ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 м. Дніпро Справа № 912/2929/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Паруснікова Ю.Б.,

суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 05.12.2024 у справі № 912/2929/24 (суддя Кабакова В.Г.)

за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», м. Київ

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Europian Mining and Energy Group OU», Повіт Гер`юмаа, місто Таллінн, район Ласнамяє, вулиця Пунане, 14а-319/3, 13619, Республіка Естонія

2. ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області (РНОКПП НОМЕР_1 )

3. ОСОБА_2 , м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області (РНОКПП НОМЕР_2 )

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:

1. Приватного підприємства «Новоукраїнський гранітний кар`єр», м. Новоукраїнка, Новоукраїнський район, Кіровоградської області

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Бантишівський щебінь», м. Новоукраїнка, Новоукраїнський район, Кіровоградської області

про звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог, заяви про забезпечення позову та ухвали суду першої інстанції.

В листопаді 2024 року до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява АТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ТОВ «Europian Mining and Energy Group OU», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з такими вимогами:

Звернути стягнення на предмет застави за Кредитним договором № 21-1KV0082 від 08.04.2021, укладеним в рамках діючої Генеральної угоди № 5714N6 від 19.12.2014 у сумі 17984331,30 грн на користь АТ «Укрексімбанк», а саме на:

- корпоративні права за Договором застави № 20-85ZZ0011 від 13.11.2020, укладеного з фізичною особою ОСОБА_2 , а саме: частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» в розмірі 21,27%.

- корпоративні права за Договором застави № 20-85ZZ0012 від 13.11.2020, укладеного з фізичною особою ОСОБА_1 , а саме частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» в розмірі 39,00%.

- корпоративні права за Договором застави № 20-85ZZ0013 від 13.11.2020, укладеного з нерезидентом ТОВ «Europian Mining and Energy Group OU» (Естонія), а саме частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» в розмірі 39,73%, шляхом реалізації на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, в порядку та за вартістю, визначних відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання ТОВ «Бантишівський щебінь» зобов`язань за Кредитним договором № 21-1KV0082 від 08.04.2021 укладеним в рамках діючої Генеральної угоди № 5714N6 від 19.12.2014, в забезпечення якого відповідачі є заставодавцями за договорами застави від 13.11.2020 № 20-85ZZ0011, № 20-85ZZ0012, № 20-85ZZ0013.

04.12.2024 через систему «Електронний суд» позивач подав заяву про забезпечення позову та просить суд:

1. Вжити заходів щодо забезпечення позову та накласти арешт на:

- частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», , в розмірі 21,27%, яка належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», , в розмірі 39,00%, яка належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», , в розмірі 39,73%, яка належить ТОВ Europian Mining and Energy Group (Естонія), код 12445026;

2. Заборонити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ТОВ Europian Mining and Energy Group (Естонія), код 12445026 та будь-яким без виключення органам управління ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», , вчиняти дії/приймати рішення стосовно відчуження належних ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ТОВ Europian Mining and Energy Group (Естонія), код 12445026, часток в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», , або обтяження її правами третіх осіб та відчужувати її будь-яким способом;

3. Заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі нотаріусам, іншим уповноваженим особам, здійснювати реєстраційні дії, проводити державну реєстрацію будь-яких змін до відомостей про ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» (), в тому числі щодо розміру статутного капіталу, відомостей про засновника (учасника), розміру частки кожного з засновників (учасників), тощо, в частині часток статутного капіталу, а саме:

- частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» в розмірі 21,27%, яка належить ОСОБА_2

- частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» в розмірі 39,00%, яка належить ОСОБА_1

- частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» в розмірі 39,73%, яка належить ТОВ Europian Mining and Energy Group (Естонія).

Заява про забезпечення позову мотивована необхідністю гарантувати реальне виконання майбутнього судового рішення у зв`язку з наявністю простроченої заборгованості відповідачів-поручителів, які ухиляються від погашення боргу та від переговорів щодо врегулювання зобов`язань. Позивач вважає, що відповідачі можуть вжити дій для унеможливлення виконання судового рішення (відчуження майна, передача в іпотеку тощо), особливо з урахуванням того, що основний боржник перебуває у процедурі банкрутства. Тому єдиним ефективним способом захисту прав позивача є застосування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 05.12.2024 по справі № 912/2929/24 відмовлено в задоволенні заяви АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 03.09.2024 про забезпечення позову у справі № 912/2263/24.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції АТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 05.12.2024 у справі № 912/2929/24 і просить:

1. Скасувати ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 05.12.2024 по справі № 912/2929/24 винесену за результатами розгляду заяви про забезпечення позову.

2. Постановити нову ухвалу, якою вжити заходів щодо забезпечення позову, а саме:

А) накласти арешт на:

- частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», , в розмірі 21,27%, яка належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», , в розмірі 39,00%, яка належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», , в розмірі 39,73%, яка належить ТОВ Europian Mining and Energy Group (Естонія), код 12445026.

Б) Заборонити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ТОВ Europian Mining and Energy Group (Естонія), код 12445026 та будь-яким без виключення органам управління ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», , вчиняти дії/приймати рішення стосовно відчуження належних ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ТОВ Europian Mining and Energy Group (Естонія), код 12445026, часток в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», , або обтяження її правами третіх осіб та відчужувати її будь-яким способом;

В) Заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у тому числі нотаріусам, іншим уповноваженим особам, здійснювати реєстраційні дії, проводити державну реєстрацію будь-яких змін до відомостей про ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» (), у тому числі щодо розміру статутного капіталу, відомостей про засновника (учасника), розміру частки кожного з засновників (учасників), тощо, в частині часток статутного капіталу, а саме:

- частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» в розмірі 21,27%, яка належить ОСОБА_2 ;

- частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» в розмірі 39,00%, яка належить ОСОБА_1

- частку в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» в розмірі 39,73%, яка належить ТОВ Europian Mining and Energy Group (Естонія).

Апеляційна скарга АТ «Укрексімбанк» ґрунтується на необхідності забезпечення реального виконання зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з тривалим невиконанням умов з боку боржника та поручителів, які ухиляються від погашення заборгованості й не вживають заходів для врегулювання боргу. Скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, не врахувавши правову природу договорів застави, що передбачають право банку на звернення стягнення на 100% корпоративних прав ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» у випадку порушення умов кредитного договору, а також ігноруючи ризики відчуження майна відповідачами, що може унеможливити виконання майбутнього судового рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відсутність загрози невиконання майбутнього рішення, проігнорувавши факт наявності простроченої заборгованості, підтвердженої направленими вимогами, а також встановлену неплатоспроможність позичальника, який перебуває у процедурі банкрутства та не врахувавши реальні ризики: тісні зв`язки відповідачів із боржником, участь у справах про банкрутство, ухилення від погашення боргу, а також потенційне відчуження майна. В аналогічних випадках Верховний Суд (постанова від 06.09.2019 у справі № 756/3322/19) визнавав арешт корпоративних прав допустимим і доцільним заходом забезпечення позову;

- на переконання апелянта, відсутність арешту створює загрозу втрати предмета застави, ускладнює чи унеможливлює виконання судового рішення, а також може призвести до необхідності ініціювання нових судових процесів щодо відновлення майнового статусу.

Позивач акцентує увагу на тому, що відповідачі поручителі та засновники підприємств мають можливість виконати зобов`язання, але свідомо цього не роблять, уникають переговорів і вчиняють дії, спрямовані на затягування судових процесів, використовуючи механізми банкрутства та дії, що можуть призвести до знецінення або відчуження заставного майна, тому вжиття запропонованих заходів є законним, необхідним для збереження ефективності судового захисту, пропорційним цілям позову та таким, що не порушує балансу інтересів сторін.

3. Короткий зміст вимог відзиву на апеляційну скаргу та його узагальнені доводи.

Інші учасники справи правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Господарським судом Кіровоградської області в рамках даної справи встановлено, що АТ «Укрексімбанк» звернулося з позовом до ТОВ «Europian Mining and Energy Group OU», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави корпоративні права ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» у загальному розмірі 100%, які перебувають у заставі банку за договорами від 13.11.2020 № 20-85ZZ0011, № 20-85ZZ0012, № 20-85ZZ0013, укладеними для забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Бантишівський щебінь» за кредитним договором № 21-1KV0082 від 08.04.2021 в рамках діючої Генеральної угоди № 5714N6 від 19.12.2014.

Позивач обґрунтував позов наявністю заборгованості в розмірі 17 984 331,30 грн, визнаною у справі про банкрутство позичальника № 912/905/24 - грошові вимоги АТ «Укрексімбанк», які складаються з: суми 6 056,00 грн судового збору, вимог в розмірі 1 861 194,11 грн та 448 280,19 грн штрафу, 15 674 857,00 грн вимог, що забезпечені заставою, та невиконанням зобов`язань заставодавцями.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором, що укладений в межах Генеральної угоди, було укладено ідентичні за змістом:

- Договір застави № 20-85ZZ0011 від 13.11.2020 корпоративних прав, а саме частки в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» в розмірі 21,27%, укладеного з фізичною особою ОСОБА_2 ,

- Договір застави № 20-85ZZ0012 від 13.11.2020 корпоративних прав, а саме частки в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» в розмірі 39,00%, укладеного з фізичною особою ОСОБА_1 ,

- Договір застави № 20-85ZZ0013 від 13.11.2020 корпоративних прав, а саме частки в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» в розмірі 39,73% укладеного з нерезидентом ТОВ Europian Mining and Energy Group (Естонія),

Підсумовуючи встановлюється, що у АТ «Укрексімбанк» перебуває у заставі 100% корпоративний прав ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр».

Позивач зазначає, що відповідачі не виконують зобов`язання, ухиляються від переговорів щодо врегулювання боргу та можуть вживати дії для унеможливлення виконання майбутнього судового рішення, зокрема відчужити майно. З огляду на неплатоспроможність основного боржника, позивач просить вжити заходів забезпечення позову як єдиний ефективний спосіб захисту своїх прав.

У заяві про забезпечення позову банк просив накласти арешт на корпоративні права, заборонити їх відчуження та реєстраційні дії щодо них.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, виходив із приписів статей 136, 137, 140 ГПК України, які передбачають можливість вжиття заходів забезпечення позову у випадку, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього судового рішення або ефективний захист прав позивача.

Суд наголосив, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише за наявності підтверджених доказами обставин, які свідчать про реальну загрозу невиконання або утруднення виконання рішення суду. При цьому самі лише припущення заявника про можливе ухилення відповідачів від виконання зобов`язань не можуть вважатися достатніми підставами для накладення арешту на майно. Позивачем не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань або про реальні ризики відчуження майна. Суд врахував також, що вимоги банку вже частково забезпечені заставою в іншій справі про банкрутство, а також існування паралельного судового процесу щодо стягнення заборгованості з поручителів.

Суд першої інстанції, розглянувши заяву, дійшов висновку, що надані аргументи ґрунтуються виключно на припущеннях і не підтверджуються належними доказами, які б свідчили про реальну загрозу невиконання рішення суду або ускладнення його виконання, позивач не довів необхідності їх застосування та не обґрунтував зв`язок між заходами забезпечення і предметом спору.

Крім того, суд зазначив, що під час розгляду заяви про забезпечення позову не досліджується обґрунтованість самого позову, а оцінці підлягає лише необхідність тимчасових заходів для запобігання порушенням прав.

З огляду на відсутність належних і допустимих доказів, які б свідчили про очевидну небезпеку порушення прав позивача або неможливість виконання майбутнього рішення суду, місцевий господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви банку та відмовив у її задоволенні.

Колегія суддів не може погодитись у повній мірі з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження.

При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку, зокрема, обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем певних дій не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Господарський суд при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову повинен оцінити доводи заявника з огляду на обґрунтованість, розумність, співмірність, наявність зв`язку між заходом і предметом позову, а також на імовірність утруднення або неможливості виконання рішення в майбутньому.

Суд враховує конкретні обставини справи, які свідчать про ризики порушення прав позивача без вжиття таких заходів, а також зважує негативні наслідки як від їх застосування, так і від бездіяльності.

Захід забезпечення вважається обґрунтованим, якщо наявні фактичні підстави, підтверджені доказами, і він відповідає змісту та меті заявлених вимог, не порушуючи прав третіх осіб.

У цій справі між сторонами існує спір щодо наявності у відповідачів обов`язку з погашення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмети застави, якими є корпоративні права в статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр». Виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог є безпосередньо пов`язаним із наявністю у відповідачів корпоративних прав, на які позивач просить звернути стягнення. З огляду на те, що відповідачі можуть вжити дій, спрямованих на відчуження чи обтяження відповідного майна, а також на перебування основного боржника у процедурі банкрутства, наявні ризики унеможливлення або ускладнення виконання рішення суду в майбутньому.

Отже, спір має на меті встановити обсяг та підстави обов`язку відповідачів забезпечити виконання зобов`язань боржника шляхом реалізації предмета застави, що обґрунтовує необхідність застосування заходів забезпечення позову для гарантування ефективного захисту прав позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з ч. 4 ст. 139 ГПК України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, з положень ч. 4 ст. 139 ГПК України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи забезпечення не мають порушувати права третіх осіб чи блокувати господарську діяльність відповідача.

Апеляційний господарський суд, розглянувши апеляційну скаргу АТ «Укрексімбанк», доводи апелянта та матеріали справи, прийшов до висновку, що суд першої інстанції помилково відмовив позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову, не взявши до уваги всіх істотних обставин, що мають значення для належного виконання зобов`язань за кредитним договором та захисту прав позивача.

Посилання суду першої інстанції на наявність забезпечення вимог банку в іншій справі про банкрутство та паралельне провадження щодо поручителів не є достатніми підставами для відмови у вжитті заходів забезпечення позову, оскільки не усувають реального ризику втрати предмета застави корпоративних прав, які є безпосереднім об`єктом позовних вимог; боржник перебуває в процедурі банкрутства, що ускладнює виконання рішення, а звернення до поручителів не гарантує реального стягнення, тому вжиття тимчасових обмежень у вигляді заборони на відчуження часток є необхідним і пропорційним способом забезпечення ефективного судового захисту.

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що позивачем надано достатньо доказів щодо наявності реальної загрози для виконання майбутнього рішення суду. АТ «Укрексімбанк» уклало договори застави з трьома відповідачами щодо корпоративних прав ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», які виступають забезпеченням за кредитним договором. Заборгованість позичальника на момент звернення до суду складає 17 984 331,30 грн, що є суттєвою сумою.

Судом першої інстанції не було враховано, що ні відповідачі, ні інші учасники справи не спростували наведених позивачем обґрунтувань щодо реального ризику втрати предметів застави, зокрема корпоративних прав у ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідачами не подано доказів, які б свідчили про інші мотиви вчинення дій, на які вказує позивач, або про добросовісну поведінку щодо виконання забезпеченого зобов`язання. Крім того, не доведено наявності у боржника ТОВ «Бантишівський щебінь» достатніх активів, за рахунок яких можна було б реально виконати судове рішення про стягнення заборгованості. Це, в свою чергу, підтверджує існування достатньо обґрунтованого припущення про те, що без вжиття заходів забезпечення позову предмети застави (корпоративні права) можуть бути відчужені або обтяжені третіми особами, що істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо відчуження часток у статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», що належать відповідачам, є обґрунтованим, необхідним та пропорційним засобом захисту прав позивача, спрямованим на недопущення втрати предмета забезпечення зобов`язання корпоративних прав, які є заставленим майном, що має стати об`єктом звернення стягнення у разі задоволення позову. Їх застосування забезпечує реальність та ефективність можливого виконання судового рішення в майбутньому та мінімізує ризик ухилення відповідачів від виконання зобов`язань через відчуження або обтяження цього майна.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд доходить висновку, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо відчуження часток у статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», які належать відповідачам, є обґрунтованим, пропорційним та необхідним заходом, спрямованим на забезпечення ефективного захисту прав позивача.

Застосування заборони на відчуження корпоративних прав є достатнім і адекватним заходом, який відповідає вимогам статей 136 140 ГПК України щодо забезпечення позову, сприятиме збереженню балансу інтересів сторін, не обмежуючи відповідачів у праві володіння та користування майном, але мінімізує ризики ухилення від виконання майбутнього рішення суду.

З урахуванням установлених обставин справи, наданих доказів та меж перегляду справи в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга АТ «Укрексімбанк» підлягає частковому задоволенню. Оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження часток у статутному капіталі ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр», що належать відповідачам.

6. Щодо розподілу судових витрат.

Розподіл судових витрат за перегляд справи в апеляційному порядку підлягає здійсненню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України - за наслідками розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 05.12.2024 у справі № 912/2929/24 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), Товариству з обмеженою відповідальністю Europian Mining and Energy Group (Естонія), код 12445026 та будь-яким без виключення органам управління ПП «Новоукраїнський гранітний кар`єр» (), вчиняти дії/приймати рішення стосовно відчуження належних ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ТОВ Europian Mining and Energy Group (Естонія), код 12445026, часток в статутному капіталі Приватного підприємства «Новоукраїнський гранітний кар`єр» (), або обтяження її правами третіх осіб та відчужувати її будь-яким способом.

В іншій частині заяву Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про забезпечення позову залишити без задоволення.

Матеріали оскарження № 912/2929/24 повернути до Господарського суду Кіровоградської області.

Ця постанова відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень.

Стягувачем за цією постановою є:

Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127; ).

Боржниками за цією постановою є:

- ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

- Товариство з обмеженою відповідальністю Europian Mining and Energy Group (13619, Республіка Естонія, місто Таллінн, Повіт Гер`юмаа, район Ласнамяє, вул. Пунане, 14а-319/3, код 12445026);

- ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Пред`явлення даної постанови до виконання складає три роки, починаючи з наступного дня після набрання даною постановою законної сили - до 16.05.2028 (включно).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.05.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

О.Г. Іванов