ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 рокуСправа № 912/790/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу № 912/790/25

за позовом Фізичної особи - підприємця Дзоні Юрія Петровича

до Фізичної особи-підприємця Газіна Максима Сергійовича

про стягнення 88 218,73 грн.

Без виклику сторін.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Дзоні Юрія Петровича, яка містить вимоги до Фізичної особи-підприємця Газіна Максима Сергійовича про стягнення 42 000,00 грн в оплату заборгованості, 1 904,00 грн інфляційних нарахувань, 424,73 грн - 3% річних та 43 890,00 грн пені, з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неналежне виконання відповідачем умов Договору оренди нерухомого майна від 01.10.2023 в частині своєчасної та повної оплати орендної плати.

Ухвалою від 28.03.2025 суд відкрив провадження у справі № 912/790/25 за правилами спрощеного позовного провадження; постановив розгляд справи № 912/790/25 здійснювати без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами та розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не повідомив суд про наявність заперечень з приводу заявлених позовних вимог.

Органом поштового зв`язку повернуто конверт з вкладенням (ухвала від 28.03.2025) з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", який направлявся на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день прославлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ураховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом.

Крім того, господарський суд повідомив відповідача про відкриття провадження у справі № 912/790/25 телефонограмою від 09.04.2025 № 221, відповідно до якої за наявними засобами зв`язку не вдалося зв`язатися з відповідачем. Також суд розмістив оголошення на своєму офіційному вебсайті.

Згідно положень ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

За ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

01.10.2023 між Фізичною особою - підприємцем Дзонею Юрієм Петровичем (далі - Наймодавець, Позивач) та Фізичною особою-підприємцем Газіним Максимом Сергійовичем (далі - Наймач, Відповідач) було укладено Договір оренди нерухомого майна (далі - Договір, а.с. 44-49) згідно умов якого, Наймодавець фактично передає Наймачеві об`єкт (нежитлове приміщення загальною площею 200 кв.м, кількість кімнат: 10 (десять), яке знаходиться за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Садова, буд. 39-А) в дату реєстрації, за відповідним Актом приймання-передачі (пп. 3.1.1. п. 3.1. Договору).

Відповідно до пп. 5.1.1. п. п. 5.1. Договору за оренду з Наймача стягується щомісячна орендна плата у розмірі 7 000,00 грн оренда землі.

За умовами пп. 5.3.1. п. 5.3. Договору розрахунки між Сторонами відбуваються шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на розрахунковий рахунок Наймодавця. Факт отримання однією із Сторін певної грошової суми підтверджується письмовою розпискою.

Договір набуває юридичної сили в дату підписання та діє впродовж наступного строку: з 01.10.2023 по 01.10.2024 (пп. 6.1.1. п. 6.1. Договору).

01.10.2023 між Позивачем та Відповідачем було складено та підписано Акт передачі нерухомого майна (а.с. 13).

03.11.2024 між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору (а.с. 14), за умовами якої було внесено доповнення до п. 5 Договору, а саме:

- викладено в такій редакції п. 5.1.6 "Орендна плата за землю та електроенергію вноситься щомісячно протягом десяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця";

- викладено в такій редакції п. 5.1.7. "У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, нараховується пеня в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний прострочений день".

Інші умови вищезазначеного Договору оренди не порушені в даній Додатковій угоді, залишилися незмінними і сторони підтвердили щодо них свої зобов`язання.

Згідно Договору та Додаткової угоди від 03.11.2024 до Договору Наймодавець та Наймач домовились продовжити термін оренди приміщень з 01.10.2024 року до 31.01.2025 року.

За твердженням позивача, протягом строку дії зазначених договірних зобов`язань Відповідач неодноразово порушував умови Договору, а саме, з 01.08.2024 року та на момент звернення до суду з даними позовом, протиправно не виконує своїх зобов`язань в частині сплати орендної плати за користування майном.

Станом на 25.03.2025 року (момент звернення до суду з даним позовом) сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за період з 01.08.2024 року по 31.01.2025 року (включно), відповідно до умов Договору становить - 42 000,00 грн.

Позивач звертає увагу суду також на те, що через неналежне виконання обов`язків Відповідачем, Позивач був змушений сплачувати орендну плату та плату за електричну енергію за Фізичну особу-підприємця Газіна Максима Сергійовича у період з 01.10.2024 року по 13.03.2025 року включно, на підтвердження чого до позовної заяви були додані копії платіжних інструкцій (а.с. 15-16).

Наведене вище та відсутність оплати стало підставою для звернення Фізичної особи - підприємця Дзоня Юрія Петровича з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір, господарський суд враховує таке.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ст. 204 Цивільного кодексу України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Приписами ч. 1, 2 ст. 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Станом на день розгляду справи заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором складає 42 000,00 грн (період з 01.08.2024 по 31.01.2025 включно).

Доказів оплати заборгованості за спірний період та доказів, які б спростовували позовні вимоги, Відповідач (зокрема, письмові розписки, складені відповідно до умов пп. 5.3.1. п. 5.3. Договору) не надав, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у сумі 42 000,00 грн обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 1 904,00 грн інфляційних нарахувань, 424,73 грн - 3% річних та 43 890,00 грн пені.

Відповідач щодо здійснених Позивачем розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат не заперечив.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України).

Окрім того, за правилами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України божник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами п. 5.1.7. Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, нараховується пеня в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний прострочений день".

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" обмежує розмір пені за прострочення виконання грошових зобов`язань, що встановлюється договором, подвійною обліковою ставкою Національного банку України.

На підставі викладеного, враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства, а також перевищення договірного розміру пені подвійної облікової ставки НБУ, за невиконання умов Договору, підлягає стягненню пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 3 402,65 грн, за періоди (в межах визначених позивачем):

з 11.11.2024 по 10.12.2024, сума боргу 21 000,00 грн - 447,54 грн;

з 11.12.2024 по 10.01.2025, сума боргу 27 000,00 грн - 639,36 грн;

з 11.01.2025 по 10.02.2025, сума боргу 35 000,00 грн - 837,12 грн;

з 11.02.2025 по 25.03.2025, сума боргу 42 000,00 грн - 1 478,63 грн.

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат (за вересень 2024 року на суму заборгованості 7 000,00 грн; за жовтень 2024 року на суму заборгованості 14 000,00 грн; за листопад 2024 року на суму заборгованості 21 000,00 грн; за грудень 2024 року на суму заборгованості 28 000,00 грн; за січень 2025 року на суму заборгованості 35 000,00 грн; за лютий 2025 року на суму заборгованості 42 000,00 грн) та 3% річних (періоди: з 01.09.2024 по 30.09.2024 на суму заборгованості 7 000,00 грн; з 01.10.2024 по 10.11.2024 на суму заборгованості 14 000,00 грн; з 11.11.2024 по 10.12.2024 на суму заборгованості 21 000,00 грн; з 11.12.2024 по 10.01.2025 на суму заборгованості 28 000,00 грн; з 11.01.2025 по 10.02.2025 на суму заборгованості 35 000,00 грн; з 11.02.2025 по 25.03.2025 на суму заборгованості 42 000,00 грн)), суд дійшов висновку, що дані нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснені позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця Газіна Максима Сергійовича 1 904,00 грн інфляційних нарахувань та 424,73 грн - 3% річних визнає обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, на підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів та встановивши усі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з Фізичної особи-підприємця Газіна Максима Сергійовича 42 000,00 грн в оплату заборгованості, 1 904,00 грн інфляційних нарахувань, 424,73 грн - 3% річних та 3 402,65 грн пені, з покладанням на відповідача судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Подаючи позовну заяву Фізична особа - підприємець Дзоня Юрій Петрович сплатив 3 028,00 грн судового збору. Позовна заява у даній справі була подана через підсистему "Електронний суд".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22, особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір".

Отже, з урахуванням зазначених положень та висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22, а також з огляду на обставини подання Фізичною особою - підприємцем Дзонею Юрієм Петровичем позовної заяви через підсистему "Електронний суд", розмір судового збору, який підлягав сплаті за звернення до суду першої інстанції становить 2 422,40 грн.

При цьому, суд звертає увагу Позивача на те, що він має право звернутися до суду з клопотанням про повернення надлишково сплаченого судового збору в порядку, передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Тому з Фізичної особи-підприємця Газіна Максима Сергійовича на користь Позивача підлягає стягненню 1 310,76 грн судового збору.

Також Позивач заявляє про понесення ним судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Положеннями ст. 123 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 1-4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Так, 25.03.2025 між Адвокатом Ковальовою Тетяною Юріївною (далі - Адвокат) та Фізичною особою - підприємцем Дзонею Юрієм Петровичем (далі - Клієнт) укладено Договір про надання правничої допомоги (далі - Договір від 25.03.2025, а.с. 6), відповідно до п. 1.1. якого Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а Клієнт зобов`язується сплатити грошову винагороду (гонорар) Адвокату за надання правничої допомоги, а також фактичні витрати пов`язані з виконанням цього договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору від 25.03.2025 Клієнт, зокрема, зобов`язаний оплатити послуги Адвоката.

За умовами п. 4.1. Договору від 25.03.2025 грошова винагорода (гонорар) за даним договором та порядок оплати визначається в сумі 15 000,00 грн.

Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 6.1. Договору від 25.03.2025).

Адвокатом складено та підписано Додаток до Договору від 25.03.2025 - Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за Договором від 25.03.2025 (а.с. 36), в якому зазначено:

1. Аналіз документів щодо стягнення боргу та штрафних санкцій, згідно Договору оренди нежитлового приміщення від 01.10.2023 - 2 500,00 грн;

2. Складання позовної заяви про стягнення боргу та штрафних санкцій, розрахунки санкцій - 10 000,00 грн;

3. Представництво інтересів Фізичної особи - підприємця Дзоня Юрія Петровича в господарському суді Кіровоградської області та контроль справи - 2 500,00 грн.

Загальна вартість послуг - 15 000,00 грн.

Квитанцією до прибуткового касового ордера від 25.03.2025 № 03-25 підтверджується сплата 15 000,00 грн Фізичною особою - підприємцем Дзонею Юрієм Петровичем Адвокату Ковальовій Т.Ю. (а.с. 36 оборот).

Матеріалами справи підтверджується складання процесуальних документів у суді першої інстанції адвокатом Ковальовою Т.Ю., а саме: позовної заяви від 25.03.2025 (з додатками); клопотання про долучення документів до матеріалів справи від 26.03.2025 (з додатками).

Крім того, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КР № 50 від 08.08.2017 на Ковальову Тетяну Юріївну та ордер від 25.03.2025 серії ВА № 1108499.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суд ураховує, що сторони Договору від 25.03.2025 фактично встановили відповідний фіксований розмір гонорару - 15 000,00 грн.

Поряд з цим у п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 висловлено правову позицію, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Господарський суд враховує, що клопотання Відповідача в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката не надходило.

В той час у ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності критеріям зазначеним в ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Дослідивши зміст наданої адвокатом професійної правничої допомоги, оцінивши поведінку/дії/бездіяльність обох сторін, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, заявлені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн є пропорційними до предмета спору.

Разом з цим за змістом п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову всі судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково (54,11 %), витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на Відповідача у сумі 8 116,50 грн.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Газіна Максима Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Дзоня Юрія Петровича ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) 42 000,00 грн в оплату заборгованості, 1 904,00 грн інфляційних нарахувань, 424,73 грн - 3% річних та 3 402,65 грн пені, а також 1 310,76 грн сплаченого судового збору та 8 116,50 грн витрат на правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати представнику Фізичної особи - підприємця Дзоня Юрія Петровича, адвокату Ковальовій Т.Ю. до електронного кабінету у системі "Електронний суд"; Фізичній особі-підприємцю Газіну М.С. ( АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 23.05.2025.

Суддя О.Л. Бестаченко