СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Харків Справа № 905/1540/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є. , суддя Радіонова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (вх.№546Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від 18.02.2025

у справі №905/1540/24 (суддя Кротінова О.В., повний текст проголошено та підписано 18.02.2025)

за позовом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м.Маріуполь Донецької області, ,

до відповідача Комунального некомерційного підприємства «Станція переливання крові м.Маріуполь», м.Маріуполь Донецької області, ,

про стягнення 234.630,40 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Донецької області через підсистему «Електронний суд» отримано позовну заяву б/н від 04.12.2024 (сформовано в системі «Електронний суд» 04.12.2024) ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» до КНП «Станція переливання крові м.Маріуполь» про стягнення 234.630,40 грн заборгованості з постачання теплової енергії за лютий 2022 року на підставі договору №633 від 17.01.2022 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на укладання із відповідачем договору №633 від 17.01.2022 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості поставленої теплової енергії у лютому 2022, внаслідок чого виникла заборгованість та підстави її стягнення у судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 18.02.2025 у справі №905/1540/24 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 18.02.2025 та прийняти нове про задоволення позовних вимог ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» в повному обсязі. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- для розрахунку об`єму лютого 2022 року було використано показники об`єму спожитого тепла за поточний опалювальний сезон, а саме за листопад 2021 року, грудень 2021 року, січень 2022 року. Враховуючи, що позивач не має доступу до документації Підприємства, об`єм спожитої теплової енергії за листопад, грудень 2021 року, січень 2022 року також визначено арифметичним засобом, що не заборонено п. 17 Договору;

- показники визначались за бухгалтерськими даними - банківськими виписками, які містять оплату послуг відповідачем, адже доступ до первинних документів, в тому числі актів надання послуг/рахунків втрачено, чого не прийняв до уваги суд першої інстанції.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2025 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Медуниця О.Є., Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.03.2025 апеляційну скаргу позивача залишено без руху, в зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї відповідачу по справі - Комунального некомерційного підприємства «Станція переливання крові м.Маріуполь», м.Маріуполь Донецької області, .

Після усунення недоліків апеляційної скарги ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» та призначено її до розгляду. Відповідачу встановлено строк для надання суду відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.263 ГПК України з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи. Вказаною ухвалою також повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі ч.10 ст.270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на момент розгляду справи відповідач відзиву на апеляційну скаргу не надав.

24.03.2025 на вимогу ухвали апеляційного суду з Господарського суду Донецької області надійшли матеріали справи №905/1540/24.

Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

В ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на нижче викладене.

17.01.2022 між КП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (Виконавець, позивач по справі) та КПН «Станція переливання крові м.Маріуполь» (Замовник, відповідач по справі) укладено договір №633 від 17.01.2022 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії, відповідно якого Замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Крім того зазначено, що цей договір укладається відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922-VIII (зі змінами) на закупівлю послуги з постачання теплової енергії (Код ДК 021:2015: 09320000-8 Пара, гаряча вода та пов`язана продукція), (Послуги з постачання теплової енергії) для потреб опалення (далі-послуга) на період з 01.01.2022 по 31.12.2022 у кількості: без ЦТП без ІТП - 405,00 Гкал/рік.

Іншими умовами договору сторони визначили наступне:

- послуга надається за допомогою систем за межами будинку (п. 4 Договору);

- будівля обладнана вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, перелік визначено в даному пункті (п. 5 Договору);

- Виконавець забезпечує постачання теплоносія безперервно з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною 1 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (п.6 Договору);

- Виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості з вимогами пунктів 1 і 2 цього договору, до межі зовнішніх інженерних меж постачання послуги виконавця та внутрішньо будинкових систем будівлі. Місце надання послуги з постачання теплової енергії: м.Маріуполь, вул.Троїцька, 48; вул.Купріна, 56а. Надання послуги з постачання теплової енергії здійснюється виконавцем згідно із заявленими замовником обсягами (п.7 Договору);

Обсяг спожитої у будівлі послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будівлі за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (далі - Методика розподілу). Якщо будівлю оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг спожитої послуги у будівлі визначається як сума показань таких вузлів обліку. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п.10 Договору).

- зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється щомісяця з 28 до 30 число виконавцем у присутності замовника або його представника, крім випадків, коли зняття таких показань здійснюється виконавцем за допомогою систем дистанційного зняття показань або замовником самостійно (п.16 Договору);

- у разі відсутності інформації про показання (вузла) вузлів комерційного обліку та/або недопущення замовником виконавця до вузла (вузлів) комерційного обліку для зняття засобів вимірювальної техніки для визначення обсягу теплової енергії, спожитої в будівлі, визначається середній обсяг споживання теплової енергії в будівлі протягом попереднього опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів. Після відновлення надання показань вузлів комерційного обліку виконавець зобов`язаний провести перерахунок із замовником. Перерахунок із замовником проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому було отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів (п.17 Договору).

- палата виконавцю за послугу за цим договором визначається відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (Офіційний вісник України, 2019 р., №71, ст.2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розподілу і розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання (п. 19 Договору).

- вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Станом на дату укладення цього договору тариф на послугу становить: без ЦТП без ІТП 3933,32 грн за 1 Гкал з ПДВ. Сума цього договору становить 1.592.994,60 грн, у тому числі ПДВ 265.499,10 грн (п.20 Договору).

- розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць (п. 21 Договору).

- Виконавець формує та надає рахунок та акт наданих послуг на оплату послуги не пізніше 05 числа місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок та акт наданих послуг надається на паперовому носії (п.22 Договору);

- Замовник здійснює оплату за цим договором після пред`явлення виконавцем рахунку та акту наданих послуг (далі-рахунок та акт) не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (п.23 Договору);

- Замовник зобов`язаний, зокрема, оплачувати спожиту послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені цим договором (п.28 Договору).

- цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2022. Відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України умови договору поширюють свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2022 (п. 38 Договору).

- Припинення дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання зобов`язань, які на дату такого припинення залишилися невиконаними (п.41 Договору).

Також сторонами до договору було підписано Додаток №1, яким погоджено інформацію про об`єкти замовника: Станція переливання крові, віварій, гараж, адреса: вул.Троїцька, 48; вул.Купріна, 56а; опалювальна площа: 5343,7 кв.м.; максимальне теплове навантаження: 0,295 Гкал/год; джерело теплопостачання: без ЦТП без ІТП.

Як Договір так і додаток №1 до нього підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень.

За твердженням позивача, ним з січня 2022 року надавались відповідачу послуги з постачання теплової енергії, зокрема в січні 2022 року відповідачем підлягало сплаті на користь позивача 294.999,00 грн, які були сплачені споживачем - 07.02.2022.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області №17 від 13.07.2022 «Про закінчення опалювального періоду 2021-2022 років», датою припинення подачі теплової енергії на території м.Маріуполя визначено 28.02.2022, а завершенням опалювального сезону 2021/2022 років - 15.07.2022.

Розрахунок обсягу спожитої теплової енергії позивач здійснював на підставі даних за період з листопада 2021 року по січень 2022 року. Це зумовлено тим, що внаслідок тимчасової окупації м.Маріуполя позивач втратив фізичний доступ до адміністративної будівлі підприємства, а також до інформації про фактичне споживання теплової енергії споживачами в опалювальному сезоні 2020/2021 років, яка, відповідно до п.17 договору, мала використовуватись для розрахунку.

Також позивач повідомив, що для визначення обсягів споживання теплової енергії за листопад 2021 - січень 2022 років він користувався бухгалтерською документацією, зокрема банківськими виписками, що відображають надходження оплати за надані послуги з боку відповідача, а саме: №М-000001524 за 13.12.2021, в якій відображено надходження у розмірі 209.476,82 грн зі змістом: «за тепло 11.21»; №М-00001600 за 29.12.2021, в якій відображено надходження у розмірі 294.999,00 грн за змістом: «за тепло 12.21»; №М-000000110 за 07.02.2022 в якій відображено надходження у розмірі 294.999,00 грн зі змістом: «за тепло 01.22». Посада, прізвище та ініціали, підпис відповідальної особи у згаданих виписках відсутні.

Для визначення обсягу споживання за лютий 2022, позивачем використано наступні дані: 53,257 Гкал за листопад 2021 (209.476,82 грн/3933,32 за 1Гкал), 75,0 Гкал за грудень 2021 (294.999,00 грн/3933,32 грн за 1 Гкал), 75,0 Гкал за січень 2022 (294.999,00 грн/3933,32 грн за 1 Гкал). В свою чергу, обсяг споживання за лютий 2022 позивачем визначено наступним чином: 53,257+75,0+75,0/92 (кількість днів за листопад 2021-січень 2022)*27 (кількість днів лютого 2022, протягом яких надавались послуги) = 59,652 Гкал*3933,32 (тариф за 1 Гкал) = 234.630,40 грн.

Позивачем за лютий 2022 сформовано акт №07-990104/01 б/д, в якому відображено постачання відповідачу теплової енергії на загальну суму 234.630,40 грн з ПДВ, обсяг 59,652 Гкал, тариф 3.933,32 грн за 1 Гкал, який підписано та скріплено печаткою позивача. Відповідачем означений акт не підписано.

09.09.2022, за твердженням позивача, означений акт надіслано на електронну скриньку , яка належить Комунальній установі «Обласний центр з матеріально-технічного забезпечення закладів охорони здоров`я».

ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» зазначає, що доступ до усієї документації, електронної пошти та іншого майна було втрачено, про що подано відповідну заяву до правоохоронних органів та порушено кримінальне провадження. У зв`язку з тим, що позивач не мав доступу до оригіналів договорів з споживачами про надання послуг, усі дані про наявність заборгованості, акти, рахунки відносно боржників сфери комунального бюджету з охорони здоров`я було спрямовано на електронну адресу Комунальної установи «Обласний центр з матеріально-технічного забезпечення закладів охорони здоров`я».

Як вказує сам позивач, ним здійснено ряд заходів для встановлення зв`язку з відповідачем, а саме:

- 03.07.2023 листом №161 позивач звернувся до Донецької обласної державної адміністрації, в якому зазначив, що у зв`язку з тимчасовою окупацією м.Маріуполь, підприємство втратило зв`язок з відповідачем, з яким 17.01.2022 укладено договір №633 про надання послуги з постачання теплової енергії. Вказано, що сума заборгованості складає 234.630,40 грн. Зауважено, що відповідно до даних з відкритих реєстрів, засновником підприємства відповідача є Донецька обласна рада. З огляду на таке, висловлено прохання повідомити актуальні юридичну, поштову та електронну адреси, фактичне місцезнаходження, а також номер телефону відповідача;

- 12.07.2023 листом №01-19/2020/0/71-23 Департамент охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації у відповідь повідомив юридичну адресу відповідача - 87547, м.Маріуполь, вул.Троїцька, 48, фактичне місцезнаходження - м.Івано-Франківськ, вул.Довженка, 21а, кв.169, електронну адресу - , телефон - ;

- 25.07.2023 листом №176 позивач звернуся КНП «Станція переливання крові м.Маріуполь» щодо сплати заборгованості, в якому зазначено про наявність заборгованості перед позивачем за спожиті послуги з постачання теплової енергії та абонентської плати на 28.02.2022 у розмірі 234.630,40 грн (на підтвердження направлення надано скріншот з електронної поштової скриньки позивача);

- 27.07.2023 листом №177 позивач звернувся до Донецької обласної державної адміністрації та повідомив про наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 234.630,40 грн, в якому просив сприяти виділенню відповідачу коштів для оплати рахунка за лютий 2022 року.

В матеріалах справи відсутні докази відправлення означеного листа на адресу Донецької обласної державної адміністрації. Позивачем, у клопотанні б/н від 21.01.2025 зазначено, що докази надсилання означеного листа знайти не вдалося.

Зважаючи на те, що відповідач за спожиту теплову енергію у лютому 2022 не розрахувався, а загальна заборгованість за лютий 2022 складає 234.630,40 грн, позивач звернувся до суду із даним позовом з метою захисту своїх прав.

Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, яким відмовив в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначив, що сума боргу відповідача не підтверджена належними доказами. Твердження позивача щодо правильності здійснених ним нарахувань не знайшли підтвердження при перевірці правильності розрахунку.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань за договором на відпуск теплової енергії, який за своїм змістом та правовою природою є договором енергопостачання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Положеннями ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з ч.7 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст. ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір на відпуск теплової енергії №633 від 17.01.2022 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

На момент розгляду даної справи спірний договір є дійсним, доказів щодо визнання його недійсним, зокрема і в судовому порядку, - в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджено "Правила надання послуги з постачання теплової енергії", які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії, та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Пунктами 32, 34, 35, 36 Правил передбачено, що плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання". Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором.

Статті 16, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначають постачання теплової енергії безперервно, крім часу перерв, зокрема, на міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами.

Як свідчать матеріали справи, за умовами договору №633 від 17.01.2022 позивач здійснював відпуск теплової енергії у січні-лютому 2022 по об`єкту, що розташований за адресою: м.Маріуполь, вул.Троїцька, 48; вул.Купріна, 56а. Відповідно до п.5 договору будівля обладнана вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, визначено адресу приміщень відповідача, заводський номер, назва, умовне позначення типу засобу вимірювальної техніки та показання такого на дату укладання договору 9002,454 Гкал.

При цьому, колегія суддів враховує, що лютий 2022 року входить до опалювального періоду 2021/2022 років у місті Маріуполь, та який є припиненим 28.02.2022.

В даному випадку, позивач, посилаючись на відсутність доступу до вузла (вузлів) комерційного обліку в зв`язку з початком бойових дій у м.Маріуполь спричинених військової агресією Російської Федерації проти України, та керуючись п.17 Договору, виконав визначення об`єму спожитої відповідачем теплової енергії за лютий 2022 року (з 01.02.2022 по 28.02.2022) розрахунковим методом з використанням показників споживання тепла за період з листопада 2021 року по січень 2022 року, а саме: використано дані: 53,257 Гкал за листопад 2021 (209.476,82 грн/3933,32 за 1Гкал), 75,0 Гкал за грудень 2021 (294.999,00 грн/3933,32 грн за 1 Гкал), 75,0 Гкал за січень 2022 (294.999,00 грн/3933,32 грн за 1 Гкал).

Тобто, обсяг споживання за лютий 2022 позивачем визначено наступним чином: 53,257+75,0+75,0/92 (кількість днів за листопад 2021 - січень 2022) х 27(кількість днів лютого 2022, протягом яких надавались послуги) = 59,652 Гкал*3933,32 (тариф за 1 Гкал) = 234.630,40 грн.

На підставі вищенаведеної інформації позивачем сформовано акт №07-990104/01 б/д надання послуг за лютий 2022, в якому відображено постачання теплової енергії у обсязі 59,652 Гкал, тариф 3.933,32 грн, загальна вартість послуги без ПДВ 195.525,33 грн, ПДВ 39.105,07 грн, загальна вартість з ПДВ 234.630,40 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як видно, задля розрахунку обсягів споживання відповідача у листопаді 2021 - січні 2022, які взято для визначення споживання лютого 2022, позивачем було використано вихідні дані банківських виписок, а саме сума оплат які у них відображаються, поділена на вартість 1 Гкал - тарифу погодженого сторонами у п.20 Договору, в той час як відповідно до п.п. 5, 10, 16 договору допустимим доказом обсягу теплової енергії є покази засобів вимірювальної техніки вузла комерційного обліку теплової енергії.

У випадку відсутності таких, приймаються показання попереднього опалювального періоду або поточного, що становить не менш 30 днів, з яких визначався обсяг споживання у цей період (п.17 Договору) та які зафіксовані у рахунку-фактурі і акті наданих послуг (п.22 Договору).

Проте, ані суду першої інстанції, ані в апеляційному суді позивачем не надано рахунків-фактури та актів наданих послуг за листопад 2021 - січень 2022.

Пояснюючи неможливість надання вказаних документів, позивач посилається на проведення бойових дій у м.Маріуполь та тимчасову окупацію даної території державою-агресором, що стало причиною втрати доступу до свого приміщення у м.Маріуполь та, як наслідок, відсутність можливості надання даних споживання за опалювальний сезон 2020/2021 та за листопад 2021 - січень 2022.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до умов Договору, зокрема пункту 16, зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється щомісяця з 28 до 30 число виконавцем у присутності замовника або його представника, крім випадків, коли зняття таких показань здійснюється виконавцем за допомогою систем дистанційного зняття показань або замовником самостійно.

Так, дійсно військова агресія Російської Федерації проти України, проведення бойових дій у м.Маріуполь та тимчасова окупація даної території державою-агресором є загальновідомою обставиною, що не потребує доказування, у розумінні ч.3 ст.75 ГПК України. Проте, слід зауважити, що така розпочалася 24.02.2022, про що свідчить відповідний Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022.

Проте, доказів наявності перешкод або неможливості зняття показань засобів вимірювальної техніки та встановлення на їх підставі обсягів споживання у період до початку військової агресії, як то у листопаді 2021 - січні 2022 суду, позивач суд не надав.

Крім того, відповідно до ст.8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та п.16 Договору, можливість ознайомлення з показаннями вузла комерційного обліку замовника забезпечується шляхом розміщення відповідної інформації у електронній системі обліку розрахунків споживачів.

Додатково до інформації, зазначеної в частині 3 цієї статті, виконавець забезпечує споживачу доступ до інформації про динаміку споживання комунальних послуг, а саме:

1) інформації про щомісячний обсяг споживання комунальних послуг за останні три роки (або з дня набрання чинності договором про надання комунальних послуг, якщо з такого дня минуло менше трьох років);

2) інформації про щоденні, щотижневі, щомісячні та щорічні обсяги споживання комунальних послуг за останні два роки (або з дня набрання чинності договором про надання комунальних послуг, якщо з такого дня минуло менше двох років), якщо вузли обліку дають змогу отримувати таку інформацію.

Доступ до зазначеної інформації надається шляхом забезпечення споживачам доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів або через інтерфейс вузлів обліку (ч. 6 ст. 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання"). Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, зобов`язані щомісяця надавати облікову інформацію про споживання комунальних послуг за вузлами комерційного обліку органу місцевого самоврядування для здійснення узагальнення та моніторингу (ч.10 ст.8 названого Закону (у редакції чинній станом на листопад 2021 - січень 2022).

Проте, доказів відсутності можливості отримання відповідної інформації з електронних систем обліку розрахунків споживачів або через інтерфейс вузлів обліку, - позивач також суду не надав.

Щодо наданих позивачем банківських виписок, то, як вірно зазначив суд першої інстанції, такі не є тим документом, з якого можна встановити обсяг споживання листопада 2021 - січня 2022, а отже не можуть вважатися неналежним доказом. Крім того, надані банківські виписки не містять підпису, визначення посади, прізвища відповідальної особи, у якої наявне право на засвідчення даних, що відображені у виписці.

Окремо слід зауважити, що заявлене позивачем споживання теплової енергії у лютому 2022 значно більше ніж слідує з розрахунку при застосуванні таких вихідних даних, якщо виходити з погоджених та зафіксованих показників споживання теплової енергії у договорі, зокрема його п. 1 (405,00 Гкал/рік) у сукупності з інформацією про об`єкти замовника (опалювальна площа 5343,7 кв.м., максимальне теплове навантаження 0,295 Гкал/год (додаток №1 до Договору).

Таким чином, підсумовуючи наведене, колегія суддів констатує, що позивачем не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст. ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували надання послуг з відпуску теплової енергії за спірний період. Обставина надання позивачем послуги з постачання теплової енергії на виконання договору №633 від 17.01.2022 з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії у лютому 2022 в обсязі 59,652 Гкал не є доведеною. За таких обставин господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з підприємства відповідача 234.630,40 грн за постачання теплової енергії в лютому 2022 року.

В свою чергу недоведеність обсягів поставки теплової енергії відповідачу та, як наслідок, її вартості, виключає необхідність оцінки судом інших обставин справи (як то надання рахунку та акту відповідачу, момент виникнення права вимоги за спірними зобов`язаннями тощо).

Інші доводи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції з урахуванням наведеного в даній постанові.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Згідно із ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

За таких обставин доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі не підтверджені належними доказами, тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для їх задоволення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження інших доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному рішення, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Судова колегія вважає, що в даній справі учасникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду Донецької області від 18.02.2025 у справі №905/1540/24 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, п.1 ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 18.02.2025 у справі №905/1540/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Повна постанова складена 23.05.2025.

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.О. Радіонова