ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2025 р. Справа № 924/301/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., за участю секретаря судового засідання Крупської В.В., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ

до акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", м. Хмельницький

про стягнення 500 961,22 грн. 3% річних та 37 638,73 грн. інфляційних втрат,

представники сторін:

позивача: адвокат Салівон В.І. згідно довіреності від 24.03.2025 року (в режимі ВКЗ);

відповідача: Чуловський В.В. - згідно довіреності від 20.01.2025 року;

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором від 01.01.2024 року про надання послуг з передачі електричної енергії в розмірі 13 999 215,39 грн. основного боргу, та також нарахованих на нього 500 961,22 грн. 3% річних та 37 638,73 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 31.03.2025 року відкрито провадження у справі №924/301/25, призначено підготовче засідання на 11 год. 00 хв. 29 квітня 2025 року. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 29.04.2025 року закрито провадження у справі №924/301/25 в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 13 999 215,39 грн., відкладено підготовче засідання на 06 травня 2025 року. Ухвалою суду від 06.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу №924/301/25 до судового розгляду по суті на 20.05.2025 року.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача під час судового розгляду спору та відзиві просить відмовити в позові, оскільки приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" не зазначено методики розрахунку нарахованих 3% річних та інфляційних втрат. Відтак, зважаючи на вказані недоліки, доданий позивачем розрахунок не є обґрунтованим та таким, що унеможливлює підтвердження чи спростування нарахованих сум.

Зазначає, що з часу повномасштабного вторгнення військ рф на територію України 24 лютого 2022 року та введенням у зв`язку із цим військового стану, однією із галузей економіки, яка значною мірою зазнає матеріальних втрат є енергетична галузь, до якої відносяться і позивач, і відповідач. Такі обставини значною мірою вплинули на платоспроможність АТ «ХМЕЛЬНИЦЬКОБЛЕНЕРГО» та мають ефект форс-мажорних обставин для відповідача, як сторони Договору.

Додатково просить у випадку встановлення порушення прав позивача та наявність підстав в частині стягнення 3% річних, інфляційних нарахувань зменшити розмір стягнення трьох відсотків річних до 1 гривні, інфляційних нарахувань до 1 гривні.

Звертає увагу, що АТ «ХМЕЛЬНИЦЬКОБЛЕНЕРГО» є акціонерним товариством, більше 70% акцій якого перебувають у власності держави, що належить до сфери управління Міністерства енергетики України. Таким чином, додаткове фінансове навантаження на АТ «ХМЕЛЬНИЦЬКОБЛЕНЕРГО» у вигляді надмірно великих штрафних санкцій призведе до порушення механізму оплати на ринку електричної енергії та механізму забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України.

Підсумовує, що оскільки АТ «ХМЕЛЬНИЦЬКОБЛЕНЕРГО» є стратегічним підприємством, від якого залежить стале функціонування електроенергетичної галузі та електроенергетичної національної безпеки в цілому; непомірні високі витрати, які АТ «ХМЕЛЬНИЦЬКОБЛЕНЕРГО» буде вимушений зробити, покриваючи збитки за сплату штрафних санкцій за рахунок, зокрема, платників податків; відсутність вини відповідача в здійсненні своєчасного розрахунку; відсутність підтверджених матеріальних збитків позивача та компенсаційний характер знецінення грошових коштів за рахунок інфляційних втрат, наявні підстави для зменшення розміру 3% річних та інфляційних нарахувань.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

АТ "Хмельницькобленерго" звернулось із Заявою-приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії, яка підписана шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису.

Приватне акціонерне товариство «НЕК «УКРЕНЕРГО» (позивач) листом від 20.11.2023 року повідомило відповідача про приєднання останнього до умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії (ідентифікатор договору № 0505-02041-ПП від 01.01.2024 року, дата акцептування - 01.01.2024).

Таким чином, 01.01.2024 АТ "Хмельницькобленерго" та Приватним акціонерним товариством "НЕК "УКРЕНЕРГО" укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0505-02041-ПП (далі - договір), шляхом подання відповідної заяви-приєднання до такого договору та акцептуванням позивачем вказаної заяви відповідача.

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання послуг з передачі електричної енергії (далі - договір, в редакції, затвердженій наказом НЕК "Укренерго" від 07.06.2024 року та наказом від 03.10.2023 року), він є публічним договором приєднання та встановлює порядок і умови надання послуг з передачі електричної енергії користувачам системи передачі (далі - Користувач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Користувача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору.

За положеннями п. 2.1. договору, за цим договором ОСП (Позивач) безперервно надає послугу з передачі електричної енергії (далі - послуга), а користувач (Відповідач) зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.

Послуга, яка надається за цим договором згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016:2010), має код: 35.12.

Відповідно до п. 4.1. Договору, планова та/або фактична вартість Послуги визначається на підставі діючого на момент надання Послуги тарифу та /або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.

Тариф на послуги з передачі електричної енергії встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до затвердженої ним методики (порядку), та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті: https://ua.energy/.

У п. 5.1 Договору сторони погодили, що для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяги Послуги. Плановий обсяг Послуги визначається відповідно до розділу ХІ КСП на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі АКО) за кожну відповідну декаду розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги формується без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії. Фактичний обсяг Послуги в розрахунковому періоді визначається відповідно до розділу ХІ КСП.

Згідно п. 6.1. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць.

Відповідно до п. 6.2 Договору Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів та розрахунків: 1 платіж до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги наданої в першій декаді розрахункового періоду; 2 платіж до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги наданої в другій декаді розрахункового періоду; 3 платіж до 08 числа місяця наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги наданої в третій декаді розрахункового періоду.

Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду.

У п. 6.4. Договору передбачено, що Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі Послуги, наданих ОСП (Позивачем), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в Системі управління ринком, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів та вартості Послуг, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) або Акт приймання-передачі Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно).

Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі Послуги у відповідному розрахунковому періоді Позивач направляє Відповідачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта приймання-передачі Послуги та акта коригування до актів приймання-передачі Послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем.

Згідно з п. 10.3. Договору рахунки, акти приймання-передачі, акти коригування до актів приймання-передачі Послуги, акти звірки розрахунків наданої Послуги, повідомлення вважаються отриманими Стороною: у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, яка підписується його уповноваженим представником; у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції. Електронний документ, який направляється Стороною на виконання Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з часу набуття документом статусу «Доставлено» у Сервісі. Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, створює права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.

Відповідно до п. 10.4. Договору будь-які документи, що створюються/укладаються Сторонами під час виконання цього Договору (у тому числі акт приймання-передачі Послуги або акт коригування до акта приймання-передачі Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставляння власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування Сервісу, про що ОСП зобов`язаний повідомити на своєму вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний з обох Сторін в один і той самий спосіб (залежно від форми документа). Податкові накладні отримуються Відповідачем виключно в електронному вигляді у порядку, визначеному законодавством.

Позивачем сформовано рахунки-фактури на оплату за надану послугу з передачі електричної енергії за січень 2024 року в сумі 6615755,92 грн. за 1 декаду, 7563152,30 грн. за 2 декаду та 7711028,64 грн. за 3 декаду; за лютий 2024 року в сумі 6707592,62 грн. за 1 декаду, 6533068,75 грн. за 2 декаду та 5688768,88 грн. за 3 декаду; у березні 2024 року в сумі 6115453,62 грн. за 1 декаду, 6659133,96 грн. за 2 декаду та 19378210,92 грн. за 3 декаду; за квітень 2024 року на суму 5582539,00 грн. за 1 декаду, 5786506,97 грн. за 2 декаду та 5953657,93 грн. за 3 декаду; за травень 2024 року на суму 5306242,34 грн. за 1 декаду, 5143315,08 грн. за 2 декаду, 5852579,70 грн. за 3 декаду; за червень 2024 року на суму 4765970,02 грн. за 1 декаду, 5203664,66 грн. за 2 декаду, 4860627,38 грн. за 3 декаду; за липень 2024 року на суму 4257229,21 грн. за 1 декаду, 4482993,72 грн. за 2 декаду та 5268416,18 грн. за 3 декаду; за серпень 2024 року на суму 4988698, 21 грн. за 1 декаду, 5279382,96 грн. за 2 декаду та 5477516,78 грн. за 3 декаду; за вересень 2024 року на суму 5389752,82 грн. за 1 декаду, 5430197,29 грн. за 2 декаду та 5584991,14 грн. за 3 декаду; за жовтень 2024 року на суму 5850052,70 грн. за 1 декаду, 6208992,12 грн. за 2 декаду та 7307386,80 грн. за 3 декаду; за грудень 2024 року на суму 7272305,18 грн. за 2 декаду, 6698254,07 грн. за 1 декаду та 8055031,94 грн. за 3 декаду; за січень 2025 року на суму 9376041,74 грн. за 2 декаду, 8996720,70 грн. за 1 декаду та 10161679,02 грн. за 3 декаду. Також сторонами підписано відповідні акти приймання-передачі послуги за період з січня 2024 року по січень 2025 року на вказані вище суми.

Окрім того, сторонами також підписано акти коригування від 30.05.2024 року, 13.06.2024 року, від 25.06.2024 року, 04.07.2024 року, 09.07.2024 року, 30.01.2025 року.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості наданих позивачем послуг, останній звернувся з даним позовом до суду.

Позиція суду.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

З матеріалів справи стверджується, що між позивачем як Оператором системи передачі та відповідачем як користувачем укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0505-02041-ПП від 01.01.2024 року, згідно з п. 1.1 якого ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (послуга), а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України Про ринок електричної енергії.

Згідно з наведеними у ст. 1 цього Закону визначеннями учасник ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) - це виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець, оператор установки зберігання енергії та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом; Оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії; користувачі системи передачі/розподілу (далі - користувачі системи) - фізичні особи, у тому числі фізичні особи - підприємці, або юридичні особи, які відпускають або приймають електричну енергію до/з системи передачі/розподілу або використовують системи передачі/розподілу для передачі/розподілу електричної енергії; передача електричної енергії (далі - передача) - транспортування електричної енергії електричними мережами оператора системи передачі від електричних станцій до пунктів підключення систем розподілу та електроустановок споживання (не включаючи постачання електричної енергії), а також міждержавними лініями.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" Оператор системи передачі надає послуги з передачі електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до вимог, встановлених цим Законом, кодексом системи передачі, кодексом комерційного обліку, з дотриманням встановлених показників якості надання послуг, та має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з передачі.

Кодексом системи передачі, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №309 (далі - Кодекс системи передачі), передбачено, що послуги з передачі електричної енергії та з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління надаються на договірних засадах на основі типових договорів згідно з порядком, визначеним цим Кодексом (п. 1.1).

За приписами ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема договори про надання послуг з передачі.

Згідно з положеннями п. п. 5.1-5.2 Кодексу системи передачі договір про надання послуг з передачі електричної енергії визначає організаційні, технічні та фінансові умови, на яких ОСП здійснює передачу електричної енергії електричними мережами системи передачі. Договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі передачі електричної енергії електричними мережами Оператора системи передачі від виробників до систем розподілу та споживачів, а також при здійсненні експорту електричної енергії. Укладення договорів про надання послуг з передачі електричної енергії є обов`язковою умовою надання користувачам доступу до системи передачі.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи передачі надає послуги з передачі електричної енергії та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління учасникам ринку на підставі договорів, укладених на основі типових договорів про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Типові договори про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління затверджуються Регулятором.

Типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії є додатком №6 до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309 (далі - Типовий договір).

Відповідно до п. 6.2 Договору Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів та розрахунків: 1 платіж до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги наданої в першій декаді розрахункового періоду; 2 платіж до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги наданої в другій декаді розрахункового періоду; 3 платіж до 08 числа місяця наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги наданої в третій декаді розрахункового періоду.

Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не установлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За приписами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На виконання умов договору позивачем в січні 2024 року - січні 2025 року надано відповідачу передбачені договором послуги з передачі електричної енергії, що не заперечується сторонами. Сплату за надані послуги відповідачем проведено в повному обсязі після відкриття провадження у даній справі.

З огляду на приписи статей 11, 509, 525, 526, 629 ЦК України, статті 193 ГК України як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 Цивільного кодексу України. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.11.2022 у справі №927/713/21, від 09.11.2022 у справі №904/5899/21, від 22.09.2022 у справі №920/724/21.

Позивач просить стягнути з відповідача 500961,22 грн. 3% річних та 37638,73 грн. інфляційних втрат згідно з поданими розрахунками.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку заявлених до стягнення 3% річних та встановлено наступне.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України, згідно з якими якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Проте, позивачем вказане не враховано, з чого судом здійснено перерахунок за зобов`язаннями січня 2024 року в періоді оплати за надану послугу у другій декаді за період з 10.01.2024 року по 04.02.2024 року (28.01.2024 року - вихідний день), з чого 3% за вказаний період склали 3719,58 грн.; за зобов`язаннями лютого 2024 року в періоді оплати за надану послугу у першій декаді за період з 20.02.2024 року по 15.03.2024 року (18.02.2024 року - вихідний день), з чого 3% за вказаний період склали 13519,53 грн.; за зобов`язаннями квітня 2024 року в періоді оплати за надану послугу у першій декаді за період з 21.05.2024 року по 12.06.2024 року (18.05.2024 року - вихідний день), з чого 3% за вказаний період склали 10003,57 грн., та в періоді оплати за надану послугу у третій декаді за період з 11.06.2024 року по 12.06.2024 року (08.06.2024 року - вихідний день), з чого 3% за вказаний період склали 959,44 грн.; за зобов`язаннями липня 2024 року в періоді оплати за надану послугу у другій декаді за період з 30.07.2024 року по 07.08.2024 року (28.07.2024 року - вихідний день), з чого 3% за вказаний період склали 3307,13 грн.; за зобов`язаннями серпня 2024 року в періоді оплати за надану послугу у першій декаді за період з 20.08.2024 року по 08.09.2024 року (18.08.2024 року - вихідний день), з чого 3% за вказаний період склали 1427, 74 грн.; за зобов`язаннями листопада 2024 року в періоді оплати за надану послугу у третій декаді за період з 10.12.2024 року по 15.12.2024 року (08.12.2024 року - вихідний день), з чого 3% за вказаний період склали 3126,18 грн.; за зобов`язаннями грудня 2024 року в періоді оплати за надану послугу у другій декаді за період з 31.12.2024 року по 15.01.2025 року (28.12.2024 року - вихідний день), з чого 3% за вказаний період склали 9561,95 грн.; за зобов`язаннями січня 2025 року в періоді оплати за надану послугу у першій декаді за період з 21.01.2025 року по 30.01.2025 року (18.01.2025 року - вихідний день), з чого 3% за вказаний період склали 7394,56 грн., та в періоді оплати за надану послугу у третій декаді за період з 11.02.2025 року по 15.02.2025 року (08.02.2025 року - вихідний день), з чого 3% за вказаний період склали 4 176,03 грн. Всього на загальну суму 492 195,47 грн. Відтак у стягненні 8 765,48 грн. 3% річних суд відмовляє.

Здійснивши також перевірку в ІПС "Законодавство" поданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, суд вважає, що такий розрахунок проведено правомірно, оскільки борг в розмірі 18 819 366,49 грн. існував з 16.03.2024 року та перестав існувати 29.04.2024 року. Відповідно позовні вимоги про стягнення 37 638,73 грн. інфляційних втрат заявлені обґрунтовано.

Суд в даному випадку враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду, викладену у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, у якій роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Заперечення відповідача в частині того, що позивачем не зазначено методики розрахунку 3% річних та втрат від інфляції не спростовує підставності нарахувань 3% річних та втрат від інфляції.

З приводу твердження відповідача про наявність форс-мажорних обставин у вигляді запровадження військового стану та вторгнення військ рф, суд зазначає наступне.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Відповідно до Висновку Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеному у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів впливу саме воєнного стану на можливість виконання зобов`язань за договором. Отже, відповідачем не доведено наявність підстав для звільнення від відповідальності.

У відзиві на позов відповідач просить у випадку встановлення порушення прав позивача та наявності підстав для стягнення нарахувань зменшити розмір стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань до 1 гривні.

У постанові від 18.03.2020 р. у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що у справі №902/417/18 умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, змінили розмір процентної ставки, передбаченої в ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40% від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96% від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яносто календарних днів.

Отже, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи №902/417/18, а саме: встановлення відсотків річних на рівні 40% та 96%, і їх явну невідповідність принципу справедливості, в той час як у справі №924/301/25, яка розглядається, відсотки річних нараховані за встановленою у ст. 625 ЦК України ставкою у розмірі 3%, складають лише 3,56% від суми заборгованості, з чого порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності під час нарахування позивачем відповідачу трьох процентів річних судом не встановлено.

Ці висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.09.2022 р. у справі №910/9911/21, 21.06.2022 р. у cправі №910/9905/21.

З приводу можливості зменшення інфляційних нарахувань суд зауважує, що такі нарахування в силу свого компенсаційного характеру спрямовані на відшкодування втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, які лежать в неконтрольованій сторонами площині. Їхній розмір залежить від встановленого у передбаченому законодавством порядку індексу інфляції, а не погоджується сторонами в договірному порядку, з чого оцінка такого розміру не може здійснюватися з точки зору принципів розумності, справедливості та пропорційності.

Одночасно можливість нарахувань втрат від інфляції чинним законодавством та у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №902/417/18 не передбачена.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 07.03.2023 р. у справі №910/17556/21, визначене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити свої інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

З огляду на непередбачення в законодавстві можливості зменшення втрат від інфляції та також відмінними обставинами даної справи від справи №902/417/18, суд не вбачає підстав для зменшення розміру 3% річних та втрат від інфляції.

Додатково суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів того, що стягнута у даній справі сума є непомірно високими витратами для підприємства.

Доводи відповідача про не заподіяння збитків позивачу суд також не приймає до уваги, оскільки на позивача у справі не покладається обов`язок з доведення (доказування) спричинення йому матеріальної або іншої шкоди внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань. Шкода кредитору, завдана порушенням зобов`язання, презюмується (її не треба доводити), що узгоджується із позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №910/6471/20, від 14.07.2021 у справі №916/878/20. Доказів відсутності вини АТ "Хмельницькобленерго" у несвоєчасній оплаті спожитих послуг також не надано.

Враховуючи вищевикладене, позов у справі №924/301/25 підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 492 195,47 грн. 3% річних та 37 638,73 грн. втрат від інфляції. В стягненні 8 765,48 грн. 3% річних суд відмовляє.

При розподілі витрат по сплаті судового збору судом враховано, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено 174 453,78 грн. судового збору з застосуванням коефіцієнту 0,8. В подальшому, у зв`язку з закриттям провадження в частині основного боргу, судом повернуто пропорційно до основного боргу суму судового збору в розмірі 167 990,58 грн. Таким чином, позовні вимоги в розмірі 538 599,95 грн. оплачені судовим збором в розмірі 6 463,20 грн. Позаяк судом частково задоволено позовні вимоги, судовий збір покладено на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог у відповідній пропорції, а саме на відповідача 6 358,01 грн. та на позивача - 105,19 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» (29018, м. Хмельницький, вул. Храновського, 11А, код 22767506) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, код 00100227) 492 195,47 грн. (чотириста дев`яносто дві тисячі сто дев`яносто п`ять грн. 47 коп.) 3% річних, 37 638,73 грн. (тридцять сім тисяч шістсот тридцять вісім грн. 73 коп.) втрат від інфляції, 6358,01 грн. (шість тисяч триста п`ятдесят вісім грн. 01 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У стягненні 8 765,48 грн. 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.05.2025 року

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 1 прим.: 1 - до справи; сторонам в електронні кабінети