ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. Справа№ 910/10396/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

секретар судового засідання Медведєва К.І.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Селком Електронік»

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2025

у справі № 910/10396/24 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Селком Електронік»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

23.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Селком Електронік» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом, в якому просило розірвати договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № від 01.12.2023, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Селком Електронік».

Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селком Електронік» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (покупець) був укладений договір № (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався у визначений цим договором строк передати у власність покупця Баласти для розрядних ламп чи трубок (Система гарантованого електропостачання) код згідно ЄЗС ДК-021:2015 - 31150000-5 (далі - товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього договору (далі - специфікація), а покупець зобов`язався прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що найменування (номенклатура, асортимент), кількість товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у специфікації.

Відповідно до п. 2.1 договору, якість та комплектність товарів повинні відповідати стандартам, технічним умовам, технічній та/або іншій документації, яка зазначається у додатках до цього договору і містить вимоги до товарів згідно з додатком 2 до цього договору.

Позивач вказував, що поставив відповідачу на виконання умов договору товар, однак відповідачем допущено істотні порушення договору, що полягають у: невиконанні погодження технічних рішень; порушенні порядку приймання вантажу обладнання; невиконанні нормативних вимог зі зберігання поставленого обладнання; відсутності можливості введення обладнання в експлуатацію до закінчення терміну дії договору 31.12.2024; можливості втрати придатності обладнання для подальшого використання.

Також позивач вказував, що наведені у акті приймання зауваження не ґрунтуються на точному посиланні на супроводжуючі документи та на всі необхідні додатки до договору, що встановлюють технічні вимоги до товару (обладнання).

Позивач зауважував, що різні визначення вимог до технічних характеристик обладнання у додатку 2, додатках Б, В до договору встановлюють різні показники і вимоги до предмету договору, що позбавляє позивача можливості досягнути основної мети договору - виконати роботи, що забезпечують функціонування системи гарантованого електропостачання відповідно до проекту та умов договору.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказував, що після перевірки поставленого товару на відповідність до специфікації, технічних та якісних характеристик товару комісією був складений акт невідповідності ТМЦ по кількості та/або якості № 5/22/02, в якому були зазначені зауваження щодо якості, комплектності та пакування товару, про що листом № ТОВВИХ-24-3568 від 07.03.2024 було повідомлено позивача, при цьому, листом від 07.03.2024 № ТОВВИХ-24-3568 було повідомлено постачальнику про виклик уповноваженого представника до місця приймання товару для проведення огляду та повторного приймання товару.

Відповідач наголошував, що позивач неодноразово, зокрема листами № 72 від 11.03.2024 та № 76 від 18.03.2024, після ознайомлення з актом невідповідності ТМЦ по кількості та/або якості №5/22/02 від 05.03.2024, зобов`язувався усунути зафіксовані в акті недоліки, зокрема, повідомляв про те, що ним буде відпрацьовано, зазначені в акті невідповідності ТМЦ по кількості та/або якості № 5/22/02 від 05.03.2024 зауваження стосовно доукомплектації автоматичних вимикачів, забезпечення форми внутрішнього відокремлення кіл 4-b, шляхом встановлення допоміжних перегородок між затискачами в існуючий шафі, надавав пропозиції щодо заміни забезпечення висувного виконання на втичне, тощо, зазначаючи зобов`язання виконати ці роботи негайно після отримання комплектуючих, проте, на час звернення позивача до суду з позовними вимогами, зауваження викладені в акті № 5/22/02 від 05.03.2024 не усунуті та товар не поставлений.

Крім того, відповідач зазначав, що звертався з листом № ТОВВИХ-24-7022 від 09.05.2024 до позивача з пропозицією провести спільну нараду для обговорення шляхів усунення зауважень та узгодження технічних рішень, однак, позивачем було проігнорована зазначена пропозиція.

Також відповідач вказував, що у нього були відсутні підстави як для оприбуткування товарів, так і для підписання видаткової накладної.

Своєю чергою відповідач звертав увагу на твердження позивача про те, що той знав про суперечливості технічних характеристик предмету договору та вказує, що таке твердження є безпідставним та необґрунтованим, оскільки договір було укладено за наслідком проведеної процедури закупівлі, тож позивач, як продавець, мав право на етапі розгляду тендерної пропозиції звернутися за роз`ясненнями в разі такої необхідності, однак таким правом не скористався, а подав свою тендерну пропозицію, та повністю та беззаперечно погодився з усіма її умовами, підписавши договір без будь-яких заперечень чи зауважень.

Відповідач також наголошував на відсутності підстав для розірвання договору як в односторонньому порядку, так і за рішенням суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 у справі № 910/10396/24 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що умовами договору не передбачено право постачальника на односторонню відмову від договору чи його розірвання; позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було істотно порушено умови договору, зокрема, в розумінні ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись із цим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю «Селком Електронік» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 по справі № 910/10396/24 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції в порушення вимоги ст. 210 ГПК України не було досліджено обставини порушення умов договору, що були наведені позивачем у заявах по суті справи і письмових поясненнях, та докази на їх підтвердження, що були надані позивачем у додатках.

Скаржник вказував, що протокол судового засідання від 04.02.2025, який був складений на стадії дослідження доказів, не містить інформації про безпосереднє дослідження судом доказів у справі. Також, на переконання скаржника, повідомлення представників сторін про докази, які містяться в матеріалах справи, та підтверджують їх позиції по суті спору, не можуть вважатись виконанням судом свого обов`язку щодо безпосереднього дослідження доказів у справі.

За доводами скаржника, подані відповідачем документи по суті спору не мають заперечень, аргументів, пояснень щодо предмета спору за позовною заявою у відповідності до ч. 3 ст. 165 ГПК України. Натомість суд, в порушення ч. 4 ст. 165 ГПК України, надав відповідачу під час розгляду справи по суті право заперечувати проти обставин спору.

Також скаржник вказував, що суд порушив право позивача на збирання доказів, відмовивши у задоволенні клопотання позивача про призначення судової експертизи. Зроблений на замовлення позивача під час розгляду справи висновок експерта за результатами проведення судової електротехнічної експертизи, суд відмовився долучати до матеріалів справи.

Крім того скаржник вказував, що суд не надав скорочене рішення у засіданні суду 18.02.2025.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2025 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Селком Електронік» у судовій справі № 910/10396/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Барсук М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Селком Електронік» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 у справі № 910/10396/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.04.2025.

18.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» надішов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Селком Електронік» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 у справі № 910/10396/24 - без змін.

На переконання відповідача, рішення суду першої інстанції є таким, що прийнято у відповідності до вимог матеріального та процесуального права із повним урахуванням обставин справи та умов Договору укладеного між позивачем та відповідачем.

Відповідач наголошував на тому, що суть даного спору зводиться до того, що позивач повністю ігнорує умови договору № від 01.12.2023, натомість вбачає лише у правовідносинах із ТОВ «Оператор ГТС України» обов`язки покупця прийняти Товар, який не відповідає умовам Тендерної закупівлі та Специфікації до Договору, а отже і самому Договору.

Такі твердження, на переконання відповідача, нівелюють принцип рівноправності учасників договірних правовідносин та порушують права покупця, передбачені Договором.

20.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Селком Електронік» надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 23.04.2025 оголошено перерву до 21.05.2025.

12.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Селком Електронік» надійшло клопотання про долучення нових доказів, які неможливо було подати до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача.

Вказане клопотання мотивовано тим, що протокольною ухвалою від 13.03.2025 Господарський суд міста Києва під час розгляду справи № 910/1776/25 зобов`язав відповідача надати проектну документацію на об`єкт КС Яготин. Надана 08.04.2025 проектна документація на систему гарантованого електроживлення була проаналізована позивачем на відповідність технічної частини умов договору положенням наданої проектної документації на систему гарантованого електроживлення КС Яготин та, на переконання позивача, встановлено невідповідність технічні частини умов договору умовам проектної документації по 16 пунктам (матеріали аналізу додаються у додатку 1).

У судове засідання 21.05.2025 з`явились представники позивача та відповідача.

Розглянувши у судовому засіданні 21.05.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Селком Електронік» про долучення нових доказів, колегія суддів дійшла висновку про залишення такого без розгляду з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частини 1-3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом з тим, відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку на відповідача).

Отже, колегія суддів зазначає, що при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає. Клопотання повинне містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одними з основних засад судочинства, закріпленими у статті 124 Конституції України, статтях 2, 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України. Принцип диспозитивності передбачає, зокрема, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами.

Колегія суддів зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Селком Електронік» не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на подання доказів.

Відтак, додані позивачем докази судом апеляційної інстанції не приймаються до розгляду в силу частини 8 ст. 80 ГПК України та ст. 269 ГПК України.

Дослідивши доводи апелянта, заслухавши доводи відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіряючи доводи скаржника щодо не дослідження судом першої інстанції обставин порушення умов договору, що були наведені позивачем у заявах по суті справи і письмових поясненнях, та докази на їх підтвердження, що були надані позивачем у додатках до договору, колегією суддів встановлено, що такі доводи не відповідають мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, з якого вбачається, що місцевим господарським судом здійснено аналіз умов договору та додатків до нього, проаналізовано листування, яке здійснювалося між сторонами щодо відповідності поставленого товару умовам договору.

За результатами такого аналізу судом установлено, що ані на момент подання тендерної пропозиції, ані на момент укладення договору, позивачем не заявлялося про неможливість виготовлення та поставки Баластів для розрядних ламп чи трубок. Натомість позивач у листі № 72 від 11.03.2024 гарантував усунення недоліків, зазначених у акті № 5/22/02 від 05.03.2024 та передачу ТМЦ відповідно до специфікації та технічних і якісних характеристик товару (додаток 1, 2) згідно до умов договору.

Відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 розділу ІІІ Загальної інструкції учасникам процедури закупівлі Тендерної документації по публічній закупівлі, поданням своєї тендерної пропозиції учасник підтверджує повну і беззаперечну згоду з усіма умовами, що вказані в проекті договору згідно з вимогами Додатку 4 до тендерної документації.

Згідно із частиною 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Отже позивач, при прийнятті рішення про участь у публічній закупівлі та, відповідно, при поданні своєї тендерної пропозиції по процедурі закупівлі, усвідомлював, що (у випадку перемоги в даній закупівлі) в умовах договору будуть збережені ті самі умови, які були зазначені у проекті договору, який є частиною тендерної документації, в тому числі в частині технічних характеристик, які ставляться до товарів.

Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Разом з тим, позивач, який прийняв участь у публічній закупівлі та погодився з тендерною пропозицією відповідача, але не виконав її належним чином, не вправі вимагати розірвання укладеного між сторонами договору.

Отже скаржником в апеляційній скарзі не було спростовано правильного висновку суду першої інстанції щодо не доведення позивачем того, що відповідачем було істотно порушено умови договору, зокрема, в розумінні ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Щодо доводів скаржника, що протокол судового засідання від 04.02.2025 не містить інформації про безпосереднє дослідження судом доказів у справі, то колегія суддів зауважує, що позивач не був позбавлений можливості скористатись правом, наданим йому п. 4 ч. 1 ст. 42 ГПК України, та звернутися до суду першої інстанції з письмовими зауваженнями з приводу неправильності чи неповноти протоколу судового засідання.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що вказані доводи не є підставами, визначеними ст. 277 ГПК України, для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Не згода скаржника із певними формулюваннями суду першої інстанції на стадії дослідження доказів також не свідчить про невиконання судом свого обов`язку з дослідження доказів та, відповідно спростовується мотивувальною частиною судового рішення.

Щодо доводів скаржника про порушення судом першої інстанції права позивача на збирання доказів, відмовивши у задоволенні клопотання позивача про призначення судової експертизи, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з принципом диспозитивності господарського судочинства, закріпленого у статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Господарський процесуальний кодекс України встановлює обов`язок позивача на подання доказів разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 80 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (стаття 74 ГПК України).

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що представником позивача не обґрунтовано неможливості вирішення спору без призначення у справі експертизи та дійсної необхідності для застосування спеціальних знань для вирішення питання щодо розірвання договору.

За установлених обставин, викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Висновок суду

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд не допустив порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного апелянтом судового рішення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Селком Електронік» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 у справі № 910/10396/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2025 у справі № 910/10396/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10396/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 30.05.2025.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко