є додатком до цього договору (додаток № 2) (пункт 2.4. вказаного правочину).

Згідно з пунктами 4.1. та 4.2. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію по ціні, що на дату укладання цього договору становить 3,64999 грн з ПДВ за 1 кВт/год. Ціна за одиницю товару за цим договором може змінюватися з дотриманням сторонами норм, передбачених статтею 41 Закону. Механізм такої зміни може бути частиною комерційної (тендерної) пропозиції постачальника. Відповідні умови оформлюються сторонами двосторонньою угодою. У разі, якщо споживач не приймає нові умови, він зобов`язаний протягом 20-ти днів з моменту отримання повідомлення про зміну ціни повідомити про свою незгоду постачальнику та ініціювати дострокове розірвання договору шляхом підписання й направлення відповідної додаткової угоди.

Очікувана вартість електричної енергії за цим договором визначається з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного в пункті 1.3. цього правочину, та становить 2 189 994,00 грн з ПДВ (загальний фонд - 1 687 822,00 грн, спеціальний фонд - 308 600,00 грн, за рахунок відшкодованих коштів - 193 572,00 грн). Розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць (пункти 4.4. та 4.5. вказаного правочину).

Відповідно до пункту 12.1. договору останній набуває чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 22 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

За приписами пунктів 12.3. та 12.5. вказаного правочину його умови можуть бути змінені за згодою сторін у порядку, визначеному законодавством України, шляхом укладання додаткової угоди. Істотні умови договору можуть змінюватися у випадках, передбачених діючим законодавством України, зокрема статтею 41 Закону. Усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово й підписуються уповноваженими особами обох сторін.

У додатку № 2 до договору (комерційна пропозиція) визначено, що ціна за спожиту електричну енергію по точкам обліку споживача складає 3,64999 грн з ПДВ за 1 кВт/год.

Судом встановлено, що у період з серпня 2022 року по листопад 2022 року між сторонами були підписані три додаткові угоди до договору.

Зокрема, додатковою угодою від 16 серпня 2022 року № 1 пункт 1.3. договору викладено в редакції цієї додаткової угоди, відповідно до якої очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період січень - грудень 2022 року складає 570 243,065 кВт/год. Цією ж додатковою угодою пункт 4.1. договору та додаток № 2 (комерційна пропозиція) було викладено в новій редакції, відповідно до якої споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладення договору становить: з 10 січня 2022 року по 31 липня 2022 року - 3,64999 грн з ПДВ за 1кВт/год; з 1 серпня 2022 року по 31 грудня 2022 року - 4,01 грн з ПДВ за 1 кВт/год. Ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами та діє до 31 грудня 2022 року. Нова (змінена) ціна застосовується з першого числа відповідного розрахункового періоду (календарного місяця) - з 1 серпня 2022 року.

Додатковою угодою від 14 вересня 2022 року № 2 пункт 1.3. договору викладено в редакції цієї додаткової угоди, відповідно до якої очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період січень - грудень 2022 року складає 546 942,11 кВт/год. Цією ж додатковою угодою пункт 4.1. договору та додаток № 2 (комерційна пропозиція) було викладено в новій редакції, відповідно до якої споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладення договору становить: з 10 січня 2022 року по 31 липня 2022 року - 3,64999 грн з ПДВ за 1кВт/год; з 1 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року - 4,01 грн з ПДВ за 1 кВт/год, з 1 вересня 2022 року по 31 грудня 2022 року - 4,41 грн з ПДВ за 1 кВт/год. Ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами та діє до 31 грудня 2022 року. Нова (змінена) ціна застосовується з першого числа відповідного розрахункового періоду (календарного місяця) - з 1 вересня 2022 року.

Додатковою угодою від 4 листопада 2022 року № 3 пункт 1.3. договору викладено в редакції цієї додаткової угоди, відповідно до якої очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період січень - грудень 2022 року складає 529395,71 кВт/год. Цією ж додатковою угодою пункт 4.1. договору та додаток № 2 (комерційна пропозиція) було викладено в новій редакції, відповідно до якої споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладення договору становить: з 10 січня 2022 року по 31 липня 2022 року - 3,64999 грн з ПДВ за 1кВт/год; з 1 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року - 4,01 грн з ПДВ за 1 кВт/год, з 1 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року - 4,41 грн з ПДВ за 1 кВт/год, з 1 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року - 4,85 грн з ПДВ за 1 кВт/год. Ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами та діє до 31 грудня 2022 року. Нова (змінена) ціна застосовується з першого числа відповідного розрахункового періоду (календарного місяця) - з 1 жовтня 2022 року.

На виконання умов договору, з урахуванням вказаних додаткових угод, Товариство в період з серпня по грудень 2022 року поставило, а Центр - спожив та оплатив електричну енергію в загальному розмірі 202 686 кВт/год на загальну суму 927 714,58 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: актів приймання-передачі електричної енергії: від 8 вересня 2022 року № 8 за серпень 2022 року на суму 179 648,00 грн (44 800 кВт/год електричної енергії по ціні 4,01 грн з ПДВ); від 30 вересня 2022 року № 9 за вересень 2022 року на загальну суму 177 207,03 грн (40 183 кВт/год електричної енергії по ціні 4,41 грн з ПДВ), від 10 листопада 2022 року № 10 на суму 197 487,15 грн (40 719 кВт/год електричної енергії по ціні 4,85 грн з ПДВ), від 7 грудня 2022 року № 11 за листопад 2022 року на суму 186 686,20 грн (38 492 кВт/год електричної енергії по ціні 4,85 грн з ПДВ), від 21 грудня 2022 року № 12 за грудень 2022 року на суму 186 686,20 грн (38 492 кВт/год електричної енергії по ціні 4,85 грн з ПДВ), а також платіжних доручень: від 8 вересня 2022 року: № 305 на суму 172 648,00 грн та № 306 на суму 7000,00 грн, від 11 жовтня 2022 року: № 345 на суму 40 000,00 грн та № 348 на суму 137 207,03 грн, від 11 листопада 2022 року: № 397 на суму 45 000,00 грн та № 398 на суму 152 487,15 грн, від 8 грудня 2022 року: № 436 на суму 142 686,20 грн та № 437 на суму 44 000,00 грн, від 21 грудня 2022 року: № 468 на суму 151 686,20 грн та № 469 на суму 35 000,00 грн.

6 вересня 2024 року на адресу Центру надійшов лист Святошинської окружної прокуратури міста Києва від 5 вересня 2024 року № 44-4641ВИХ-24, у якому позивача було повідомлено про те, що додатковими угодами №№ 1-3 до договору сторони збільшили ціну за одиницю товару, у порівняні з ціною, визначеною в договорі, на 32,87%, чим порушили вимоги статті 41 Закону. Таким чином, Центр безпідставно сплатив на користь відповідача грошові кошти на загальну суму 187 912,71 грн.

У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача з претензією від 17 вересня 2024 року № 09/1127-044 та повторною претензією від 07 листопада 2024 року № 051/044-594 щодо повернення безпідставно сплачених грошових коштів у сумі 187 912,71 грн. Належні докази направлення вказаних претензій засобами поштового зв`язку на адресу Товариства наявні в матеріалах справи. Однак, ці претензії були залишені відповідачем без задоволення та виконання.

Правові й економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 якого договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм ЦК України та Господарського кодексу України (далі - ГК України) з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 1 статті 41 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 4 статті 41 Закону визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу й електричної енергії.

Зміст вказаної вище правової норми вказує на те, що зміна ціни за одиницю товару, закуповуваного відповідно до норм Закону, можлива у разі істотної зміни ринкової ціни на товар в проміжок часу після укладення договору про закупівлю та до повного його виконання.

Суд також звертає увагу на те, що в чинній редакції Закону змінено положення нікчемності договору про закупівлю. У попередніх редакціях Закону (19 квітня 2020 року) існували положення (частина 1 статті 37, пункт 2 частини 4 статті 36), згідно яких, змінюючи істотні умови договору про закупівлю, зокрема щодо збільшення ціни за одиницю товару більше як на 10%, такі додаткові угоди визнавалися нікчемними в силу вказаних приписів.

Положеннями нової редакції Закону встановлено, що додаткові угоди, направлені на збільшення ціни товару більше як на 10%, не є нікчемними в силу цього Закону, однак вони можуть бути визнані недійсними в судовому порядку.

Істотні умови договору визначені ГК України. Так, статтею 180 цього Кодексу встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити: предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Судом встановлено, що істотна умова договору - ціна, була змінена додатковими угодами: від 16 серпня 2022 року № 1, від 14 вересня 2022 року № 2, від 4 листопада 2022 року № 3.

Так, внаслідок укладення вказаних вище додаткових угод до договору, ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено з 3,64999 грн з ПДВ (у первісній редакції договору) до 4,85 грн з ПДВ за 1 кВт/год (у редакції додаткової угоди від 4 листопада 2022 року № 3), тобто на 1,20 грн. Таким чином, внаслідок підписання вищевказаних додаткових угод до договору ціна на електричну енергію зросла на 32,9%.

Системний аналіз положень частини 1 статті 525, статті 526, частини 1 статті 651 ЦК України та положень частини 5 статті 41 Закону дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором; підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Метою закріплення на законодавчому рівні можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

У той же час, обидві сторони (Товариство та Центр) не могли не розуміти особливостей функціонування ринку електричної енергії (тобто постійне коливання цін на електричну енергію, їх сезонне зростання-падіння були прогнозованими). Тому сторони договору не були позбавлені можливості визначити в цій угоді порядок зміни ціни, зокрема, які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), формулу розрахунку нової ціни, якими саме конкретними документами має підтверджуватися коливання цін на ринку товару. Проте договір не містить відповідних застережень і положень.

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує особі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики й одразу закладати їх у ціну договору.

Суд звертає увагу на те, що кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (стаття 13 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

У справі, що розглядається, Центр мав беззаперечне право на отримання електричної енергії по ціні, визначеній в укладеному з Товариством договорі. У свою чергу, внаслідок підписання додаткових угод про збільшення ціни, вартість 1 кВт/год електричної енергії збільшилася на 32,9%, що фактично призвело до нівелювання результатів процедури закупівлі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року в справі № 922/2321/22 викладено такий правовий висновок: "Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини 5 статті 41 Закону. В іншому випадку не досягається мета Закону, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку. Як вбачається з пояснювальної записки до проекту Закону № 114-ІХ, метою його прийняття було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, а також забезпечення виконання міжнародних зобов`язань України у сфері публічних закупівель, у тому числі протидії "ціновому демпінгу" коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі. За такої мети очевидно, що зміни, внесені законодавцем Законом № 114-ІХ у норму пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати "ціновий демпінг" з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10% від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю".

Крім того, стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за наявності одночасно таких умов: у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, Закон дає можливість збільшити ціну. Крім того, внесення змін до істотних умов договору про закупівлю, зокрема щодо збільшення ціни, повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Суд звертає увагу на те, що відповідач має довести не лише підвищення ціни на певний товар на відповідному ринку, але й обґрунтувати для замовника пропозиції підвищення ціни, визначеної у договорі, а також обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за запропонованою замовнику ціною, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 червня 2021 року в справі № 927/491/19 та від 25 листопада 2021 року в справі № 927/563/20.

При підписанні спірних додаткових угод, якими збільшувалась ціна предмета закупівлі, сторони договору виходили з інформації, що містилася в експертних висновках Черкаської торгово-промислової палати: від 1 серпня 2022 року № О-239, від 12 серпня 2022 року № О-322/02, а також в експертному висновку Київської торгово-промислово палати від 2 вересня 2022 року № Ц-353. Копії цих документів містяться в матеріалах справи.

Разом із тим, чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації). Водночас умовами договору сторони не передбачили, що є належним доказом, який підтверджує коливання цін на ринку.

Судом встановлено, що вищенаведені експертні висновки Київської торгово-промислової палати та Черкаської торгово-промислової палати не містять точної інформації про коливання цін на електричну енергію як на момент звернення відповідача до споживача з листами-пропозиціями про внесення змін до договору, так і на момент підписання спірних додаткових угод.

Разом із цим, вказані висновки лише констатують рівень цін згідно з інформацією Державного підприємства "Оператор ринку" і містять лише відомості про рівень середньозважених цін на електричну енергію за певні місяці 2022 року. Крім того, у вказаних висновках прямо вказано, що вони носять виключно інформаційний характер.

Враховуючи викладене, надані експертні висновки Київської торгово-промислової палати та Черкаської торгово-промислової палати не підтверджують як належні докази коливання цін на спірну електричну енергію на момент укладення спірних додаткових угод. Слід зазначити, що інші довідки чи документи, які були підставою для внесення до договору змін згідно зі спірними додатковими угодами, у матеріалах справи відсутні.

Оскільки збільшення ціни на товар внаслідок підписання оспорюваних додаткових угод відбулося без належного обґрунтування та належних доказів коливання цін на товар, тому таке збільшення є прямим порушенням статті 5, пункту 2 частини 5 статті 41 Закону, а відтак є підставою для визнання цих додаткових угод недійсними на підставі положень статей 203, 205 ЦК України.

Крім того, як вже зазначалося судом, відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України та статті 188 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Преамбулою укладеного між сторонами договору визначено, що останній укладено, зокрема, з урахуванням Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 14 березня 2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ).

Під час вирішення спорів сторони мають керуватися порядок врегулювання спорів, встановленим ПРРЕЕ (пункт 10.1. договору).

Відповідно до пункту 3.1.1 глави 3.1 розділу ІІІ ПРРЕЕ електропостачальники зобов`язані інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору про постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до її застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Також електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в установленому порядку про будь-яке збільшення ціни і про право споживачів припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови.

Пунктом 13.5. Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу визначено, що дія цього договору припиняється, зокрема, у випадку неприйняття споживачем своєчасно запропонованих (за 20 днів до введення в дію) постачальником змін до договору, що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії) та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або щодо умов постачання електричної енергії.

За умовами пункту 12.6. договору усі повідомлення за цим правочином вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

З наявних у матеріалах справи копій листів-повідомлень відповідача про зміну ціни на електричну енергію: від 9 вересня 2022 року № 09/09/22-309, від 1 серпня 2022 року № 01/08/22-215, від 12 жовтня 2022 року № 12/10/22-384, - вбачається, що відповідач повідомляв позивача про факт зміни ціни (тарифу) на електричну енергію з порушенням встановленого вищевказаними Правилами строку, що фактично позбавляло можливості Центр відмовитися від договору у визначеному ПРРЕЕ порядку.

За таких обставин, позовна вимога Центру про визнання недійсними додаткових угод: від 16 серпня 2022 року № 1, від 14 вересня 2022 року № 2, від 4 листопада 2022 року № 3, - до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії від 10 січня 2022 року № 1 є обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

За умовами частини 2 статті 712 ЦК України до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини 1 статті 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно з частиною 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Оскільки спірні додаткові угоди №№ 1- 3 до договору підлягають визнанню недійсними та відповідно, не породжують правових наслідків, підстава для оплати поставленої електричної енергії за ціною, встановленою у цих додаткових угодах, фактично відпала, а тому відповідач має обов`язок повернути грошові кошти в частині збільшеної ціни товару за недійсними додатковими угодами, як безпідставно набуте майно, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Оскільки суд дійшов висновку про недійсність додаткових угод №№ 1-3 до договору, ціна за поставлену в період з серпня по грудень 2022 року електричну енергію у загальній кількості 202 686 кВт/год повинна була визначатися за умовами договору в первинній редакції, а саме - 3,64999 грн з ПДВ за 1кВт/год. Отже, Центром безпідставно переплачено Товариству грошові кошти в загальному розмірі 187 912,71 грн (927 714,58 - 739 801,87 грн).

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги Центру про стягнення з Товариства вказаної спірної суми коштів, у зв`язку з чим ця вимога також підлягає задоволенню.

Судом враховані посилання відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в поставі від 18 вересня 2024 року в справі № 918/1043/21 щодо застосування подвійної реституції у випадках недійсності правочинів.

Однак, у вищевказаній справі № 918/1043/21 предметом розгляду було визнання недійсним договору поставки мережевого обладнання та стягнення в порядку реституції 199 850,40 грн. Водночас, у даній справі спір полягає у визнанні недійсними додаткових угод до договору постачання електричної енергії, тобто основний укладений між сторонами правочин з усіма погодженими його істотними умовами залишається дійсним.

Відтак, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2024 року в справі № 918/1043/21 правові висновки не є релевантними до даної справи, а відтак не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час її розгляду, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду про задоволення позову Центру.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позов Центру підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

За умовами підпункту 2 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 3 028,00 грн.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відтак, за чинним законодавством позивач мав сплатити за подання через систему "Електронний суд" до суду цієї позовної заяви судовий збір у розмірі 9 689,60 грн (3 028,00 х 4 х 0,8).

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом Центр сплатив 12 112,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції від 25 грудня 2024 року № 562 на вищевказану суму.

Частиною 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у випадках, установлених, зокрема, пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Зважаючи на відсутність у матеріалах справи заяви позивача про повернення йому надмірно сплаченої суми судового збору, суд позбавлений можливості вирішити вказане питання по суті на час прийняття даного рішення.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 9 689,60 грн.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду від 16 серпня 2022 року № 1 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії від 10 січня 2022 року № 1, які укладені між Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (03165, місто Київ, проспект Любомира Гузара, будинок 7; ідентифікаційний код 22886300) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" (03186, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Антонова, будинок 5, літера "А", офіс 320; ідентифікаційний код 39568531).

Визнати недійсною додаткову угоду від 14 вересня 2022 року № 2 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії від 10 січня 2022 року № 1, які укладені між Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (03165, місто Київ, проспект Любомира Гузара, будинок 7; ідентифікаційний код 22886300) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" (03186, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Антонова, будинок 5, літера "А", офіс 320; ідентифікаційний код 39568531).

Визнати недійсною додаткову угоду від 4 листопада 2022 року № 3 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії від 10 січня 2022 року № 1, які укладені між Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (03165, місто Київ, проспект Любомира Гузара, будинок 7; ідентифікаційний код 22886300) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергум" (03186, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Антонова, будинок 5, літера "А", офіс 320; ідентифікаційний код 39568531).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергум" (03186, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Антонова, будинок 5, літера "А", офіс 320; ідентифікаційний код 39568531) на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (03165, місто Київ, проспект Любомира Гузара, будинок 7; ідентифікаційний код 22886300) 187 912 (сто вісімдесят сім тисяч дев`ятсот дванадцять) грн 71 коп. основної заборгованості та 9 689 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн 60 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30 травня 2025 року.

Суддя Є.В. Павленко