РІШЕННЯ

22 квітня 2025 року м. ТернопільСправа № 921/440/24

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л.

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ, вул. Шевченка, буд. 67, с. Тростянець, Бережанського р-н., 47535, Тернопільська обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС, вул. Центральна, 1А, с. Тур`я, Буського району, Львівської області, 80523

про визнання недійсним Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021 з Додатком №1.

За участі представників сторін та їх учасників:

Позивача: адвокат Алексеєнко Андрій Анатолійович, ордер на надання правничої допомоги серія ВС №1295315 від 10.07.2024 (договором про надання правничої допомоги повноваження адвоката не обмежуються);

Відповідача: адвокат Демкович Юрій Йосипович, ордер на надання правничої допомоги серія ВО №1093210 від 16.12.2024, представник відповідача.

1. Рух та суть справи.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС про визнання недійсним Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021 з Додатком №1.

Ухвалою суду від 17.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.08.2024.

Ухвалами суду, в порядку статті 183 ГПК України, неодноразово відкладалось підготовче засідання та продовжувався строк підготовчого провадження.

В судовому засіданні 10.02.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 04.03.2025, про що судом постановлено ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати та без постановлення окремого процесуального документу.

В порядку статті 216 ГПК України, судове засідання по розгляду справи по суті неодноразово відкладалось з підстав, зазначених в ухвалах суду, та оголошувалась перерва, востаннє на 22.04.2025.

У судовому засіданні 22.04.2025, судом оголошено скорчену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Розгляд заяв та клопотань сторін з процесуальних питань.

2.1. Клопотання від 07.08.2024 (вх. №6282 від 07.08.2024) позивача про витребування доказів.

07.08.2024 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ надійшло клопотання про витребування доказів (вх. №6282 від 07.08.2024).

Ухвалою суду від 13.08.2024, задоволено клопотання позивача про витребування доказів від 07.08.2024 (вх. №6282 від 07.08.2024). Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» (80523, Львівська область, Буський район, с. Тур`я, вул. Центральна, 1А, ) оригінал Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2021 року (з Додатком 1 до цього Договору), укладеного між ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» (, Україна, 47535, Тернопільська обл., Бережанський р-н, село Тростянець, вулиця ШЕВЧЕНКА, будинок 67) та ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» (80523, Львівська область, Буський район, с. Тур`я, вул. Центральна, 1А, ). Витребувано у державного реєстратора Монастириської міської ради Савка Сергія Васильовича (вул. Шевченка, буд. 19, м. Монастириська, Тернопільська область, 48301) оригінал Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2021 року (з Додатком 1 до цього Договору), укладеного між ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» (, Україна, 47535, Тернопільська обл., Бережанський р-н, село Тростянець, вулиця ШЕВЧЕНКА, будинок 67) та ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» (80523, Львівська область, Буський район, с. Тур`я, вул. Центральна, 1А, ).

2.2.Клопотання від 07.08.2024 (вх. №6339 від 08.08.2024) позивача про долучення доказів.

08.08.2024 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ надійшло клопотання про долучення доказів від 07.08.2024 (вх. №6339 від 08.08.2024).

Ухвалою суду від 13.08.2024, клопотання від 07.08.2024 (вх.№6339 від 08.08.2024) позивача про долучення доказів, задоволено. Долучено до матеріалів справи копії договорів оренди земельних ділянок, що укладені між ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» та фізичними особами та витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (щодо відповідних земельних ділянок).

2.3. Клопотання від 27.09.2024 (вх. №7504 від 30.09.2024) відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву.

Товариством з обмеженою відповідальністю АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС через систему «Електронний суд» подано клопотання від 27.09.2024 (вх. № 7504 від 30.09.2024) про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву пропущеного з поважних причин, до клопотання відповідачем долучено відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 01.10.2024,клопотання від 27.09.2024 (вх. №7504 від 30.09.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю Агролан - Захід Плюс про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, задоволено. Поновлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та прийнято відзив на позовну заяву до розгляду. Запропоновано позивачу надати суду та відповідачу у справі відповідь на відзив на позовну заяву.

2.4.Клопотання без номера від 17.11.2024 (вх.№8811 від 18.11.2024) відповідача про продовження строку підготовчого провадження.

Товариством з обмеженою відповідальністю АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС на адресу суду надіслано клопотання без номера від 17.11.2024 (вх. №8811 від 18.11.2024) про продовження строку підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 18.11.2024,у задоволенні клопотання без номера від 17.11.2024 (вх.№8811 від 18.11.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС про продовження строку підготовчого провадження у справі № 921/440/24, відмовлено. Закрито підготовче провадження у справі № 921/440/24.

2.5. Клопотання без номера від 06.12.2024 (вх.№9375 від 06.12.2024) відповідача про поновлення строку на подання доказів та долучення доказів.

Товариством з обмеженою відповідальністю АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС через систему «Електронний суд» подано клопотання без номера від 06.12.2024 (вх. №9375 від 06.12.2024) про поновлення строку на подання доказів та долучення доказів.

У даному клопотанні, відповідач, просить суд прийняти клопотання до розгляду та задовольнити. Поновити відповідачу строк на подання доказів та долучити до матеріалів справ № 921/440/24 наступні докази:

- відповідь Міністерства юстиції України на адвокатський запит за вих. № 159859//33.3 від 19.11.2024 року;

- повідомлення Міністерством юстиції України ТОВ «Агролан - Захід Плюс МБ» щодо виконання наказу за вих. №40609/33.1.1/33-23 від 04.04.2023.

Ухвалою суду від 09.12.2024, постановлено повернутися до стадії підготовчого провадження у справі № 921/440/24. Клопотання ТОВ «Агролан-Захід Плюс» від 06.12.2024 (вх. № 9375 від 06.12.2024) про поновлення строку на подання доказів та долучення доказів, задовольнити. Поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи № 921/440/24 наступні докази:відповідь Міністерства юстиції України на адвокатський запит за вих. № 159859//33.3 від 19.11.2024 року; повідомлення Міністерством юстиції України ТОВ «Агролан - Захід Плюс МБ» щодо виконання наказу за вих. №40609/33.1.1/33-23 від 04.04.2023.

2.6.Клопотання від 24.01.2025 (вх.№640 від 24.01.2025) позивача про поновлення строку на подання доказів та долучення доказів.

Товариство з обмеженою відповідальністюАГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ через систему Електронний суд подано клопотання без номера від 24.01.2025 (вх.№640 від 24.01.2025) про долучення доказів у справі №921/440/24.

Ухвалою суду від 03.02.2025, постановлено у задоволенні клопотання від 24.01.2025 (вх. №640 від 24.01.2025) позивача про поновлення строку на подання доказів та долучення доказів, на стадії розгляду справи № 921/440/24 по суті, відмовити. Повернутися до стадії підготовчого провадження у справі № 921/440/24.Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ від 24.01.2025 (вх. №640 від 24.01.2025) в частині поновлення строку на подання доказів та долучення доказів, задовольнити.

Поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи № 921/440/24 - Довідку від 24.01.2025 № 24-01/25 із додатками (копіями відомостей нарахування та виплату орендної плати за 2020-2022 роки).

3. Аргументи сторін.

3.1. Позиція позивача.

У позовній заяві від 10.07.2024 (вх. № 491 від 11.07.2024) позивач просить визнати недійсним Договір купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021 з Додатком №1, укладений між ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД - ПЛЮС БМ" та ТОВ "АГРОЛАН ЗАХІД ПЛЮС".

В обгрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначає, що умови Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021 з Додатком №1, укладеного між ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС БМ" та ТОВ "АГРОЛАН ЗАХІД ПЛЮС", не відповідають вимогам чинного законодавства, а сам договір, на думку позивача, укладений зловмисною змовою представників ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС БМ" та ТОВ "АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС" і порушує права позивача.

Зазначає, що 14 січня 2021 року ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) уклали Договір купівлі-продажу частки (частини частки) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ», за умовами якого до покупця перейшло 100% корпоративних прав продавця у статутному капіталі зазначеного товариства.

Згідно із п.6 даного Договору Продавець гарантував, що на момент укладення Договору купівлі продажу частки не існує інших зобов`язань товариства крім тих, які зафіксовані у бухгалтерських документах.

Господарською (економічною) метою придбання 100% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» (фактично придбання цілого підприємства) була наявність у нього відповідних активів, а саме прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що виникли на підставі договорів оренди з власниками, для подальшого здійснення господарської діяльності щодо обробітку таких земельних ділянок й відповідно отримання прибутку. Право користування на умовах оренди 946 земельними ділянками сільськогосподарського призначення було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Після укладення Договору купівлі-продажу ОСОБА_3 було передані усі документи, пов`язані з господарською діяльності ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ», в тому числі договори оренди земельних ділянок з їх власниками в кількості 946 шт., бухгалтерські документи. Факт передачі оригіналів таких договорів безумовно свідчить, що на момент укладення договору купівлі продажу частки в статутному капіталі право оренди земельних ділянок за такими договорами належало ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» і не було відчужено. Адже у випадку відчуження права оренди за вказаними договорами оренди третій особі, оригінали договорів також були б передані вказаній особі. Оскільки доказом, що підтверджує наявність у особи права оренди земельних ділянок, зокрема й підставу виникнення такого права, є виключно відповідні договори оренди. Водночас, серед документів які були передані, був відсутній Договір купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021 та були відсутні дані про будь-які зобов`язання перед ТзОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС».

Вважає, що такі факти свідчать про те, що ОСОБА_1 (колишній одноосібний учасник ТзОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» та ОСОБА_3 (колишній директор ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ») або приховали від ОСОБА_2 (особи, яка набула права власності на частку в розмір 100% в ТзОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» та стала його керівником) факт укладення 11 січня 2021 року Договору купівлі-продажу права оренди або ж уклали його вже після 14 січня 2021 року, тобто «заднім числом».

Після 14 січня 2021 року ТзОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» використовувало орендовані земельні ділянки в господарській діяльності: обробляло і засівало їх, збирало врожай з метою його продажу.

Однак, влітку 2021 року ТзОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» зробило спробу привласнення вирощеного врожаю, що належав ТзОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» і був вирощений на земельних ділянках, що перебували в оренді Позивача. В подальшому такі спроби здійснювались восени (жовтень листопад) 2021 року та липні 2022 року.

При обґрунтуванні своїх прав на користування земельними ділянками та на вирощений врожай, ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» в особі керівника ОСОБА_1 здійснювало посилання на Договори про співпрацю у сфері вирощування сільськогосподарської продукції № 01-СП/20 від 19 жовтня 2020 року, №03-СП/20 від 19 жовтня 2020 року та № 04-СП/20 від 22 грудня 2020 року, які фактично встановлювали одноосібні права ТзОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» на використання орендованих земельних ділянок та вирощеного на них врожаю.

Вказані договори, як і оспорюваний договір у даній справі, були укладені до 14 січня 2021 року, тобто до моменту укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу частки (частини частки) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ». І про укладення вищевказаних договорів про співпрацю у сфері вирощування сільськогосподарської продукції, ні попереднім керівником ТзОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» ( ОСОБА_3 ), ні його колишнім учасником ( ОСОБА_1 ), не було повідомлено нового керівника та учасника товариства - ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що про факт укладення вказаних договорів не було повідомлено нового керівника та учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ», позивач вважає, що такі договори станом на 14 січня 2020 року укладені не були. Крім того, ТзОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» за вказаними договорами жодних зобов`язань по обробітку земель та вирощуванню врожаю не виконувалось, водночас такі договори використовувались виключно з метою обґрунтування права на врожай, яким ТзОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» намагалось незаконно заволодіти.

Також, позивач наголосив, що державну реєстрацію права оренди на підставі оспорюваного договору Відповідачем здійснено лише протягом вересня 2022 року. Тобто через один рік та шість місяців з моменту укладення договору.

Державним реєстратором Монастириської міської ради Тернопільської області Савкою Сергієм Васильовичем було проведено 697 реєстраційних дій, які полягали в реєстрації змін до речового права оренди земельних ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме зміні орендаря земельних ділянок з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС».

Зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» не проведено жодних розрахунків за Договором купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2021 року, тоді як згідно п.4.1 Договору передбачено, що розрахунок проводиться протягом 90 днів з моменту проведення державної реєстрації.

Наведені обставини підтверджують, що дії ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» у спірних правовідносинах не відповідають таким принципам цивільного права, як розумність, добросовісність та справедливість.

Також позивач зазначає, що аналізуючи умови оспорюваного договору, вбачається, що такі є завідомо нерівні, зокрема, й невигідні для ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ», а саме:згідно із п.3.1 Договору право користування (оренди) земельних ділянок, що є предметом цього Договору, та зазначених в Додатку №1 («Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення, право користування (оренди) яких є предметом купівлі-продажу») до цього Договору, продано (відчужено) Орендарю-Покупцю за гривневий еквівалент 30дол. США (шістдесят дол. США) за 1 га земельної ділянки, з ПДВ, пропорційно(кратне) до загальної площі земельних ділянок, проданих (відчужених) за цим Договором та зазначених в Додатку №1 до цього Договору; відповідно до п.6.8 сторони досягли згоди, що ринкова вартість права користування (оренди) земельних ділянок становить гривневий еквівалент 700 ( сімсот) доларів США за 1 га земельної ділянки. Це в 23 рази більше від ціни права користування, що визначена в п.3.1 (якщо виходити з ціни в 30дол. США). Водночас, звертаємо увагу суду, що така вартість чомусь визначається тільки для розрахунку штрафних санкцій за порушення зобов`язань за договором Орендарем Продавцем; відповідно до п.п.6.4, 6.5, 6.6 у випадку невиконання стороною продавця своїх зобов`язань за договором (зокрема, наявності прав третіх осіб на земельні ділянки, відсутності державної реєстрації прав користування земельними ділянками, непридатності земельних ділянок для обробітку) Продавець зобов`язаний сплатити на користь Покупця штрафні санкції в розмірі 100% від ринкової вартості права користування такими земельними ділянками, виходячи з вартості, що визначена в п.6.8.

Вважає, що оспорюваний договір укладений на вкрай невигідних умовах для ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ», зокрема: ціна договору істотно не відповідає ринковим цінам на аналогічне майно, зокрема й ринковій ціні, що встановлена сторонами в договорі для застосування штрафних санкцій; встановлено жорсткі обов`язки лише Продавцю; встановлено вимоги щодо сплати Продавцем непропорційно великої неустойки у разі невиконання ним зобов`язань за договором; розрахунок за договором передбачено з відстрочкою 90 днів з моменту проведення державної реєстрації права оренди за Покупцем. Тобто в даному випадку йде мова не тільки про відтермінування обов`язків з оплати, а ще й така умова передбачає, що строк обраховується від дії, вчинення якої може бути здійснене лише Покупцем. Адже реєстрація права оренди в даному випадку здійснюється саме за заявою Відповідача. Умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності, по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по-третє, завдають шкоди одній із сторін Договору.

Крім цього,зазначає, що ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» до вересня 2022 року покликалось на наявність договорів про співпрацю у сфері вирощування сільськогосподарської продукції № 01- СП/20 від 19 жовтня 2020 року, №03-СП/20 від 19 жовтня 2020 року та № 04-СП/20 від 22 грудня 2020 року та вказувало, що здійснювалась господарська діяльність відповідно до таких договорів, не згадуючи про факт укладення Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2021 року, тому позивач вважає, що такий був укладений не у вказану дату, а вже після 14 січня 2021 року. Й відповідно на момент укладення даного договору у ОСОБА_3 були відсутні повноваження на його підписання, оскільки він вже не перебував на посаді директора ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» так як був звільнений згідно рішення від 15 січня 2021 року №2. А тому, договір купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2021 року не відповідає вимогам ст. 92, 207 ЦК України, що є підставою для визнання такого договору недійсним.

Датою укладення згаданого Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, який нібито був укладений між ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» та ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС», зазначено 11 січня 2021 року.

На дату нібито укладення Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення між ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» та ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» (11 січня 2021 року) закон дозволяв відчуження права оренди за договором лише власником земельної ділянки, тобто орендар міг лише передати орендовану ділянку в суборенду за умови дотримання вимог самого договору оренди.

Отже, станом на 11 січня 2021 року Законом взагалі не визначалась можливість Орендаря за договором оренди відчужити таке право іншій особі, а відчужувати право оренди ділянки міг тільки її власник.

З 06 липня 2021 року законодавець запровадив можливість відчуження права оренди за договором самим користувачем ділянки без погодження цього правочину з власником. І тільки після 06 липня 2021 року такий договір міг бути підставою для державної реєстрації переходу права користування земельною ділянкою.

Позивач вважає, що умови Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2021 року не відповідають діючим на момент його укладення актам цивільного законодавства, що в свою чергу відповідно до статті 215 ЦК України та частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України є підставою недійсності правочину.

11.10.2022 ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» звернулось до Міністерства юстиції України із скаргою на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором Монастирської міської ради Тернопільської області Савкою Сергієм Васильовичем на підставі Договору купівлі-продажу права оренди. Наказом Міністерства юстиції №253/5 від 17.01.2023 скаргу Позивача було задоволено та скасовано рішення, прийняті державним реєстратором, які полягали в реєстрації змін до речового права оренди земельних ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме зміні орендаря земельних ділянок з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» (код за ) на Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» (код за ). В пункті 4 Мотивів рішення у стислому викладенні до Висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 04.01.2023 зазначено, що Договір купівлі-продажу права оренди земельних ділянок від 11.01.2021 не відповідає вимогам законодавства. На сьогоднішній день Наказ Міністерства юстиції України №253/5 від 17.01.2023 оскаржується в судовому порядку (справи №500/1760/23 та №910/3052/24). У позовних заявах позивачі посилаються на допущені Міністерством юстиції України при розгляді скарги, процесуальні порушення. Й у випадку задоволення позовних вимог, за Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» може бути повторно здійсненна реєстрація права оренди земельними ділянками на підставі договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2021 року.

17.10.2024 позивачем через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив від 16.10.2024 (вх. № 7918 від 17.10.2024), згідного якого, ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» вважає викладені відповідачем у відзиві, доводи, необгрунтованими та безпідставними.

Позивач звернув увагу на те, що відповідач обгрунтовуючи свої доводи наводить норми законодавства в редакціях, що не існували станом на 11 січня 2021 року (дати, що зазначена на договорі як дата його укладення).

Так, відповідачем цитується ч.6 ст. 7 ЗУ «Про оренду землі», відповідно до якої у разі відчуження права оренди земельної ділянки таке право переходить до особи, на користь якої воно відчужено. Однак станом на 11 січня 2021 року такої норми не існувало. Статтю 7 доповнено частиною шостою згідно із Законом № 1720-IX від 08.09.2021, який набрав чинності лише 10.12.2021 року (тобто через 11 місяців після дати укладення оспорюваного правочину).

Також відповідачем зазначається, що за змістом статей 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди проводиться у порядку, встановленому законом. Однак статі 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» виключено на підставі Закону № 1878-VI від 11.02.2010 року, який набрав чинності 16.03.2010 року, тобто більше як десять років до дня укладення оспорюваного правочину

Щодо договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2021 року, то як станом на 11 січня 2021 року так і на даний час жодним нормативно правовим актом не (було) передбачено здійснення держаної реєстрації такого договору. Й відповідно такий договір, відповідно до вимог ст. 180 ГК України є укладений з моменту досягнення сторонами у передбачених законом порядку та формі згоди щодо усіх його істотних умов. Підтвердженням досягнення сторонами згоди є підписання ними договору. Водночас, здійснення чи нездійснення державної реєстрації права оренди за стороною договору яка набуває право оренди (Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС») не має жодного значення для з`ясування факту чи такий договір є вчиненим (укладеним).

Також абсолютно нерелевантними до спірних правовідносин є висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.01.2019 року у справі № 917/108/18, від 01.06.2020 року у справі № 396/1517/18 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 щодо того, що правочин (договір), який підлягає державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту її проведення, а за відсутності такої реєстрацій відповідно невчиненим (неукладеним). Позивачем не заперечуються наведені висновки Верховного Суду. Однак, у всіх наведених спорах мова йде щодо укладення договорів оренди в 2007/2008 роках, коли статі 18 та 20 ЗУ «Про оренду землі» були чинні й відповідно законодавство передбачало необхідність проведення державної реєстрації договору оренди землі. Відповідно висновки Верховного Суду у вищенаведених справах не мають жодного відношення до даного спору, предметом у якому є визнання недійсним договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, датою укладення якого зазначено 11 січня 2021 року. На вказану дату, як вже зазначалось, законодавством не передбачено здійснення державної реєстрації ні договорів оренди землі, ні договорів відчуження (купівлі продажу) права оренди землі. А тому доводи відповідача щодо неукладеності договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2021 року є необґрунтованими на не відповідають вимогам закону.

Щодо відсутності у відповідача оригіналу Договору купівлі-продажу права оренди від 11.01.2021 року, позивач зазначив, що листом від 23.09.2024 року державний реєстратор Монастирської міської ради Тернопільської області повідомив, про те що оригінал договору був повернутий ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» ще 10 липня 2024 року поштовим відправленням.

Враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити повністю.

29.10.2024 позивачем через систему "Електронний суд" подано письмові пояснення (щодо спростування доводів відповідача викладених у запереченнях) від 28.10.2024 (вх. № 8235 від 29.10.2024).

Позивач зазначив, що станом на 11 січня 2021 року так і на даний час жодним нормативно правовим актом не (було) передбачено здійснення держаної реєстрації такого договору. (Як вже зазначалось, законом взагалі не було передбачено можливість відчуження права оренди орендарем).

Відповідно такий договір, відповідно до вимог ст. 180 ГК України є укладений з моменту досягнення сторонами у передбачених законом порядку та формі згоди щодо усіх його істотних умов.

Підтвердженням досягнення сторонами згоди є підписання ними договору.

Навіть п.7.1 оспорюваного договору вказує, що він набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін, що визначається датою його підписання, вказаною в цьому договорі і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Водночас, здійснення чи нездійснення державної реєстрації права оренди за стороною договору, яка набуває право оренди (Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС») не має жодного значення для з`ясування факту чи такий договір є вчиненим (укладеним).

Як наслідок покликання відповідача на те, що умови договору ніби то не суперечать нормам матеріального права, які існували на станом на вересень 2022 року (дату державної реєстрації права оренди за відповідачем) є некоректним. Адже договір повинен відповідати нормам законодавства, що діють на момент його укладення (принаймні момент укладення, що вказаний у договорі 11 січня 2021 року).

3.2. Позиція відповідача.

30.09.2024 відповідачем через систему "Електронний суд" подано відзив на позовну заяву від 27.09.2024 (вх. № 7504 від 30.09.2024), у якому просив у задоволенні позову відмовити, так як вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними, такими, що ґрунтуються на припущеннях та не підтвердженні належними доказами.

В обґрунтування заперечення позовних вимог зазначив, що аналізуючи зміст позовної заяви ТОВ «АГРЛАН- ЗАХІДПЛЮС МБ», вбачається відсутність його порушеного права як такого.

Дана позиція кореспондується із позицією Верховного Суду, що висловлена у Постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18.

Відповідач вважає, що позивач обґрунтовує наявність порушеного права обставинами оскарження Наказу МЮУ №253/5 від 17.01.2023 року в судовому порядку, і тим, що у випадку задоволення позовних вимог, за ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» може бути повторно здійсненна реєстрація права оренди земельними ділянками на підставі договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2021 року.

На переконання відповідача, позивач просить суд захисту його можливого порушеного права на майбутнє.

Стверджує, що позивач не довів наявності у нього іншого порушеного права (інтересу), тому у задоволенні позову слід відмовити виключно з підстав відсутності порушення цивільних прав та законних інтересів позивача Постанова КГС ВС від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14- 144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12- 186гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14- 338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12- 304гс18). Іншими словами, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства, без додаткових (повторних) звернень до суду. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий правовий висновок сформульований, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76).

Щодо визнання недійсним оспорюваного Договору на підставі статті 232 ЦК України, то в позовній заяві містяться наступні припущення: Договір купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2021 року, був укладений не у вказану дату, а вже після 14 січня 2021 року, тому він не відповідає вимогам статей 92, 207 ЦК України, що є підставою для визнання такого договору недійсним, тобто, обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначає дві взаємовиключні підстави.

Щодо Наказу Міністерства юстиції України №253/5 від 17.01.2023, то відповідач зазначає, що такий доказ є неналежним, оскільки перевірку було проведено щодо дотриманням державним реєстратором процедури державної реєстрації. Позивач намагається покласти на Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту обов`язок щодо надання оцінки або ж встановлення факту порушень при укладенні зазначеного вище договору. В тому числі встановлення наявності чи відсутності такого порушеного права, згідно обґрунтування, яке викладене у скарзі не відноситься до компетенції Колегії. Предметом розгляду Комісії є лише процедурні порушення, вчинені державним реєстратором під час здійснення реєстраційних дій. Однак Колегія розглядаючи скаргу №СК-2753-22, перевіряла не лише дотримання державним реєстратором процедури проведення реєстраційних дій, які згідно вимог законодавства є правомірними, а й по-суті вирішила спір про право, тим самим виходила за межі своєї компетенції, що є незаконними. Зазначені в Наказі обставини щодо господарської діяльності сторін за позовом підлягають доказуванню та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України.

Вважає, що окреслені в Наказі (який оспорюється) обставини не впливають на умови договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Також відповідач заперечує позицію позивача щодо укладення оспорюваного Договору в іншу дату, а не ту, що зазначена на самому Договорі 11 січня 2021 року.

Крім цього відповідач заперечив щодо наявності зловмисної домовленості при укладенні оспорюваного Договору та щодо ймовірного використання порожніх аркушів з відбитком печатки ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ».

28.10.2024 відповідачем через систему "Електронний суд" подано заперечення на відповідь на відзив від 28.10.2024 (вх. № 8213 від 28.10.2024), згідно яких відповідач заперечив позицію позивача викладену у відповіді на відзив, оскільки позивачем, ні у позовній заяві, ні у відповіді на відзив не доведено в чому проявляється суперечність оспорюваного правочину актам цивільного законодавства на момент вчинення реєстраційних дій.

Зазначив, що оспорюваний Договір фактично виконаний.

Реєстраційні дії вчинені у вересні 2022 року. В подальшому, як підтверджується і доказами долученими позивачем, Міністерство Юстиції України (центральна Колегія з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора) винесло Наказ, яким задоволено скаргу ТОВ «АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС МБ» від 11.10.2022 року та скасовано рішення (згідно переліку) прийняті державним реєстратором Монастирської міської ради Тернопільської області Савкою Сергієм Васильовичем. Після даного у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по усім земельним ділянкам (згідно Додатку №1 до оспорюваного Договору) право оренди зареєстроване за позивачем (ТОВ «АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС МБ»).

В чому порушене право Позивача станом на подання позову (з врахуванням Наказу МЮУ який є чинним), позивач у позовній заяві так і не обґрунтував, яким чином обраний позивачем спосіб захисту відновить порушене (на думку позивача) право, позивач не обґрунтував.

З огляду на наведене просить у задоволенні позову відмовити повністю.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

11 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» в особі директора Микитина В.М., який діє на підставі Статуту (надалі іменується «Орендар-Продавець») з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» в особі директора Микитина М.В., який діє на підставі Статуту (надалі іменується «Орендар-Покупець») з другої сторони, діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та їх наслідки, уклали цей договір купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення (надалі Договір).

Згідно п.1.1. Договору, Орендар-Продавець, якому належить право користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зазначених в пункті 1.2. цього Договору, продав (відчужив), а Орендар-Покупець, на користь якого здійснюється продаж (відчуження) права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, придбав (купив, набув) право користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зазначених в пункті 1.2. цього Договору.

Продаж (відчуження) Орендарем-Продавцем права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зазначених в пункті 1.2. цього Договору, водночас має наслідком передачу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення за цим Договором від Орендаря-Продавця Орендарю-Покупцю.

За цим Договором право користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зазначених в п.1.2. цього Договору, що належить Орендарю-Продавцю, переходить до Орендаря-Покупця такого права.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що предметом продажу (відчуження) за цим Договором є право користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, згідно з переліком земельних ділянок наведених в Додатку №1 («Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення, право користування (оренди) яких відчужується за Договором») до цього Договору. Орендовані земельні ділянки мають відповідати таким основним характеристикам: 1.2.1. Загальна площа зареєстрованих за Орендарем - Продавцем земельних ділянок сільськогосподарського призначення, право користування (оренди) яких продається (відчужуються) Орендарю-Покупцю складає 972,6221 (дев`ятсот сімдесят дві цілих шість тисяч двісті двадцять одна тисячних гектара); 1.2.2. Цільове призначення земельних ділянок - 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Якісні характеристики земельних ділянок за їх складом та видами угідь (рілля, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження тощо); 1.2.3. Земельні ділянки консолідовані в масиви (поля), розташовані на території сіл Божиків, Мечищів, Тростянець, Котів та Рибники, що в Бережанському районі Тернопільської області, забезпечені під`їзними шляхами та придатні для здійснення обробітку, в тому числі посівних робіт з посіву соняшника, кукурудзи, сої, пшениці, ріпаку, тощо; 1.2.4. Земельні ділянки, право користування (оренди) яких відчужується за цим Договором не мають недоліків (явних та/або прихованих), що можуть перешкоджати їх ефективному використанню Орендарем-Покупцем.

Відчуження права користування (оренди) земельних ділянок з незавершеним виробництвом (обробітком грунту, посівом сільськогосподарських культур тощо) (п.1.5. Договору).

Згідно п.2.1. Договору право користування(оренди) земельних ділянок відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» підлягає державній реєстрації. Право користування (оренди) земельних ділянок виникає у Орендаря-Покупця з моменту державної реєстрації такого права за Орендарем-покупцем.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що земельні ділянки за цим Договором вважаються переданими Орендарю-Покупцю з моменту державної реєстрації права користування (оренди) земельних ділянок за Орендарем-Покупцем.

Передача права користування (оренди) земельних ділянок за цим Договором є підставою та водночас має наслідком заміну сторони (орендаря), а саме Орендаря Продавця на Орендаря - Покупця, який стає новим орендарем земельних ділянок.(п.2.3. Договору).

Відповідно п.2.4. Договору до Орендаря-Покупця переходять усі права Орендаря-Продавця щодо земельних ділянок, зокрема (але не виключно), переважне право орендаря (Орендаря-Покупця) на отримання орендованих земельних ділянок у власність Орендаря - Покупця.

Право користування (оренди) земельних ділянок, що є предметом цього Договору, та в зазначених Додатку №1 («Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення, право користування (оренди) яких є предметом купівлі-продажу») до цього Договору, продано (відчужено) Орендарю-Покупцю за гривневий еквівалент 30дол. США (шістдесят дол. США) за 1га земельної ділянки, з ПДВ, пропорційно (кратне) до загальної площі земельних ділянок, проданих (відчужених) за цим Договором та зазначених в Додатку №1 до цього Договору. Загальна ціна продажу (відчуження) права користування (оренди) земельних ділянок, що є предметом цього Договору та зазначених в Додатку №1 до цього Договору становить гривневий еквівалент 29 128,66 дол. США (двадцять дев`ять тисяч сто сімдесят вісім дол. США 66 центи), з ПДВ.(п.3.1. Договору).

Згідно п.3.4. Договору на момент підписання сторонами даного Договору загальна сума становить 821 379,36 (вісімсот двадцять одна тисяча триста сімдесят дев`ять гривень 36 коп.).

Оплата придбаного Орендарем-Покупцем права користування (оренди) земельних ділянок здійснюється Орендарем-Покупцем шляхом перерахування суми коштів, що вказана в розділі 3 цього Договору, на банківський рахунок Орендаря-Продавця, на протязі 90 (дев`яносто) робочих днів з моменту прийняття та реєстрації державним реєстратором заяви про державну реєстрацію права користування (оренди) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На підтвердження факту оплати суми коштів, визначених в розділі 3 цього Договору, Орендар-Покупець надає Орендарю - Продавцю копію платіжного доручення, отриманого банком для здійснення оплати. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Орендаря-Продавця.(п.4.1. Договору).

Відповідно до п. 7.1. Договору, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання представниками Сторін, що визначається датою його підписання, вказаною в цьому Договорі і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Як слідує з матеріалів справи, а саме Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 306380611 від 22.08.2022, а також Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, договори оренди землі зареєстровані за ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ».

Реєстрація змін до речового права оренди земельних ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме зміна орендаря земельних ділянок згідно Додатку 1 до Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021 року, проведено у вересні 2022 року.

Також судом встановлено, що 12.10.2022 ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» подано до Міністерства юстиції України скаргу № СК-2753-22 на реєстраційні дії, проведені реєстратором Монастириської міської ради Тернопільської області Савкою Сергієм Васильовичем.

Оскаржуваним рішенням зареєстровано зміну орендаря земельних ділянок з скаржника ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» на ТОВ «АГРОЛАН ЗАХІД ПЛЮС».

17.01.2023 Міністерством юстиції України винесено Наказ № 253/5 «Про задоволення скарги», яким скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІДПЛЮС МБ» від 11.10.2022 задоволено. Скасовано рішення від 14.09.2022 №№ 64804901, 64804899, 64804898, 64804908, 64804911, 64804923, 64804912, 64804913, 64804916, 64804895, 64804902, 64804897, 64804891, 64804890, 64804917, 64804919, 64804900, 64804904, 64804903, 64804907, 64804921, 64804892, 64804888, 64804896, 64804909, від 16.09.2022 №№ 64824709, 64824799, 64825690, 64826079, 64825927, 64825073, 64824539, 64824617, 64826596, 64825472, 64829501, 64829621, 64825862, 64824403, 64824473, 64826705, 64827133, 64827075, 64826242, 64827246, 64829285, 64829330, 64826844, 64826161, 64829168, 64830118, 64827014, 64825134, 64827183, 64826504, 64825788, 64826320, 64824317, 64829560, 64829387, 64829443, 64824912, 64824115, 64824204, 64825589, 64823922, 64824033, 64826945, 64824997, 64829231, від 17.09.2022 №№ 64838018, 64838003, 64837832, 64837740, 64837771, 64838022, 64836299, 64836312, 64837241, 64837996, 64837752, 64837688, 64836264, 64835318, 64836952, 64838040, 64838041, 64836651, 64837268, 64837763, 64838039, 64836998, 64835255, 64835257, 64836325, 64838038, 64838023, 64836367, 64837991, 64837994, 64837988, 64838042, 64837962, 64837498, 64837493, 64836924, 64836661, 64836680, 64836405, 64836638, 64836705, 64838035, 64838033, 64838031, 64837882, 64836980, 64837294, 64837280, 64837462, 64837438, 64837523, 64836967, 64836975, 64836958, 64837970, 64836458, 64837722, 64837700, 64837705, 64837202, 64837213, 64836287, 64836535, 64838024, 64837692, 64837695, 64837567, 64837561, 64837008, 64837287, 64836334, 64837594, 64835308, 64836355, 64837259, 64838034, 64835219, 64836432, 64835289, 64837876, 64837842, 64837539, 64837717, 64837544, 64836992, 64838030, 64837895, 64837959, 64837781, 64837480, 64835282, 64837572, 64836416, 64835277, 64836609, 64836585, 64836597, 64836275, 64837527, 64837942, 64837946, 64837953, 64837786, 64836490, 64836500, 64837519, 64835238, 64838029, 64835262, 64837585, 64836624, 64836669, 64836694, 64837467, 64837473, 64837309, 64838000, 64838036, 64837230, 64837581, 64835299, 64836546, 64837939, 64837892, 64837886, 64838017, 64837679, 64837768, 64837299, 64838020, 64837273, 64837502, 64837685, 64836940, 64837747, 64835252, 64835222, 64836570, 64837509, 64837511, 64835270, 64835265, 64836911, 64836724, 64835307, 64838027, 64837729, 64837224, 64837756, 64837552, 64836716, 64837955, 64837671, 64837676, 64837490, 64837972, 64837983, 64838028, 64838025, 64837975, 64838019, 64838021, 64837985, 64836471, 64835295, 64835283, 64835241, 64836560, 64835244, 64835247, 64837838, 64838037, 64837576, 64837476, 64838006, 64838026, 64836523, 64836932, 64837777, від 18.09.2022 №№ 64838588, 64838579, 64838533, 64838419, 64838494, 64838484, 64838485, 64838338, 64838487, 64838313, 64838554, 64838552, 64838473, 64838477, 64838336, 64838465, 64838592, 64838549, 64838532, 64838249, 64838568, 64838570, 64838531, 64838575, 64838529, 64838312, 64838530, 64838565, 64838437, 64838449, 64838572, 64838322, 64838318, 64838571, 64838291, 64838308, 64838333, 64838331, 64838310, 64838292, 64838523, 64838556, 64838559, 64838567, 64838315, 64838578, 64838526, 64838369, 64838373, 64838574, 64838442, 64838444, 64838302, 64838389, 64838495, 64838279, 64838499, 64838282, 64838259, 64838481, 64838535, 64838392, 64838584, 64838589, 64838542, 64838548, 64838471, 64838489, 64838538, 64838323, 64838293, 64838399, 64838401, 64838395, 64838398, 64838467, 64838453, 64838460, 64838582, 64838458, 64838335, 64838326, 64838525, 64838421, 64838274, 64838561, 64838564, 64838564, 64838577, 64838286, 64838518, 64838519, 64838275, 64838273, 64838541, 64838329, 64838327, 64838384, 64838408, 64838520, 64838517, 64838380, 64838581, 64838566, 64838524, 64838540, 64838377, 64838317, 64838297, 64838298, 64838450, 64838417, 64838289, 64838416, 64838412, 64838411, 64838257, 64838260, 64838301, 64838288, 64838414, 64838427, 64838447, 64838436, 64838434, 64838573, 64838393, 64838271, 64838433, 64838591, 64838424, 64838551, 64838265, 64838583, 64838269, 64838280, 64838586, 64838587, 64838337, 64838300, 64838270, 64838262, 64838264, 64838378, 64838365, 64838307, 64838366, 64838305, 64838284, від 19.09.2022 №№ 64844876, 64844822, 64843400, 64850117, 64843345, 64841002, 64844751, 64840238, 64844674, 64843541, 64850459, 64851226, 64849827, 64849898, 64847776, 64840872, 64840936, 64851278, 64839856, 64851382, 64851430, 64843605, 64850222, 64840195, 64839751, 64844110, 64844199, 64850753, 64843775, 64840520, 64840085, 64840138, 64848417, 64843471, 64851334, 64840387, 64844938, 64843843, 64839804, 64843987, 64844348, 64846311, 64850814, 64851018, 64851881, 64851113, 64849765, 64848054, 64847966, 64848316, 64848367, 64850059, 64845500, 64851718, 64851169, 64851819, 64851772, 64850869, 64845008, 64840331, 64840729, 64840568, 64840633, 64840683, 64850273, 64846224, 64851674, 64846111, 64846364, 64840802, 64839901, 64839998, 64840478, 64845566, 64843911, 64843274, 64840280, 64839941, 64850537, 64847821, 64846182, 64850342, 64850395, 64847934, 64851061, 64840042, 64840431, 64844047, 64848164, 64849951, 64848262, 64850172, 64848107, 64845411, 64848005, 64848217, 64843210, від 21.09.2022 №№ 64871423, 64883543, 64883404, 64871801, 64878939, 64877233, 64871052, 64872619, 64880967, 64876884, 64882384, 64881534, 64880636, 64880759, 64881902, 64883305, 64883275, 64883879, 64883738, 64883234, 64883831, 64883682, 64882814, 64883786, 64871670, 64871735, 64870599, 64871565, 64883509, 64870239, 64870349, 64870377, 64870999, 64870658, 64870732, 64870893, 64883582, 64871103, 64870547, 64882890, 64883717, 64883021, 64883051, 64871610, 64882863, 64883852, 64883195, 64882545, 64882932, 64882988, 64883131, 64870504, 64878754, 64873000, 64878887, 64879032, 64874648, 64877136, 64876005, 64876052, 64880826, 64876747, 64880269, 64874871, 64882437, 64880178, 64880224, 64880918, 64876993, 64882487, 64881578, 64876939, 64881445, 64880686, 64873551, 64874293, 64880723, 64881945, 64881980, 64881491, 64876504, 64878836, 64881358, 64875365, 64880446, 64873693, 64873616, 64873441, 64881257, 64881716, 64875730, 64873742, 64872704, 64873806, 64873389, 64879542, 64879170, 64874113, 64876205, 64880541, 64877083, 64879710, 64880322, 64879629, 64883814, 64874248, 64880500, 64881833, 64881873, 64881763, 64879117, 64877364, 64880017, 64876142, 64880121, 64875919, 64871259, 64883769, 64874368, 64878709, 64875859, 64877040, 64878794, 64875450, 64873282, 64878575, 64878612, 64874728, 64881623, 64879760, 64876783, 64876685, 64874182, 64873331, 64879586, 64877412, 64877520, 64872959, 64879832, 64881789, 64874825, 64873869, 64873918, 64882024, 64882121, 64874430, 64880595, 64879335, 64879489, 64875524, 64875625, 64882175, 64881304, 64880864, 64879890, 64879970, 64882228, 64844270, 64849723, 64876365, 64877289, 64876266, 64871196, 64881406, 64871304, 64883344, 64883469, 64870303, 64871485, 64870408, 64870438, 64872350, 64871150, 64883610, 64876624, 64877173, 64873050, 64880372, 64883094, 64872779, 64872844, 64881673, 64874938, 64878657, 64871888, 64871981, 64882073, 64882264, від 22.09.2022 №№ 64897144, 64897497, 64897406, 64900613, 64898141, 64898078, 64898031, 64897341, 64897566, 64898682, 64900963, прийняті державним реєстратором Монастириської міської ради Тернопільської області Савкою Сергієм Васильовичем. Анульовано доступ державному реєстратору Монастириської міської ради Тернопільської області Савці Сергію Васильовичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Виконання пункту 2 наказу покладено на Офіс протидії рейдерству. Виконання пункту 3 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

З наведеного слідує, що реєстрацію змін до речового права оренди земельних ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо зміна орендаря земельних ділянок згідно Додатку 1 до Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021 року, яку було проведено у вересні 2022 року, скасовано Наказом Міністерства Юстиції України від 17.01.2025 № 253/2.

Відтак, право оренди земельних ділянок згідно Додатку 1 до Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021 року, зареєстровано за ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ».

Державним реєстратором Монастириської міської ради Савкою С. В. оскаржено Наказ № 253/5 від 17.01.2023 до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 № 500/1760/23 позовні вимоги Державного реєстратора Монастириської міської ради Тернопільської області Савки С.В. до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Державне підприємство "Національні інформаційні системи", Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС МБ", Монастириська міська рада про визнання протиправним та скасування п. 1,3,5 наказу №253/5, - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункти 3 та 5 Наказу Міністерства юстиції України №253/5 від 17 січня 2023 року, якими було анульовано доступ державному реєстратору Монастириської міської ради Тернопільської області Савці Сергію Васильовичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 3 наказу). Виконання пункту 2 наказу покладено на Офіс протидії рейдерству (пункт 4 наказу), а виконання пункту 3 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (пункт 5 наказу). В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2024 апеляційні скарги Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС МБ» та Державного реєстратора Монастириської міської ради Тернопільської області Савки Сергія Васильовича задовольнити частково. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі № 500/1760/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Таким чином, на момент розгляду справи орендарем земельних ділянок згідно Додатку 1 до Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021 року є ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ».

Державний реєстратор листом від 23.09.2024 (вх. № 7389 від 24.09.2024) повідомив, що начальником реєстраційного відділу Монастириської міської ради, 10.07.2024 за вихідним № 1305/02-20 направлено оригінал Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021 року (з Додатком 1 до цього Договору), укладеного між ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ" та ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС" на адресу ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС" (80523, Львівська область, Буський район, с. Тур`я, вул. Центральна,1А, ), як заявника, після вчинення реєстраційних дій за даним Договору.

Даний Договір (з Додатком 1 до цього Договору), знаходився в матеріалах реєстраційної справи, про те, під час розгляду справи № 500/1760/23 Тернопільським окружним адміністративним судом, за моїм позовом до Міністерства юстиції України, представником останнього, було зауважено, що даний документ не підлягає зберіганню в матеріалах реєстраційної справи в паперовій формі, і повинен бути повернутий заявнику, тобто ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС".

14 січня 2021 року між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу частки (частини частки) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ».

За умовами цього договору до покупця перейшло 100% корпоративних прав продавця у статутному капіталі зазначеного товариства.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» та державного реєстратора Великоберезовицької селещної ради Тернопільської області Чайки Мар`яни Петрівни про: - визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ" від 14.01.2021 та додатку до нього - Акту приймання-передачі частки у Статутному капіталі ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ" від 14.01.2021, посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Львівської області Бойчук Н.І., зареєстрованого в реєстрі за №№ 53, 54, 55, 56; - скасування державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ", здійснених 19.01.2021 державним реєстратором Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області Чайкою М.П. (реєстраційна дія №001001202); - витребування з володіння ОСОБА_2 на користь позивача частки в статутному капіталі ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ" в розмірі 100% номінальною вартістю 5 000,00грн; - зобов`язання державного реєстратора Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області Чайку Мар`яну Петрівну здійснити реєстрацію змін складу учасників ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ".

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 02.11.2022 у справі № 921/293/22, судом у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 у справі 921/293/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , б/н від 01.12.2022 (вх. №01-05/2372/22 від 02.12.2022) залишено без задоволення, Рішення Господарського суду Тернопільської області від 02 листопада 2022 року у справі №921/293/22 - залишено без змін.

19 жовтня 2020 року між ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» та ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» укладено договори № 01-СП/20 та № 03-СП/20 про співпрацю у сфері вирощування сільськогосподарської продукції, за умовами яких, в порядку та на умовах, визначених в цих договорах, Сторони домовились про співпрацю щодо вирощування сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації на земельних ділянках, що перебувають у користуванні ТОВ «АГРОЛАГ-ЗАХІД ПЛЮС МБ», у тому числі на підставі чинних договорів оренди земельних ділянок загальною площею 353,0102га, та 339,0626га, що знаходяться на території Саранчуківської ОТГ Тернопільського району, Тернопільської області).

22 грудня 2020 між ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» та ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» укладено договір № 04-СП/20 про співпрацю у сфері вирощування сільськогосподарської продукції, за умовами якого, в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Сторони домовились про співпрацю щодо вирощування сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації на земельних ділянках, що перебувають у користуванні ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ», у тому числі на підставі чинних договорів оренди земельних ділянок загальною площею 942,2428 га, що знаходяться на території Саранчуківської ОТГ Тернопільського району, Тернопільської області).

5. Норми права та судова практика, які застосував суд.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із статтею 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно статі 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

У разі відчуження права оренди земельної ділянки таке право переходить до особи, на користь якої воно відчужено. (стаття 7 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до частини 6 статті 8-1 За ко ну Ук раї ни «Про орен ду землі», відчу же не пра во орен ди земель ної ділян ки підля гає дер жавній реєстрації у вста нов ле но му за ко но дав ст вом по ряд ку.

За змістом статей 18, 20 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно статті 93 Земельного кодексу України: Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Право користування (оренда, емфітевзис) земельною ділянкою сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу її користувачем без погодження із власником такої земельної ділянки, крім випадків, визначених законом. Відчуження, застава права користування земельною ділянкою здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюються відчуження або на користь якої передається у заставу право користування. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права користування у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 396/1517/18.

У постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц зроблено висновок, що цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 січня 2019 року у справі № 917/108/18 вказано, що набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані його умови, стає правовідносинами, на виникнення яких спрямоване волевиявлення сторін.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказала, що з огляду на тлумачення статті 210, частини третьої статті 640 ЦК України правове значення державної реєстрації полягає в тому, що правочин (договір), який підлягає державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту її проведення. Як наслідок, за відсутності державної реєстрації правочин (договір) слід вважати невчиненим (неукладеним) Постанова від 01.06.2020 року у справі 396/1517/18.

Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. Таким чином, правове значення державної реєстрації полягає в тому, що правочин (договір), який підлягає державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту її проведення. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17.

Відповідно до приписів статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тлумачення статей 215, 216 ЦК свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, як і порушення суб`єктивного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 11 серпня 2021 року у справі № 523/7609/17.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

6. Мотивована оцінка судом аргументів учасників справи та обставини справи.

Як встановлено судом, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОЛАН ЗАХІД ПЛЮС МБ" просить визнати недійсним договір купівлі - продажу права оренди (користування) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2021 року, так як вважає, що оспорюваний договір укладений за зловмисною змовою представників ТОВ "АГРОЛАН ЗАХІД ПЛЮС МБ" та ТОВ "АГРОЛАН ЗАХІД ПЛЮС", не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права позивача.

6.1. Щодо зловмисної домовленості. Вірогідність.

З приводу твердження позивача про вчинення правочину внаслідок зловмисної домовленості представників ТОВ "АГРОЛАН ЗАХІД ПЛЮС МБ" та ТОВ "АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС", судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 357/6663/16-ц зазначено, що відповідно до частини 1 статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

За змістом зазначеної норми закону необхідними ознаками правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою є:

1) наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і другої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди;

2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками;

3) дії представника здійснюються в межах наданих йому повноважень.

Таким чином, для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення у діях представника наступного складу цивільного правопорушення: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною, спрямованої на настання негативних наслідків і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя, така домовленість має бути зловмисною і спрямована проти інтересів довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Для задоволення позовних вимог за статтею 232 ЦК України необхідно на підставі певних доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє. Таким чином має бути доведена і домовленість з боку іншої сторони правочину.

Критерій "зловмисності" не залежить від того, чи був направлений умисел повіреного на власне збагачення чи заподіяння шкоди довірителю, важливим є фактор того, що умови договору, укладеного повіреним, суперечать волі довірителя взагалі, тобто підставою для визнання правочину недійсним є розходження волі довірителя та волевиявленням повіреного при укладенні договору, а наслідки, що настали, є такими, що є неприйнятними для довірителя.

Тобто Верховним Судом сформовано позицію, відповідно до якої необхідними ознаками правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою є: 1) наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і другої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди; 2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) дії представника здійснюються в межах наданих йому повноважень.

Враховуючи вищезазначені правові висновки Верховного Суду, оцінивши доводи і докази позивача, суд вважає, що позивачем не доведено поданими доказами наявності зловмисної домовленості представників ТОВ "АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС МБ" та ТОВ "АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС", а лише у позові констатовано про наявність, з точки зору позивача, такої домовленості.

Обґрунтовуючи зловмисну домовленість при укладенні договору від 11.01.2021, позивач зазначає, що 14 січня 2021 року між ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» та ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» укладено довір купівлі-продажу частки (частини частки) у статутному капіталі ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ», на виконання якого було передано усі документи, пов`язані з господарською діяльністю ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ», в тому числі договори оренди земельних ділянок з їх власниками в кількості 946 шт., бухгалтерські документи, проте, серед документів, які були передані, Договір купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021, був відсутній, також були відсутні і дані про будь-які зобов`язання перед ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС».

На думку позивача, такий факт свідчить вірогідно, що Микитин М.В. - одноосібний власник ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ" та ОСОБА_3 - колишній директор ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ" або приховали від ОСОБА_2 (особи, яка набула права власності на частку в розмірі 100% в ТОВ "АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ" та стала його керівником) факт укладення 11 січня 2021 року Договору купівлі-продажу або ж уклали його вже після 14 січня 2021 року.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем не підтверджено наявності зловмисної домовленості представників ТОВ "АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС МБ" та ТОВ "АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС", а лише у позові констатовано про вірогідну наявність, з точки зору позивача, такої домовленості.

Застосовуючи категорію "вірогідності доказів" позивач, на думку суду, помилково вважає, що у даному спірному випадку саме нею є можливість довести "зловмисну домовленість" учасників недійсного правочину. Проте, суд критично оцінює такі твердження позивача з огляду на таке:

Згідно зі статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України "Про аграрні ноти". Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Отже, вірогідність доказів це доведеність обставин справи стороною, яка оцінюється судом шляхом співставлення поданих нею доказів та доказів іншої сторони , що такі обставини заперечує.

У даному випадку позивач в основу своєї "вірогідності" закладає лише припущення про зловмисну домовленість, які, на думку суду, не підтверджені належними доказами, що підтверджували б таку, саме, зловмисну домовленість між учасникам оспорюваного правочину.

Зокрема, припущення позивача базуються на підробці документів, використанні пустих бланків, раніше підписаних: з проставленими печатками, підписання угод "заднім числом", тощо. Проте, вказане є кримінально караним діянням, передбачене статтею 358 КК України, відповідно повинно доводитися як доказами звернення у правоохоронні органи та висновками таких органів. Проте, такого суду позивачем не надано.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту встановлення вини та притягнення до кримінальної відповідальності колишнього директора ТОВ "АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС" за фактом заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявності усіх ознак правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони, отже відсутні підстави для визнання недійсним Договору відповідно до статті 232 ЦК України.

6.2. Щодо невідповідності оспорюваного правочину, вимогам закону.

З приводу твердження позивача, що оспорюваний правочин не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права позивача, суд має за необхідне зазначити наступне.

6.2.1. Щодо погодження, з власником земельної ділянки, відчуження права оренди земельної ділянки.

Як встановлено судом, 11 січня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС» укладено Договір купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Правовідносини пов`язані з орендою землі регулюються, зокрема, ЗК України, ЦК України, Законом України "Про оренду землі".

За визначенням статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Подібне за змістом правило закріплене в частині шостій статті 93 ЗК України, відповідно до якої орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

У свою чергу, частиною п`ятою статті 93 ЗК України (в редакції чинній на момент укладення договору від 11.01.2021) встановлено, що право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом.

Тобто, Земельним кодексом України, в редакції станом на день укладення договору, було прямо передбачено можливість відчуження права оренди земельної ділянки, проте за згодою орендодавця.

Аналогічне право закріплене і в статті 411 ЦК України, відповідно до частини першої якої землекористувач має право на відчуження права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, якщо інше не встановлено законом.

Отже, законодавством, яке регулює правовідносини, пов`язані з орендою землі розмежовано поняття передачі земельної ділянки у володіння чи користування іншій особі (суборенда) та поняття відчуження права користування земельною ділянкою, яке полягає в передачі орендарем усіх своїх прав і обов`язків за договором оренди іншій особі, які за своєю правовою природою є різними механізмами розпорядження орендарем своїми правами щодо орендованої земельної ділянки.

Наведене свідчить, що як положеннями ЗК України, так і ЦК України, в редакції чинній як на момент укладення зазначеного договору, так і на момент вчинення позивачем реєстраційних дій, було прямо передбачено можливість відчуження права оренди земельної ділянки і застережень щодо необхідності визначення такого права в договорі оренди зазначені нормативно-правові акти не містять.

Щодо повідомлення орендодавців про відчуження прав оренди земельних ділянок, та отримання згоди, суд зазначає таке.

Як встановлено судом, в частині шостій статті 93 ЗК України (в редакції чинній на момент укладення договору від 11.01.2021), відповідно до якої орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у системі земельних відносин" №1423-ІХ від 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021, внесено зміни до законодавчих актів, зокрема і Земельного кодексу України.

Так, частину п`яту статті 93 Земельного кодексу України викладено в наступній редакції: "Право користування (оренда, емфітевзис) земельною ділянкою сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися в заставу її користувачем без погодження із власником такої земельної ділянки, крім випадків, визначених законом. Відчуження, застава права користування земельною ділянкою здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюються відчуження або на користь якої передається у заставу право користування. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права користування у порядку, передбаченому законодавством".

З наведеного слідує, що з 27.05.2021, вимога про погодження із власником земельної ділянки, укладення договору про відчуження права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, відсутня, тобто, на момент розгляду справи, для укладення такого договору, згода власників земельних ділянок не потрібна.

Відтак, внесення змін до статті 93 Земельного кодексу України, в частині укладення договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, без погодження з власниками земельних ділянок, покращило становище Продавця-Орендаря, відповідно відсутність погодженння на відчуження права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення як підстава заявленого позову судом відхиляється.

Таким чином, з огляду на відсутність у Земельному кодексі України, на момент розгляду справи, вимоги про погодження з власником земельної ділянки відчуження права користування такої земельної ділянки, Договір купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11 січня 2021року, з такої підстави, як відсутність погодження з власниками земельних ділянок, не може бути визнаний судом недійсним.

6.2.2. Щодо порушеного права.

Відповідно до статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Отже, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Судом встановлено, що 11 січня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС» укладено Договір купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Сторони погодили, що право користування (оренди) земельних ділянок відповідно до статті 6 Закону України «Про оренду землі» підлягає державній реєстрації. Право користування (оренди) земельних ділянок виникає у Орендаря Покупця з моменту державної реєстрації такого права за Орендарем Покупцем. (п.2.1. Договору).

Земельні ділянки за цим Договором вважаються переданими Орендарю-Покупцю з моменту державної реєстрації права користування (оренди) земельних ділянок за Орендарем-Покупцем.(п.2.2. Договору).

Згідно статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до частини 6 статті 8-1 За ко ну Ук раї ни «Про орен ду землі», відчу же не пра во орен ди земель ної ділянки підлягає державній реєстрації у встановленому законодав ст вом по рядку.

Речові права та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації: державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, в тому числі, право оренди (суборенди) земельної ділянки абзац 6 підпункту 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ч. 1 ст. 202 ЦК України.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації частина друга статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом встановлено, що реєстрація змін до речового права оренди земельних ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та саме зміна орендаря земельних ділянок згідно Додатку 1 до Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021 року, проведено у вересні 2022 року.

Проте, Наказом Міністерства юстиції України № 253/5 від 17.01.2023 скаргу ТОВ «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ» від 11.10.2022 задоволено, скасовано рішення прийняті державним реєстратором Монастириської міської ради Тернопільської області Савкою Сергієм Васильовичем. Анульовано доступ державному реєстратору Монастириської міської ради Тернопільської області Савці Сергію Васильовичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Виконання пункту 2 наказу покладено на Офіс протидії рейдерству. Виконання пункту 3 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.07.2024 № 500/1760/23 позовні вимоги Державного реєстратора Монастириської міської ради Тернопільської області Савки С.В. до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Державне підприємство "Національні інформаційні системи", Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС МБ", Монастириська міська рада про визнання протиправним та скасування п. 1,3,5 наказу №253/5, - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункти 3 та 5 Наказу Міністерства юстиції України №253/5 від 17 січня 2023 року, якими було анульовано доступ державному реєстратору Монастириської міської ради Тернопільської області Савці Сергію Васильовичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 3 наказу). Виконання пункту 2 наказу покладено на Офіс протидії рейдерству (пункт 4 наказу), а виконання пункту 3 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (пункт 5 наказу). В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2024 апеляційні скарги Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН - ЗАХІД ПЛЮС МБ» та Державного реєстратора Монастириської міської ради Тернопільської області Савки Сергія Васильовича задовольнити частково. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року у справі № 500/1760/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Відтак, з наведеного слідує, що реєстрація змін до речового права оренди земельних ділянок згідно Додатку 1 до Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021, яка проведено у вересні 2022 року, скасована Наказом Міністерства юстиції України № 253/5 від 17.01.2023.

А так як, право користування (оренди) земельних ділянок відповідно до статті 6 Закону України «Про оренду землі» підлягає державній реєстрації, відповідно право користування (оренди) земельних ділянок виникає у Орендаря Покупця з моменту державної реєстрації такого права, відтак, до моменту такої реєстрації укладений правочин не порушує прав позивача .

Доказів, які б свідчили про проведення державної реєстрації право користування (оренди) земельних ділянок згідно Додатку 1 до Договору купівлі-продажу права оренди землі сільськогосподарського призначення від 11.01.2021, в матеріалах справи, відсутні.

В силу положень статей 14, 74 ГПК України тягар доведення порушеного права у спорі про визнання недійсним правочину покладений на заявника цих вимог у даному випадку на позивача.

Отже, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

У цьому висновку суд звертається до правої позиції Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, що викладені в постанові від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17.

Крім цього, як неодноразово наголошував Верховний Суд України (постанови від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14, від 30.11.2016 у справі № 910/31110/15), під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/ або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21).

Водночас відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Близький за змістом правовий висновок сформований, зокрема, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС» про визнання недійсним Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021 з Додатком №1, задоволенню не підлягають, оскільки реєстрація змін до речового права оренди земельних ділянок згідно Додатку 1 до Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021 року, скасована, право користування земельними ділянками зареєстроване за позивачем, що свідчить про відсутність порушеного права.

7. Загальний висновок.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", який на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі №904/2357/20.

У відповідності до частин 1,2 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на те, що реєстрація змін до речового права оренди земельних ділянок згідно Додатку 1 до Договору купівлі-продажу права користування (оренди) земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 11.01.2021 року, скасована, право користування земельними ділянками зареєстроване за позивачем, що свідчить про відсутність порушеного права.

8. Судові витрати.

Згідно із нормами ГПК України розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 129 ГПК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви, позивачем, згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 05.07.2024 сплачено 3 028 грн 00коп. судового збору.

З огляду на відмову у задоволенні позову, судові витрати, суд покладає на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю АГРОЛАН-ЗАХІД ПЛЮС МБ.

Керуючись положеннями статей 2, 42, 86, 129, 233, 236, 238, 240, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили у порядку статті 241 ГПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, визначеному статтями з 253 по 259 ГПК України.

Повне рішення складено 21.05.2025.

Повний текст рішення надіслати учасникам справидо їх електронних кабінетів в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко