ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

21.05.2025м. Дніпро№ 904/2586/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Іванова Т.В., розглянувши:

заяву Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (01601, Київська область, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 15; ідентифікаційний код 14333937)

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВР ЛТД" (49100, Дніпропетровська область, місто Дніпро, бульвар Слави, будинок 8, квартира 274; ідентифікаційний код 35269667)

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги у загальному розмірі 1 708,92 грн

ВСТАНОВИЛА:

До Господарського суду Дніпропетровської області 20.05.2025 надійшла заява Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВР ЛТД" заборгованості за надані телекомунікаційні послуги у загальному розмірі 1 708,92 грн.

Вказана сума боргу за надані телекомунікаційні послуги виникла на підставі наступних договорів укладених між Приватним акціонерним товариством "ВФ Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВР ЛТД", а саме: №21 від 16.03.2019; №6009723/1.11857400 від 07.11.2012; №21/68 від 21.07.2016; №4044848/1.11857400 від 27.12.2017; №6173599/1.11857400 від 12.03.2013; №4737472/1.11857400 від 06.07.2009; №21/78 від 30.08.2017; №21/59 від 04.12.2008; №21/16 від 04.12.2008.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2025 справу №904/2586/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.

Судом перевірено зазначене в заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами статті 150 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу. Так, у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; до заяви про видачу судового наказу, зокрема, додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Зміст зазначених процесуальних норм слід розуміти буквально, а саме, що за наслідками розгляду відповідної заяви, поданої в порядку розділу II Господарського процесуального кодексу України, судом може бути видано один судовий наказ про стягнення грошової заборгованості за одним договором.

Розділом II Господарського процесуального кодексу України, яким встановлено порядок здійснення судочинства в порядку наказного провадження, не передбачено можливості об`єднання в одній заяві про видачу судового наказу вимог до того ж самого боржника, що виникли більш ніж за одним договором, тобто вимог, що виникли з різних підстав та не пов`язані поданими доказами.

Отже, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, що виникає за певним конкретним договором на підставі доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. В межах одного наказного провадження можуть бути заявлені вимоги тільки за одним договором.

Поряд з тим, судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством "ВФ Україна" заявлено грошові вимоги в сумі 1 708,92 грн на підставі дев`ятьох укладених між Приватним акціонерним товариством "ВФ Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВР ЛТД" різних договорів, а саме: №21 від 16.03.2019; №6009723/1.11857400 від 07.11.2012; №21/68 від 21.07.2016; №4044848/1.11857400 від 27.12.2017; №6173599/1.11857400 від 12.03.2013; №4737472/1.11857400 від 06.07.2009; №21/78 від 30.08.2017; №21/59 від 04.12.2008; №21/16 від 04.12.2008.

Зазначені обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову у видачі судового наказу згідно з пункту 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частина 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України).

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частина 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 150, 152-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству "ВФ Україна" у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВР ЛТД" про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги у загальному розмірі 1 708,92 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 21.05.2025 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено 21.05.2025

Суддя Т.В. Іванова