УХВАЛА

27 травня 2025 року

м. Київ

cправа №910/6760/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Вронської Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "КД Енерджі 2"

на рішення Господарського суду міста Києва (Привалов А.І.)

від 31.10.2024

та постанову Північного апеляційного господарського суду (Коротун О.М., Кравчук Г.А., Сітайло Л.Г.)

від 07.04.2025 (повний текст складений 21.04.2025)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КД Енерджі 2"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "НІК",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,

2. Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго",

3. Державне підприємство "Гарантований покупець",

про визнання неправомірними дій та зобов`язання поновити становище, яке існувало до порушення,

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "КД Енерджі 2" (далі - Позивач, Скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - Відповідач) про визнання неправомірними дій Відповідача у частині коригування в системі Market Managment Systems (ММS) даних комерційного обліку електричної енергії щодо фотогальванічної електростанції Позивача за період 01 липня 2022 року - 31 травня 2023 та зобов`язання відповідача відобразити (поновити) в системі Market Managment Systems (ММS) фактичні передані дані комерційного обліку електричної енергії щодо фотогальванічної електростанції Позивача за період 01 липня 2022 року - 31 травня 2023 року.

2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 у справі №910/6760/24, у задоволенні позову відмовлено.

3. 09 травня 2025 року Позивач (Скаржник) із використанням підсистеми "Електронний суд" подав касаційну скаргу на вказані судові рішення; просить скасувати їх та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити повністю.

4. У тексті касаційної скарги Скаржник посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 287 Господарського Процесуального Кодексу України (далі - ГПК України), та зазначає:

- щодо пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України:

1) суд апеляційної інстанції лише формально послався на висновок, викладений у пункті 78 постанови Верховного Суду від 12.05.2025 [що, вочевидь є опискою, оскільки зазначена постанова датується 12 лютого 2025 року] у справі №910/19641/23 (наявність / відсутність окремого провадження з врегулювання суперечки, зокрема, щодо питання законності зміни сертифікованих даних комерційного обліку, не позбавляє особу права доводити протиправність зміни цих даних у спорі, де на підставі указаних змінених даних до особи заявляються грошові вимоги), не дослідивши його реального змісту, внаслідок чого не врахував його під час перегляду рішення суду першої інстанції;

2) у пункті 64 постанови від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц Велика Палата Верховного Суду надала висновок: "Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите". За твердженням Скаржника, він мав вмотивовані підстави для звернення до суду з позовом, однак, попри намагання захистити своє порушене право, суди фактично блокували Скаржнику доступ до правосуддя та ефективного захисту його порушених прав;

- щодо пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України - суди попередніх інстанцій неправильно застосували статті 13, 15, 16 Цивільного кодексу України, статтю 20 Господарського кодексу України та статті 2, 4, 5 ГПК України за відсутності Висновку Верховного Суду щодо належного та ефективного способу захисту постачальників електричної енергії в умовах обнуління даних комерційного обліку у зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації. Верховному Суду необхідно сформувати висновок щодо належних та ефективних способів захисту порушених прав та інтересів у випадку обнуління (коригування) адміністратором комерційного обліку вже сертифікованих даних комерційного обліку - як у випадку пред`явлення до суб`єкта грошових вимог, так і в разі, коли такі вимоги ще не заявлено, проте факт незаконного втручання у сертифіковані дані став відомим постачальнику / виробнику. Такий висновок матиме суттєве значення для подальшого правозастосування, заповнення існуючої правової прогалини та забезпечення правової визначеності у відносинах на ринку електричної енергії;

- щодо пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України - суд апеляційної інстанції порушив частину п`яту статті 236 ГПК України.

5. Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

6. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 174 ГПК України).

7. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що вона оформлена з порушенням вимог, передбачених статтею 290 ГПК України, отже наявні підстави для залишення її без руху з огляду на таке.

8. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

9. За змістом частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

10. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

11. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести цей висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

12. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватися, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним.

13. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, скаржнику необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до ухвалення незаконного судового рішення. При цьому необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через не дослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

У разі посилання на недослідження зібраних у справі доказів, Скаржнику необхідно зазначити, які саме докази не було досліджено судами попередніх інстанцій. У разі якщо Скаржник вважає, що суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, він повинен зазначити, яке саме клопотання було відхилено судом та як це впливає на оскаржуване судове рішення. У разі посилання на встановлення судами обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, скаржник повинен вказати, який із доказів, на його думку, є недопустимим, та обґрунтувати таке твердження, а також зазначити, які обставини встановлено на підставі цього доказу, чому вони є суттєвими або як вони вплинули на прийняття оскаржуваного рішення.

14. Системний аналіз наведених приписів ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу касаційного оскарження судового рішення.

15. Суд наголошує, що при обґрунтуванні підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, процесуальний закон покладає на Скаржника обов`язок зазначити у касаційній скарзі: 1) норму матеріального та / або процесуального права (статтю, її частину, пункт, підпункт, абзац тощо), яка неправильно застосована чи порушена судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень; 2) висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваних судових рішеннях; 3) постанову Верховного Суду (дату її ухвалення та номер справи), а також викладений у ній висновок щодо застосування саме цієї норми права, обґрунтування, в чому полягає таке порушення або неправильне застосування; 4) чи є правовідносини в справі, що розглядається, та у справі, у якій Верховний Суд виклав свій висновок, подібними.

16. Крім того, підставою касаційного оскарження за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції з метою обґрунтування мотивувальної частини постанови.

17. Разом із тим Скаржник лише фрагментарно цитує постанови Верховного Суду з подальшим викладенням власної позиції щодо їх змісту, однак не вказує конкретних норм, про застосування яких, на його думку, сформовані відповідні висновки.

18. Скаржник також стверджує про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, однак не зазначає, (1) які саме процесуальні порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 ГПК України (з наведенням конкретних пунктів) призвели до ухвалення незаконного, на думку Скаржника, судового рішення; (2) яким чином ці порушення впливають на встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

19. Таким чином, Скаржник не виконав вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

20. Суд звертає увагу, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

21. Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, інакше це може свідчити про порушення принципів рівності та змагальності господарського судочинства.

22. Для усунення виявлених недоліків Скаржник повинен належним чином обґрунтувати обрані підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, з урахуванням викладеного в цій ухвалі.

23. Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга подана без додержання вимог процесуального законодавства, отже підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України з наданням десятиденного строку для усунення недоліків.

24. Заяву про усунення недоліків касаційної скарги необхідно подати до Верховного Суду в строк, встановлений цією ухвалою, разом з доказами її надсилання іншим учасникам справи.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КД Енерджі 2" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 у справі №910/6760/24 залишити без руху.

2. Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Товариству з обмеженою відповідальністю "КД Енерджі 2" усунути недоліки, встановлені в ухвалі, у такий спосіб - належним чином обґрунтувати підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

4. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог суду касаційна скарга у справі №910/6760/24 вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська