УХВАЛА

м. Київ

28.05.2025Справа № 910/3881/25
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (61109, Харківська обл, м. Харків, вул. Безлюдівська, буд. 1; ідентифікаційний код: 03359500)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» (03134, м. Київ, проспект Корольова Академіка, буд. 1; ідентифікаційний код: 37401646)

про стягнення 146186,89 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

27.03.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» про стягнення 146186,89 грн, з яких 120000,00 грн основного боргу, 5651,51 грн 3% річних та 20535,38 грн інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідно до умов Договору №07/082-141/19-АДС/38S610-1897-20 від 30.09.2019 він сплатив відповідачу грошові кошти загальною сумою 3.565.000,00 грн, тоді як відповідач надав позивачу послуги на суму 3.336.000,00 грн. (різниця становить 229000,00 грн) та повернув позивач частину коштів розміром 109000,00 грн, у зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 120000,00 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 5651,51 грн 3% річних та 20535,38 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 відкрито провадження у справі №910/3881/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасник справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

15.04.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що матеріали справи не містять доказів припинення дії Договору №07/082-141/19-АДС/38S610-1897-20 від 30.09.2019. Водночас, за твердженням відповідача «сума переплати» у розмірі 120000,00 грн не є переплатою, а є оплатою послуг, які надавались відповідачем позивачу на умовах вказаного договору у січні 2023 року, а самі ж послуги продовжувались надаватись позивачу аж до грудня 2024 року.

18.04.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

06.05.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2019 між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» (сторона 2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія» (сторона 1) укладено Договір №07/082-141/19-АДС/38S610-1897-20, відповідно до умов якого сторона 1 надає стороні 2 право строкового платного користування програмними продуктами в тому числі оновлення, додатки, доповнення та/або розширення функціоналу, а сторона 2 зобов`язується сплатити за надані права обумовлену цим договором суму.

Відповідно до п. 1.2 Договору №07/082-141/19-АДС/38S610-1897-20 від 30.09.2019 програмний продукт, на який передається право користування: - «Автоматизована система керування аварійно-диспетчерською службою»; - «Оперативна диспетчерська».

У п. 3.1 Договору №07/082-141/19-АДС/38S610-1897-20 від 30.09.2019 сторони погодили, що у 2020 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим договором, сторона 2 щомісячно сплачує стороні 1 кошти в сумі 99000,00 грн; у 2021 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим договором, - грошові кошти в сумі 109000,00 грн; у 2022 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим договором, - грошові кошти в сумі 120000,00 грн; у 2023 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим договором, - грошові кошти в сумі 132000,00 грн; у 2024 році за право користування програмними продуктами, наданими за цим договором, - грошові кошти в сумі 145200,00 грн.

Строк проведення розрахунків складає 90-то календарних днів після завершення звітного місяця.

Відповідно до п. 3.2 Договору №07/082-141/19-АДС/38S610-1897-20 від 30.09.2019 за підсумками звітного місяця сторона 1 складає Акт приймання-передачі, який до 7 числа місяця наступного за звітним, надає стороні 2.

Згідно з п. 8.1 Договору №07/082-141/19-АДС/38S610-1897-20 від 30.09.2019 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, діє з 01.01.2020 по 31.12.2024 включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно з п. 8.2 Договору №07/082-141/19-АДС/38S610-1897-20 від 30.09.2019 цей договір може бути розірваний будь-якою стороною шляхом письмового попередження іншої сторони за один місяць до розірвання.

Якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним законодавством України, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору (п. 8.3 Договору №07/082-141/19-АДС/38S610-1897-20 від 30.09.2019).

Відповідно до п. 8.4 Договору №07/082-141/19-АДС/38S610-1897-20 від 30.09.2019 зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або у чинному законодавстві України.

Відповідно до п. 8.5 Договору №07/082-141/19-АДС/38S610-1897-20 від 30.09.2019 цей договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді/цьому договорі або у чинному законодавстві України.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідно до умов Договору №07/082-141/19-АДС/38S610-1897-20 від 30.09.2019 він сплатив відповідачу грошові кошти загальною сумою 3.565.000,00 грн, тоді як відповідач надав позивачу послуги на суму 3.336.000,00 грн. (різниця становить 229000,00 грн) та повернув позивач частину коштів розміром 109000,00 грн, у зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 120000,00 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 5651,51 грн 3% річних та 20535,38 грн інфляційних втрат.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив, що матеріали справи не містять доказів припинення дії Договору №07/082-141/19-АДС/38S610-1897-20 від 30.09.2019. Водночас, за твердженням відповідача «сума переплати» у розмірі 120000,00 грн не є переплатою, а є оплатою послуг, які надавались відповідачем позивачу на умовах вказаного договору у січні 2023 року, а самі ж послуги продовжувались надаватись позивачу аж до грудня 2024 року.

Частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно приписів ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 §1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Рішення Європейського суду з прав людини у справах Ейрі проти Ірландії та Станєв проти Болгарії. Ця гарантія є "одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції" (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Претто та інші проти Італії).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Клінік дез Акація та інші проти Франції вказано, що сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги.

У ст. 11 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом №2148-08 від 19.10.1973р. Президії Верховної Ради Української РСР, кожен має право при визначенні його прав і обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Проте, з огляду правила вирішення спору у порядку спрощеного позовного провадження, повне та всебічне з`ясування всіх обставин даної справи та справедливе вирішення спору не вбачається за можливе без проведення підготовчого провадження.

Таким чином, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд дійшов висновку щодо необхідності призначення даної справи до розгляду за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії відкриття провадження.

Керуючись ст. 2, 3, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Здійснювати розгляд справи №910/3881/25 за правилами загального позовного провадження.

2. Призначити підготовче засідання у справі на 18.06.25 о 15:45 год.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 13.

3. Повідомити учасників справи, що інформація по справі, що розглядається, доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/.

4. Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Дана ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції.

Суддя О.М. Спичак