ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 травня 2025 року Справа № 903/340/25

Господарський суд Волинської області у складі головуючої судді Бідюк С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут, м. Луцьк

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, м. Луцьк

про стягнення 43 124,19 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

25.03.2025 через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньелектрозбут до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення 43 124,19 грн отриманої електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу від 27.12.2022 №23-23/185.

Ухвалою суду від 28.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено: відповідачу - строк не пізніше ніж протягом 15 календарних днів з дня вручення цієї ухвали подати суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, який відповідатиме приписам статті 165 ГПК України. Одночасно копію відзиву з долученими до нього документами надіслати позивачу, докази відправки надати суду; строк не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з дня отримання відповіді на відзив подати суду заперечення на відповідь на відзив з доказами надіслання позивачу; позивачу - строк не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив з доказами надіслання відповідачу. У разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження запропоновано відповідачу подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 календарних днів з дня вручення цієї ухвали.

Відповідач ухвалу суду отримав 03.04.2025.

Строк для подання відзиву по 18.04.2025.

22.04.2025 на адресу суду надійшов відзив відповідача, згідно якого у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи в результаті реорганізації. Правонаступником зазначено Пенсійний фонд України. Згідно Передавального акту від 26 квітня 2023 року поточні зобов`язання за розрахунками за товари, роботи, послуги відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного та всебічного розгляду справи, суд дійшов висновку про продовження строку для подання відзив по 22.04.2025 та його долучення до матеріалів справи.

Позивач відзив відповідача отримав 22.04.2025.

Строк для подання відповіді на відзив по 28.04.2025.

28.04.2025 надійшла відповідь позивача на відзиву, згідно якої зазначає, що станом на дату підписання передавального акту 26.04.2023, обсяг спожитої електричної енергії Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області фактично не міг бути визначений в силу вищевикладених приписів, а ТОВ «ВЕЗ» не могло здійснити розрахунок вартості спожитої електроенергії за квітень-травень 2023 та оформити акти приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії, оскільки чинне законодавство, що регулює описані правовідносини, виключає таку реалізацію. За таких обставин, була відсутня можливість включення поточних зобов`язань за розрахунками за електричну енергію за квітень-травень 2023 у згадуваний відповідачем передавальний акт від 26.04.2023. Разом з тим, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області не зверталось до ТОВ «Волиньелектрозбут» з наміром розірвати Договір з моменту підписання передавального акту.

Відповідач відповідь на відзив отримав 28.04.2025.

Строк для подання заперечень на відповідь на відзив по 05.05.2025.

Заперечення відповідача на адресу суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП 14.03.2018 №312, яка набрала чинності з 11.06.2018 (далі - ПРРЕЕ, Правила).

Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби (абз. 2 п. 1.1.1 глави 1.1 розділу І Правил). Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Відповідно до Правил постачання електричної енергії здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу що передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.

27.12.2022 між ТОВ «Волиньелектрозбут» (постачальник) та Управлінням виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Волинській області (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №23-23/185 (а.с. 8-17).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з договору.

Згідно умов договору постачальник продає споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1). Строк (термін) поставки товару: з 01 січня 2023 р. по 31 березня 2023 р. включно (п. 3.1).

Загальна ціна договору становить 186 180 грн (п. 5.1). Розрахунковим періодом згідно за цим договором є календарний місяць (п. 5.5). Оплата поставленого електричної енергії за відповідний розрахунковий період здійснюється шляхом післяплати на підставі акта приймання-передачі електричної енергії. оплата проводиться споживачем протягом 5 робочих днів з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі за відповідний розрахунковий період. Споживач протягом 3 (трьох) робочих днів від дня отримання пакету розрахункових документів (рахунок, два примірника акта приймання - передачі обсягу реалізованої електричної енергії, тощо) зобов`язаний надати постачальнику підписаний оригінальний примірник акт приймання - передачі обсягу реалізованої електричної енергії (далі по тексту - Акт). У випадку, якщо протягом зазначеного періоду постачальник не отримає підписаний споживачем оригінальний примірник акта або обґрунтованої відмови, акт вважається погодженим та підписаним Споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, ціну та обсяг, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та падання повідомлень про загрозу електробезпеки (п. 5.7). Цей договір набирає чинності з дня підписання сторонами та діє до 31.03.2023 (п. 13.1).

Додатком №1 сторонами погоджено обсяги та умови поставки, зокрема, строк поставки з 01.01.2022 по 31.03.2022.

Додатком №2 встановлено договірну ціну електричної енергії: 6,42 грн/кВт год ціна за одиницю (з врахуванням величини врегульованих тарифів та ПДВ).

Додатком №3 визначено порядок зміни умов договору.

Сторонами підписано додаткову угоду №1 від 12.01.2023, згідно якої у зв`язку зі зміною регульованих цін тарифу на послуги з розподілу електричної енергії, сторони погодили, що кількість товару (обсяги постачання електричної енергії) становить 28 424 кВт/год. Додаткова угода набирає чинності з дня її підписання сторонами і застосовується до правовідносин між сторонами з 01.01.2023 (а.с. 18).

Додатковою угодою №2 від 10.03.2023 сторонами продовжено строк дії договору з 31.03.2023 по 31.05.2023 (а.с. 19).

Додатковою угодою № 3 від 10.04.2023 у зв`язку зі зміною регульованих цін тарифу на послуги з розподілу електричної енергії, сторони погодили, що кількість товару (обсяги постачання електричної енергії) становить 28 149 кВт/год. Додаткова угода набирає чинності з дня її підписання сторонами і застосовується до правовідносин між сторонами з 01.04.2023 (а.с. 20).

Додатковою угодою № 4 від 28.04.2023 сторонами змінено строк поставки товару: з 01.01.2023 по 31.05.2023 (а.с. 21).

Для проведення розрахунків ТОВ «ВЕЗ» на ім`я споживача відкрито особовий рахунок.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу електричну енергію, що підтверджується наступним (а.с. 22, 24):

- Актом прийому-передачі обсягу реалізованої електричної енергії № 105/559-314500/4/1 від 30.04.2023, згідно якого в квітні 2023 року спожито 4 783 кВт/год активної електроенергії на загальну суму з ПДВ 31 635,41 грн;

- Актом прийому-передачі обсягу реалізованої електричної енергії №105/559-3145000/5/1 від 31.05.2023, згідно якого в травні 2023 року спожито 1 737 кВт/год активної електроенергії на загальну суму з ПДВ 11 488 78 грн.

Вказані акти підписані лише позивачем.

Також позивачем додано до матеріалів справи рахунки за спожиту електричну енергію за квітень 2023 року на суму 31 635,41 грн, травень 2023 року на суму 11 487,78 грн (а.с. 23, 25).

На підтвердження обсягів спожитої відповідачем електричної енергії позивачем до матеріалів справи надано лист ПАТ «Волиньобленерго» №22/112105 від 19.03.2025, відповідно до якого за період з 01.04.2023 по 31.05.2023 відповідачу було поставлено у квітні 2023 року 4783 кВт/год електричної енергії, у травні 2023 року - 1 737 кВт/год електричної енергії (а.с. 26).

Відповідачем не надано суду жодних доказів, що спростовують факт неналежного виконання ним зобов`язань з своєчасної оплати отриманої електричної енергії у квітні -травні 2023 року, або доказів добровільної сплати відповідачем заборгованості у сумі 43124,19 грн.

Водночас, судом враховано, що відповідач не спростовує обставини споживання поставленої йому електричної енергії та її обсяги, посилаючись лише на обставини не передання згідно Передавального акту поточних зобов`язань за розрахунками за товари, роботи та послуги.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

У пунктах 5.2.1, 5.5.5 ПРРЕЕ також передбачено, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів, а споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору.

Згідно з положеннями пункту 4.12. ПРРЕЕ, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Згідно із ст. ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

З огляду на вищенаведене, постачання позивачем відповідачу електроенергії та прийняття цієї електроенергії відповідачем є підставою виникнення у останнього зобов`язання оплатити спожиту електроенергією відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність відповідачем не спростована (в тому числі і розмір заборгованості).

Оскільки договір, укладений між сторонами чинний, докази визнання його недійсним в матеріалах справи відсутні, договір є обов`язковим для виконання сторонами, споживач порушив взяті на себе зобов`язання згідно договору, не сплативши в повному обсязі у встановлений договором строк отриману електричну енергію, суд, вважає, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» обґрунтованими належними та допустимими доказами, підставними та таким, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Щодо аргументів відповідача про відсутність у Передавальному акті поточних зобов`язань за розрахунками за товари, роботи та послуги, зокрема спірної заборгованості, то суд зазначає таке.

01 січня 2023 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 21 вересня 2022 року № 2620-ІХ (далі - Закон).

Пунктом 2 розділу VІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону визначено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1442 Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України припинено з 01 січня 2023 року, реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, зокрема, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області.

26 квітня 2023 року комісією з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, утвореною відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1442 Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, керуючись статтею 107 Цивільного кодексу України складено Передавальний акт про те, що все майно, майнові, немайнові права та зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, щодо всіх його кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами перед кредиторами, переходять до правонаступника Пенсійного фонду України.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області припинено 01 червня 2023 року, у зв`язку з чим до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань внесено запис 018010378 про припинення юридичної особи в результаті реорганізації. Правонаступником зазначено Пенсійний фонд України.

Наказом Пенсійного Фонду України від 02 червня 2023 року № 49 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області: забезпечити взяття на баланс та збереження майна, у тому числі шляхом укладення та/або виконання раніше укладених управлінням виконавчої дирекції Фонду правочинів, необхідних для його охорони, обслуговування, отримання комунальних послуг тощо, а також здійснення видатків, зокрема, зі сплати податків, зборів, інших платежів, пов`язаних з утриманням майна; проводити розрахунки з працівниками припиненого управління виконавчої дирекції Фонду; подавати відомості для обліку їх трудової діяльності в електронній формі / вносити записи до трудової книжки; виконувати інші повноваження роботодавця та страхувальника у відносинах з цими особами; забезпечити зберігання прийнятих за актом документів, не завершених в діловодстві управління виконавчої дирекції Фонду, та його архіву.

Судом встановлено, що споживання електричної енергії в межах даної справи Управлінням здійснювалось у квітні травні 2023 року.

Згідно з положеннями Тимчасового порядку визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами системи розподілу на перехідний період, затвердженого Постановою НКРЕКП №2118 від 28.12.2018 р. (далі Тимчасовий порядок), оператор системи розподілу до 16.00 7 числа місяця, що є наступним за розрахунковим місяцем, надає електропостачальнику на узгодження фактичні (звітні) обсяги купівлі електричної енергії електропостачальником у розрахунковому місяці; до 16.00 8 числа місяця, що є наступним за розрахунковим місяцем, оператор системи розподілу та електропостачальник узгоджують фактичні сумарні обсяги купівлі електричної енергії електропостачальником у розрахунковому місяці.

Розрахунковим періодом згідно умов Договору є календарний місяць. Зчитування показів (збір даних) з лічильників у непобутових споживачів провадиться щомісяця на перше число місяця, наступного за розрахунковим (п.8.6.7. Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 за №311). На підставі отриманих даних сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів (п.4.3. ПРРЕЕ). Розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії (п.4.12. ПРРЕЕ).

ПрАТ «Волиньобленерго», що здійснює свою діяльність як оператор системи розподілу на території Волинської області, у межах терміну, визначеного Тимчасовим порядком, надавало ТОВ «ВЕЗ» дані про обсяги спожитої електроенергії Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області за квітень-травень 2023, що у подальшому слугувало підставою для формування Позивачем як постачальником електричної енергії актів та рахунків за боргові періоди.

Станом на дату підписання Передавального акту 26.04.2023, обсяг спожитої електричної енергії Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області фактично не міг бути визначений в силу вищевикладених приписів, а ТОВ «ВЕЗ» не могло здійснити розрахунок вартості спожитої електроенергії за квітень-травень 2023 та оформити акти приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії, оскільки чинне законодавство, що регулює описані правовідносини, виключає таку реалізацію.

За таких обставин, була відсутня можливість включення поточних зобов`язань за розрахунками за електричну енергію за квітень-травень 2023 у Передавальний акт від 26.04.2023.

Крім того, відповідно до частин 1, 5 статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до ЄДР запису про її припинення. Згідно з частиною 8 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в ЄДР, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в ЄДР, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Статтями 104, 107 ЦК України не визначений момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється у зв`язку з реорганізацією, до правонаступника.

У постанові від 16.06.2020 у справі №910/5953/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що такий момент не може пов`язуватися з внесенням запису до ЄДР про припинення реорганізованої юридичної особи. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями. При цьому Велика Палата Верховного Суду в зазначеній постанові визнала помилковим висновок попередніх судових інстанцій про те, що правонаступництво не відбулося за відсутності в ЄДР запису про припинення юридичної особи, яка реорганізовувалася.

Суд звертає увагу, що при реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент. Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №910/5953/17, постановах Верховного Суду від 13.01.2023 у справі №909/760/17, від 01.12.2022 у справі №917/436/21 та від 08.03.2023 у cправі № 909/916/16.

Відповідно до частин 2, 3 статті 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Втім, при реорганізації юридичної особи в формі приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків.

Як встановлено судом вище, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, було реорганізовано шляхом приєднання до Пенсійного фонду України. 26 квітня 2023 року комісією з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області складено Передавальний акт про те, що все майно, майнові, немайнові права та зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, щодо всіх його кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами перед кредиторами, переходять до правонаступника Пенсійного фонду України.

Відтак, суд вважає, що, відбулось універсальне правонаступництво усього майна, майнових прав та обов`язків від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області до Пенсійного фонду України (у даному випадку - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області), яке, відповідно, і стало боржником за усіма зобов`язаннями Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області.

Враховуючи вищевикладене, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області припинило свою діяльність в результаті реорганізації шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, а відповідач як правонаступник прийняв виконання усіх зобов`язань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, у тому числі грошові зобов`язання за договором про постачання електричної енергії споживачу №23-23/185, то позовні вимоги ТОВ «ВЕЗ» про стягнення з ГУ Пенсійного фонду України у Волинській області заборгованості в сумі 43124,19 грн є підставними та обґрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 43124,19 грн. підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована, а тому підлягає до задоволення.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн слід покласти на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 86, 129, 130, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Київський майдан, буд. 6, м. Луцьк, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньелектрозбут" (вул. Яремчука Назарія, будинок 11-А, м. Луцьк, ) 43 124,19 грн заборгованості та 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору, а всього 45 546,59 грн (сорок п`ять тисяч п`ятсот сорок шість грн 59 коп.).

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 26.05.2025.

Суддя С. В. Бідюк