ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 рокуСправа № 912/484/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Козуб-Л" (вул. Машинобудівників, буд. 6в, кв. 25, смт Чабани, Фастівський р-н, Київська обл., 08162)

до: Фермерського господарства "Новогригорівське Косінського" (вул. Садова, буд. 1, село Новогригорівка, Новоукраїнський р-н, Кіровоградська обл., 26227)

про стягнення 1 588 020,00 грн,

секретар судового засідання - Коваленко Т.А.

представники сторін участі не брали,

у судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини прийнятого рішення

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Селянського (фермерського) господарства "Козуб-Л" до Фермерського господарства "Новогригорівське Косінського" про стягнення 1 588 020,00 грн, з покладенням на відповідача судових витрат. В обґрунтування позовних вимог Селянське (фермерське) господарство "Козуб-Л" зазначило, що в наслідок незаконних дій відповідача, з Фермерського господарства "Новогригорівське Косінського" підлягають стягненню збитки понесені позивачем у вигляді упущеної вигоди.

Ухвалою від 03.03.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 27.03.2025.

18.03.2025 до суду через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява разом з доданим додатком, а саме:

"1. Відзив на позов1.pdf.

2. Квитанція про надсилання стороні "КОЗУБ-Л" 23677030.pdf."

21.03.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. У поданій відповіді на відзив позивач просить постановити ухвалу про відмову у прийнятті відзиву на позовну заяву у справі. Обґрунтовуючи заявлене клопотання позивач зазначає, що відповідачем не зареєстровано електронний кабінет у підсистем "Електронний суд" та не дотриманно вимог щодо підписання відповіді на позов, а накладення представником відповідача електронного цифрового підпису на копію відзиву на позовну заяву, на думку позивача, лише засвідчує правовий статус електронної копії документа, поданого у форматі pdf файлу.

27.03.2025 до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 27.03.2025 господарський суд відмовив в задоволенні заявленого клопотання Селянського (фермерського) господарства "Козуб-Л" про відмову у прийнятті відзиву відповідача на позовну заяву та відклав підготовче засідання у справі на 22.04.2025.

Ухвалою від 22.04.2025 господарський суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів за ініціативою суду; закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 13.05.2025.

13.05.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 27.05.2025.

15.05.2025 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі.

27.05.2025 представники сторін у судовому засіданні участі не брали, однак були належним чином повідомлені про дату час та місце проведення засідання суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив таке.

Рішенням сесії Маловисківської районної Ради народних депутатів Маловисківського району Кіровоградської області від 1.02.1995 № 46 було вирішено надати громадянину ОСОБА_1 у постійне користування земельну ділянку площею 48,7 гектарів в межах згідно з планом на території Новогригорівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства з яких сільськогосподарських угідь: 47,9 га, лісосмуга: 0,8 га (а.с. 27-28).

24.02.1995 ОСОБА_1 було видано Державний акт на право постійного користування землею серії КРМВ 16 на земельну ділянку площею 48,7 гектарів (з яких сільськогосподарських угідь: 47,9 га, лісосмуга: 0,8 га) в межах згідно з планом на території Новогригорівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 126.

24.02.1995 з метою здійснення господарської діяльності на наданій земельній ділянці на праві постійного користування, ОСОБА_1 було вирішено створити селянське (фермерське) господарство "Косінський Михайло Васильович" (Ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 26227, Кіровоградська обл., Маловисківський р-н. село Новогригорівка).

24.02.1995 ОСОБА_1 видано Державний акт на право постійного користування землею серії КРМВ 16 на земельну ділянку площею 48,7 гектарів (з яких сільськогосподарських угідь: 47,9 га, лісосмуга: 0,8 га) в межах згідно з планом на території Новогригорівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с. 15) Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 126.

24.02.1995 з метою здійснення господарської діяльності на наданій земельній ділянці на праві постійного користування, ОСОБА_1 вирішено створити селянське (фермерське) господарство "Косінський Михайло Васильович" (ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 26227, Кіровоградська обл., Маловисківський р-н, село Новогригорівка).

ОСОБА_1 до Маловисківської районної ради народних депутатів була подана заява, за змістом якої ОСОБА_1 просив: "... зареєструвати моє селянське (фермерське) господарство, яке знаходиться с. Новогригорівка сільської Ради площею 48,7 га. Працюватиму в господарстві сам...".

Розпорядженням Маловисківської районної ради народних депутатів № 26-р від 24.02.1995 "Про реєстрацію селянського/фермерськото/тосподарства ОСОБА_1 " вирішено зареєструвати селянське/фермерське/ господарство ОСОБА_1 площею 47,9 га, яке розташоване в с. Новогригорівка на землях запасу Новогригорівської сільської Ради народних депутатів.

21.10.2013 у зв`язку з проведенням інвентаризації земель під час здійснення землеустрою, земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 на праві постійного користування, було присвоєно кадастровий номер :02:000:0951 та виділено площу земельної ділянки 47,9000 га.

25.02.2014 ОСОБА_1 було вирішено відчужити 99% частки у статутному капіталі селянського (фермерського) господарства "Косінський Михайло Васильович" ОСОБА_2 , про що було укладено відповідний договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі господарства (а.с. 16).

Відповідно до п. 4.4. цього договору, з моменту державної реєстрації змін до установчих документів Господарства - відбувається одночасний перехід до Покупця всіх прав та обов`язків, що належали Продавцю, як засновнику Господарства.

25.02.2014 рішенням протоколу зборів засновників ОСОБА_3 " було затверджено нову редакцію статуту, відповідно до п. 1.2.2. ОСОБА_2 є засновником ОСОБА_4 " (а.с. 17-22).

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії ЛЕ № 103909 від 07.09.2015, керівником господарства є ОСОБА_2 (а.с. 23).

Відповідно до Указу Президента України від 15.10.2020 № 449/2020 "Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин" та Постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 "Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин" відбулася передача земель сільськогосподарського призначення з державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад.

Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 7- ОТГ від 03.12.2020 вирішено передати Смолінській селищній раді Маловисківського району Кіровоградської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1225,0631 га, які розташовані на територіях Копанської, Березівської, Нововознесснської, Новогригорівської, Хмелівської, Якимівської сільських рад Маловисківського району Кіровоградської області, що увійшли до складу Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області згідно з додатком.

Відповідно до п. 59 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 7-ОТГ від 03.12.2020 земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0951, загальною площею 47,9 га, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада була передана до Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області у комунальну власність.

28.04.2021 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", яким доповнено розділ X "Перехідні положення" Земельною кодексу України п. 24 такого змісту: "З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у мелісах таких територіальних громаді.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними".

05.10.2021 Селянським (фермерським) господарством "Косінський Михайло Васильович" було подано заяву (клопотання) вх. № 02-36/2128 до Смолінської селищної ради про переоформлення права постійного користування, відповідно до якої господарство просило прийняти рішення про переоформлення права постійного користування за Селянським (фермерським) господарством "Косінський Михайло Васильович" (ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0951, загальною площею 413 га, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область. Маловисківський р-н, Новогригорівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 в постійне користування, згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії КРМВ 16, виданого Маловисківською районною радою від 24.02.1995 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 126, оскільки з дня державної реєстрації СФГ, воно є володільцем і користувачем земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства.

На десятій сесії восьмого скликання Смолінської селищної ради було прийнято рішення № 233 від 08.10.2021 "Про надання згоди на зміну право користувача земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні для ведення фермерського господарства на С(Ф)Г " ОСОБА_1 " (а.с. 24), відповідно до якого селищна рада вирішила надати (селянському (фермерському) господарству "Косінський Михайло Васильович" в особі голови господарства ОСОБА_2 згоду на зміну право користувача земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 47,9 га, з кадастровим номером: :02:000:0951, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область. Маловисківський р-н, Новогригорівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 ) в постійне користування згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії КРМВ 16, виданого Маловисківською районною радою від 24.02.1995, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 125 з ОСОБА_5 на С(Ф)Г "Косінський Михайло Васильович" ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030.

У п. 2 цього рішення позивача було зобов`язано здійснити державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою.

З метою виконання рішення Смолінської селищної ради Селянське (фермерське) господарство "Косінський Михайло Васильович" звернулося до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно з вимогою про зміну право користувача земельної ділянки з кадастровим номером: :02:000:0951 з фізичної на юридичну особу, на що було отримано усну відповідь про те, що рішенням державного реєстратора Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Марченко О.Л. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 61588791 від 15.11.2021) зареєстровано право постійного користування на земельну ділянку загальною площею 47,9 га з кадастровим номером: :02:000:0951, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада за Фермерським господарством "НОВОГРИГОРІВСЬКЕ КОСІНСЬКОГО" (Код: 44441107 Адреса; Україна, 26227. Кіровоградська обл., Новоукраїнський р-н, село Новогригорівка, вул. Садова, будинок 1), яке було створене 11.11.2021 та ніяким чином не стосувалось спірної земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/173/22 від 20.05.2022 вирішено:

Визнати право постійного користування за Селянським (фермерським) господарством Косінський Михайло Васильович" (ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0951, загальною площею 47,9 га з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область. Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 в постійне користування згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії КРМВ 16, виданого Маловисківською районною радою від 24.02.1995, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 126.

Припинити право постійного користування Фермерського господарства "Новогригорівське Косінського" (ідентифікаційний код юридичної особи: 44441107) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0951, загальною площею 47,9 га, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 в постійне користування згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії КРМВ 16, виданого Маловисківською районною радою від 24.02.1995, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 126.

Скасувати державну реєстрацію іншого речового права - право постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0951, загальною площею 47,9 га з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада за Фермерським господарством "Новогригорівське Косінського" (ідентифікаційний код юридичної особи 44441107) (номер запису про інше речове право - 13912603).

Рішення набрало законної сили 20.09.2022 після його перегляду в апеляційній інстанції та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

У 2023 році Селянське (фермерське) господарство "Косінський Михайло Васильович" змінило назву господарство на "КОЗУБ-Л", що відображено в статуті господарства, копія якого долучено до позовної заяви, на підставі рішення засновника № 1 від 17.01.2023.

Позивач зазначає, що внаслідок незаконних дій Фермерського господарства "Новогригорівське Косінського" щодо реєстрації за останнім права постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0951, позивач поніс збитки у вигляді упущеної вигоди за час, коли останній не міг використовувати спірну земельну ділянку в господарській діяльності та отримувати дохід з реалізації продукції, яку можна було виростити на цій ділянці.

Селянське (фермерське) господарство "КОЗУБ- Л" звернулось до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області з заявою про надання розрахунку збитків у вигляді упущеного доходу користувача земельної ділянки - Селянському (фермерському) господарству "КОЗУБ-Л", у зв`язку з незаконними та протиправними діями ОСОБА_1 та Фермерського господарства "НОВОГРИГОРІВСЬКЕ КОСІНСЬКОГО", які, як зазначає позивач, мали наслідком неможливість використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0951, загальною площею 47,9 га, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район. Новогригорівська сільська рада, протягом 2020-2022 років.

За результатами розгляду заяви Селянського (фермерського) господарства "КОЗУБ-Л" Смолінська селищна рада направила лист на адресу позивача № 02-32/605 від 17.09.2024 відповідно до змісту якого встановила, що завдані збитки Селянському (фермерському) господарству "КОЗУБ-Л" (раніше - ОСОБА_4 ") становлять 1 500 020 грн, які завдані Фермерським господарством "Новогригорівське Косінського" у відповідно до розрахунку долученого до цього листа (а.с. 55-58).

Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що наявні усі підстави для стягнення коштів з відповідача, як збитки, які поніс позивач в наслідок незаконних дій Фермерського господарства "Новогригорівеьке Косінського" та такі дії визнанні незаконними рішенням суду, яке набрало законної сили.

Зазначене стало підставою для звернення ло суду.

У відзиві на позов відповідачем, не погоджуючись з наданим позивачем розрахунком, надано свій контррозрахунок.

Відповідач зазначає, що у 2022 році обробляв лише спірну земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0951, площею 47,9 га, що підтверджується податковою декларацією з плати за землю за 2022 рік. При цьому, згідно з фінансовою звітністю малого підприємства, чистий прибуток відповідача за 2022 рік склав 99,8 тис. грн, оскільки у вказаний рік урожай був не значним на зазначеній земельній ділянці. У зв`язку з викладеним сума, яку просить стягнути позивач не відповідає дійсним показникам результатів господарювання, не враховує реальних витрат на обробіток землі і не обґрунтована належними і допустимими доказами.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 цієї статті).

Наведене узгоджується зі змістом ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі -ГК України).

Правові підстави та умови відшкодування збитків визначені, зокрема положеннями глави 3 та 51 ЦК України та главою 25 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За приписами ч. 1 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (1); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (2).

Відповідно до ч. 2 ст. 224, ч. 1 ст. 225 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Згідно зі ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (така ж правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 908/2261/17, від 31.07.2019 у справі № 910/15865/14, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20).

При цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та 3 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

Таким чином, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 127/16524/16-ц.

Кредитор повинен не лише точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися відомості, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання винагороди, якби зобов`язання було виконано боржником у належний спосіб. Дохід не може бути абстрактним, адже для відшкодування упущеної вигоди повинні враховуватися заходи, вжиті потерпілою особою для його отримання (Постанова Верховного Суду від 30.03.2021 справі №908/2261/17).

Також позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 908/2486/18, від 15.10.2020 у справі № 922/3669/19, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

За змістом ч. 1 ст. 224 ГК України якщо учасник господарських відносин хоча і не порушив господарське зобов`язання, але порушив установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені.

Тлумачення змісту ч. 2 ст. 22 ЦК України, ч. 2 ст. 224, ст. 225 ГК України свідчить, що упущена вигода, будучи складовою поняття збитки, на відміну від реальних збитків, фактичну вартість яких можна виявити на основі оцінки прямих майнових втрат, завданих особі, пов`язана з тим реальним приростом, збільшенням її майнової сфери, якого можна було б очікувати за звичайних обставин, якби ці обставини не були порушені неправомірною поведінкою боржника.

У ч. 3 ст. 623 ЦК України закріплено норму, яка регламентує ціни на товари, роботи, послуги тощо, які використовуються для обчислення збитків, зокрема, збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Схожого змісту норми щодо ціни містять ч. 3, 4 ст. 225 ГК України, згідно з якими при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

Водночас аналіз змісту положень ЦК України та ГК України свідчить про відсутність в них закріплених норм, що детально регламентують методику розрахунку - критерії визначення (обчислення) збитків у вигляді упущеної вигоди.

Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди має свою специфіку, обумовлену низкою факторів, що зумовлено, зокрема, особливістю правової природи категорії збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки момент вчинення правопорушення упущена вигода є лише можливою (майбутньою), а не наявною майновою втратою, а її розмір допустимо встановити лише приблизно, із деякими припущеннями, адже досить складним є визначення розміру тих втрат, які ще не сталися (не наступили фізично), позаяк невідомо, які чинники могли б мати вплив на прибуток.

Тож у з`ясуванні критеріїв, яким слід керуватися при визначені (обрахунку) розміру збитків у вигляді упущеної вигоди, суд зважає на сутність правової природи категорії упущена вигода, принципи на яких ґрунтується виконання зобов`язання з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, а також функції, які повинно виконувати відшкодування збитків.

Визначаючи розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони зобов`язання (кредитора) та визначає своїм завданням компенсацію кредитору дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків.

Відтак, при визначенні розміру збитків у вигляді упущеної вигоди слід керуватися такими критеріями її розрахунку (обчислення) як: звичайні обставини (умови цивільного / господарського обороту) (1); розумні витрати (2); компенсаційність відшкодування збитків (3).

Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди як форма цивільно-правової відповідальності застосовується з метою захисту порушених (невизнаних) цивільних прав й інтересів, та полягає у відшкодуванні правопорушником вартості майнових вигод, які потерпіла особа могла б мати, якби її суб`єктивне право не було порушеним (невизнаним).

Таким чином, міра відповідальності як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди перше за все спрямована на захист (відновлення) порушеного права потерпілого, що цілком узгоджується із приписами ч. 2 ст. 216 ГК України, якою з-поміж іншого визначено, що застосування господарських санкцій, повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення.

Справедливе відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди за наявності доведеності протиправної поведінки заподіювача збитків та причинного зв`язку між збитками та протиправною поведінкою є одним із ефективних засобів захисту порушених прав кредитора, адже сама лише констатація у судовому рішенні порушення прав кредитора (позивача) не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним.

Водночас, п. 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 (далі - Порядок) визначено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними (військовими) адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних (військових) адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники фінансових органів, уповноважених органів містобудування та архітектури, а також за згодою представники територіальних органів Держекоінспекції, Держгеокадастру.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Даний Порядок імперативно визначає процедуру визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Суд зазначає, що на обґрунтування розміру збитків, які були заподіяні позивачу Фермерським господарством, до позовної заяви було додано лише лист голови Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 02-32/605 від 17.09.2024 "Про розгляд заяви".

Згідно з вказаним листом, головою Смолінської селищної ради було здійснено розрахунок збитків у вигляді упущеної вигоди, заподіяних Селянському (фермерському) господарству "Козуб-Л" внаслідок протиправних дій Фермерського господарства "Новогригорівське Косінського".

Розмір вказаних збитків за даними підрахунками складає 1 588 020,00 грн.

Однак, всупереч приписам п. 2 Порядку, розмір збитків було одноосібно визначено головою Смолінської селищної ради.

При цьому, матеріали позовної заяви не містять відомостей, що під час визначення розміру збитків створювалась спеціальна комісія, до якої входили відповідні особи, як і не містять відомостей про оформлення результатів роботи комісії у формі акта.

Викладене дає підстави стверджувати про те, що лист голови Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області № 02-32/605 від 17.09.2024 не є належним та достатнім доказом розміру завданих відповідачем збитків.

Відповідно до 4-5 зазначеного Порядку розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених або необхідних витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше ніж протягом одного місяця після затвердження актів комісій, а у разі вилучення (викупу) земельних ділянок - після прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок в межах їх повноважень у період до державної реєстрації підприємством, установою, організацією або громадянином речового права на земельну ділянку у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Всупереч зазначеним нормам позивачем не надано затверджених актів комісій відповідно до Порядку.

Отже, чинним законодавством, а саме Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 визначено, яким доказом може підтверджуватися розмір упущеної вигоди, однак такого доказу позивачем не надано.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності, що полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Тобто вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. Зазначені підстави не були доведені позивачем доказами наданими до матеріалів справи.

Враховуючи викладене у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-77, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати сторонам через систему "Електронний суд".

Повний текст рішення складено 30.05.2025.

Суддя М.С. Глушков