ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/937/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мужичук Ю.Ю.

за участі секретаря судового засідання Крамарової Н.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок Салтівський
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Бенденжук Л.О. (самопредставництво);

відповідача не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок Салтівський, в якому просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача 95 148, 98 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по бульвару Академіка Юр`єва, 3 у м. Харкові відповідно до договору оренди землі від 31.08.2004 зареєстрованого 31.08.2004 за № 8569/04, за період з 01.01.2018 по 28.02.2022;

- розірвати договір оренди землі від 31.08.2004 зареєстрований 31.08.2004 за № 8569/04 щодо земельної ділянки загальною площею 0,0076 га по бульвару Академіка Юр`єва, 3 у м. Харкові (кадастровий номер :07:003:0022);

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок Салтівський повернути земельну ділянку загальною площею 0,0076 га по бульвару Академіка Юр`єва, 3 у м. Харкові (кадастровий номер :07:003:0022) до земель запасу міста Харкова.

Також позивач просить стягнути витрати зі сплати судового збору у сумі 9 084 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/937/25. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.04.2025 о 10:30.

В підготовчому засіданні 22.04.2025 судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.05.2025 о(б) 11:00.

Протокольною ухвалою від 06.05.2025 розгляд справи відкладено на 20.05.2025 о(б) 11:30.

Присутній представник позивача у судовому засіданні з розгляду справи по суті 20.05.2025 позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні з розгляду справи по суті 20.05.2025 не з`явився. Відзив на позов із викладенням своєї правової позиції не надав.

Також, відповідачу не були вручені ухвали суду: про відкриття провадження у справі від 24.03.2025, повернуто відділенням поштового зв`язку до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" 04.04.2025, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою поштового відділення (а.с. №65-70); про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті від 22.04.2025, повернуто відділенням поштового зв`язку до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" 02.05.2025, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою поштового відділення (а.с. №76-79); про повідомлення від 06.05.2025, повернуто відділенням поштового зв`язку до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" 15.05.2025, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою поштового відділення.

Згідно з ч. 7 ст. 120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, в тому числі, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Суд зазначає, про те, що аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18); Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б та від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, зокрема, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду.

Також, всі ухвали суду оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Відтак, господарський суд констатує, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи господарським судом.

Разом з цим, судом враховується, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином, відтак, у відповідності до ч.9 ст. 165 ГПК України суд дійшов до висновку про розгляд даної справи за наявними матеріалами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

На підставі рішення Харківської міської ради від 25.02.2004 року № 18/04 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів" - 31 серпня 2004 року між Харківською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний Будинок "Салтівський" (орендар) укладено договір оренди землі (далі - Договір), що зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 31 серпня 2004 року за № 8569/04.

Відповідно до умов Договору відповідачу передано в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться за адресою: м. Харків, бул. Академіка Юр`єва, 3.

Згідно з п. 2 Договору ТОВ "Торгівельний Будинок "Салтівський" передано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,0076 га у тому числі: ріллі га, багаторічних насаджень га, сіножатей га, пасовищ га, лісів га, під забудовою га, інших угідь 0,0076 га.

Відповідно до п.8 договору оренди землі його було укладено строком на період будівництва до 01.02.2007 року, на період експлуатації до 01.02.2029 року.

Орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок відділу державного казначейства у м. Харкові (п.9 Договору).

Відповідно до пункту 15 Договору земельна ділянка передається в оренду для будівництва торговельного павільйону "Будиночок хліба" (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та подальшої експлуатації.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.07.2016 у справі № 922/1506/16 (набрало законної сили 17.08.2016) задоволено позов Харківської міської ради до ТОВ "Торгівельний Будинок "Салтівський" про внесення змін до договору оренди землі від 31.08.2004 року, зокрема в частині розміру орендної плати за земельну ділянку. Згідно з новою редакцією розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком №1556/14 від 16.01.2014 на рік становить 5,6 % від її нормативної грошової оцінки і складає 11148,26грн, або в місяць 929,02грн

Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п. 10 Договору).

Пунктом 11 договору передбачено, що орендна плата за земельну ділянку сплачується рівними частинами щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Позивач зазначає, що базовим місяцем для розрахунку розміру орендної плати за договором оренди землі від 31.08.2004 № 8569/04 з урахуванням додаткової угоди укладеною за рішенням суду від 05.07.2016 у справі №922/1506/16 - є серпень 2016 року. Починаючи з вересня 2016 року орендна плата повинна сплачуватися вже з урахуванням індексу інфляції.

Рішенням 25 сесії ХМР 7 скликання від 27.02.2019 року № 1474/19 затверджено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018 року, що застосовується з 01.01.2020 року. У відповідності до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0022 станом на 13.03.2025 року становить 776490,69 грн.

Згідно з листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 14.03.2025 № 5578/5/20-40-04-07-12 ТОВ "Торгівельний будинок "Салтівський" у 2019-2025 плату за земельні ділянки, розташовані у місті Харкові підприємство не нараховувало та не сплачувало. За 2018 рік сплата не здійснювалась.

Позивач стверджує, що заборгованість зі сплати орендної плати за користування ТОВ "Торгівельний будинок "Салтівський" земельною ділянкою загальною площею 0,0076 га по бульвару Академіка Юр`єва, 3 у м. Харкові (кадастровий номер :07:003:0022), відповідно до договору оренди землі від 31.08.2004 № 8569/04 за період з 01.01.2018 по 28.02.2022 складає 95148,98 грн. і підлягає стягненню з відповідача, з розірванням договору оренди землі та поверненням земельної ділянки.

Надаючи правову кваліфікацію встановленим обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних суд виходить з наступного:

Стаття 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зазначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 792 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За змістом статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 цього Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом частини 1 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або місцевого самоврядування.

Частиною 3 статті 762 ЦК України передбачено, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Пунктом 14.1.136 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.

Відповідно до статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).

Статтею 287.3 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно зі вимогами статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати оренду плату (п. "в" ч. 1 ст. 96 ЗК України).

Отже, за приписами вищевказаних норм передбачено здійснення обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексів інфляції як істотну умову договору оренди землі, в разі, якщо інше не встановлено договором. У розумінні положення пункту 3 статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата підлягає збільшенню на індекс інфляції, якщо інше не визначено умовами договору.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 у справі №904/2820/18, сплата орендних платежів за землю без урахування індексів інфляції може свідчити про порушення умови укладеного між сторонами договору оренди землі.

Отже, з аналізу вище викладених умов договору вбачається, що відповідач мав сплачувати орендну плату за звітний місяць з урахуванням індексу інфляції.

Аналогічного висновку щодо внесення орендної плати за земельну ділянку з урахуванням індексів інфляції знайшли притримується Верховний Суд, про що зазначено в постановах від 07.10.2019 у справі №922/3321/18, від 16.03.2020 у справі №922/1658/19.

Постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1996 затверджено Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу (надалі - методика).

Пунктом 13 зазначеної методики передбачено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Статтею 8 ЦК України встановлено, що в разі якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Дана методика дійсно не регулює питання щодо порядку здійснення розрахунку розміру орендної плати за землю комунальної власності, проте, саме дана методика регулює подібні за змістом цивільні відносини (розрахунок орендної плати з урахуванням індексації), як і ті, що існують між сторонами в межах даної справи.

В даному випадку, методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, є джерелом права яка регулює подібні відносини, а формула розрахунку відповідає правовій природі інфляційних нарахувань, яка полягає в відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів (правові висновки щодо можливості застосування методики до спірних правовідносин також висловлено в постанові Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №922/2434/20).

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 (постанова Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

Порядок індексації грошових коштів визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078).

Отже, при обчисленні інфляційних втрат за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період.

Відповідно до наказу Держкомстату "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін" від 27.07.2007 №265 індекс споживчих цін - показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Інформація про індекси споживчих цін (індекси інфляції) за відповідні роки розміщена на сайті Державної служби статистики України http://www.ukrstat.gov.ua.

Згідно із Наказом державного комітету статистики України від 14.11.2006 № 519 "Про затвердження Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін", інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги.

Суть інфляції полягає в тому, що національна валюта знецінюється по відношенню до товарів, послуг та іноземної валюти, які зберігають стабільність своєї купівельної спроможності. При чому процес інфляції відбувається не впродовж лише одного місяця, а на протязі тривалого часу.

В зв`язку з цим, індекс інфляції застосовується щомісяця до суми орендної плати за минулий місяць, який також був обчислений з урахуванням індексу інфляції за відповідний місяць. Дане застосування індексу інфляції є кумулятивним, та запобігає знеціненню грошових коштів відповідно до товарів та послуг.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19 відступила від висновків Касаційного суду викладену у постановах від 21.05.2019 у справі № 916/2889/13 та від 14.01.2020 у справі № 924/532/19 про можливість розрахунку інфляційних збитків за поточний період без урахування інфляційної складової основного боргу за попередній місяць, оскільки це порушує принципи індексації доходів населення, визначені Законом України "Про Індексацію грошових доходів населення", Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 та Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007, з дотриманням певної математичної послідовності розрахунку, закладеної у цих нормативних актах (п. 42 постанови). Також у вищезгаданій постанові суд зазначив, що встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків (а у даних правовідносинах - орендної плати з урахуванням інфляції) означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю (п. 28 постанови).

Отже, суд касаційної інстанції зазначив, що інфляція повинна нараховуватися кумулятивно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 914/2848/22 зазначено наступне: «Велика Палата Верховного Суду зауважує, що для визначення розміру орендної плати за землі державної та комунальної власності базою для обрахунку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Положеннями пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Отже, нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем. Водночас обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (абзац другий частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель»). Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає положенням частини другої статті 632 ЦК України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Велика Палата Верховного Суду висновує, що з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України нового розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, якщо він визначений у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. Документ сформований в системі «Електронний суд» 01.04.2025 5 Велика Палата Верховного Суду висновує, що з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної або комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, визначеної у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. У таких правовідносинах відсутній обов`язок сторін вносити зміни до договору оренди шляхом укладення додаткової угоди, оскільки обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає в орендаря з моменту початку застосування такої нормативної грошової оцінки»

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини у формі договору оренди від 31.08.2004 № 8569/04 щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0022 загальною площею 0,0076 га несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться за адресою: м. Харків, бул. Академіка Юр`єва, 3.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.07.2016 у справі № 922/1506/16 внесено зміну до договору оренди землі від 31.08.2004 року, зокрема в частині розміру орендної плати за земельну ділянку. Розмір орендної плати за земельну ділянку з 17.08.2016 (дата набрання рішенням суду законної сили) згідно з розрахунком №1556/14 від 16.01.2014 на рік становить 5,6 % від її нормативної грошової оцінки і складає 11148,26грн, або в місяць 929,02грн.

Також судом установлено, що рішенням 25 сесії ХМР 7 скликання від 27.02.2019 року № 1474/19 затверджено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова, що застосовується з 01.01.2020 року. У відповідності до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0022 станом на 13.03.2025 року становить 776490,69 грн. Отже, базовим місяцем для розрахунку розміру орендної плати до 01.01.2020 є серпень 2016 року, розмір орендної плати - 929,02 грн в місяць, розмір орендної плати з 01.01.2020 становить 2433,50грн в місяць

Виходячи зі змісту п.10 Договору розмір орендної плати має обчислюватися Орендарем з урахуванням індексів інфляції.

Таким чином стягненню підлягає заборгованість зі сплати орендної плати з урахуванням індексу інфляції.

Пунктом 11 договору передбачено, що орендна плата за земельну ділянку сплачується рівними частинами щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Отже строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати є таким, що настав. Із листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 14.03.2025 № 5578/5/20-40-04-07-12 ТОВ "Торгівельний будинок "Салтівський" вбачається, що за 2018 рік сплата орендної плати не здійснювалась, у 2019-2025 плату за земельні ділянки, розташовані у місті Харкові підприємство не нараховувало та не сплачувало. Зворотнього відповідачем під час розгляду справи не доведено.

Перевіривши відповідні розрахунки позивача, суд дійшов висновку про їх арифметичну вірність, відповідність умовам договору оренди від 31.08.2004 № 8569/04 та вимогам чинного законодавства України.

Отже заборгованість ТОВ Торгівельний будинок Салтівський зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою загальною площею 0,0076 га по бул. Академіка Юр`єва, 3 у м. Харкові (кадастровий номер :07:003:0022), відповідно до договору оренди землі від 31.08.2004 № 8569/04 за період з 01.01.2019 по 28.02.2022 складає 95148,98 грн.

Оскільки судом встановлено, що обов`язок з оплати орендної плати відповідачем не виконано, з урахуванням вказаних вище норм законодавства, суд висновує, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати за період з 01.01.2018 по 28.02.2022 у розмірі 95148,98 грн є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про розірвання договору та повернення земельної ділянку до земель запасу міста суд зазначає про наступне:

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді розірвання договору.

Згідно положень статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.3 статті 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

В листі № 01-06/1642/2011 від 24 листопада 2011 року "Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів") Вищий господарський суд роз`яснив, що передбачене статтею 188 Господарського кодексу України, надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує та може звернутися за захистом свого порушеного права шляхом подання позову до відповідача про розірвання договору (постанова від 19.09.2011 №22/110).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 914/2649/17.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду, у тому числі, в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору (ст.32 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до статті 25 Закону України "Про оренду землі" орендар зобов`язувався своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату за користування землею. Дане положення є істотною умовою будь-якого договору оренди землі (ст.15 Закону України "Про оренду землі").

Систематична несплата земельного податку або орендної плати згідно з пп. "д" ч.1 ст.141 ЗК України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, одним з видів якої є користування землею на умовах оренди.

Відповідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" у п.2.20 судам роз`яснено, що у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки слід враховувати, що відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі".

Враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом "д" статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.02.2018 у справі № 925/1074/17, від 10.01.2019 у справі № 904/3953/17 та від 26.06.2018 у справі № 909/815/16, від 30.03.2021 у справі № 902/526/19.

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України, ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно із частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 31 договору оренди землі від 31.08.2004 №8569/04 передбачено обов`язки орендаря, серед яких є обов`язок сплачувати орендну плату в строки та розмірах, встановлених цим договором.

Підпунктом 2 пункту 38 Договору сторони погодили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Однією з підстав розірвання договору за законом є істотне порушення стороною цього договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз. 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч.2 ст.651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

За змістом статей 31, 32 Закону України "Про оренду землі" розірвання договору оренди землі є одним із способів припинення цього договору.

Також, суд приймає до уваги роз`яснення Вищого господарського суду України, викладені в листі від 01.01.2010 року "Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов`язаних із земельними правовідносинами" та постанові пленуму № 6 від 17 травня 2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" в яких зазначено, що за змістом статей 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати в установленому розмірі.

Отже, частина перша статті 32 Закону України "Про оренду землі", пункт "д" ст.141 ЗК України та п.38 договору передбачають можливість розірвання договору оренди землі на вимогу однієї із сторін за рішенням суду у разі невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених умовами договору, що узгоджується з положеннями частини другої статті 651 ЦК України щодо можливості розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін в інших випадках, встановлених договором або законом.

Сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди землі відповідно до приписів ст.15 Закону України "Про оренду землі".

Також, згідно висновків Верховного суду викладених у постанові від 22.02.2022 у справі № 917/957/20 зазначено, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У постанові від 10.02.2021 у справі № 923/1001/19 Верховний суд зазначив, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те чи виплачена в подальшому заборгованість.

Верховний Суд у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.03.2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

Судом встановлено, що ТОВ Торгівельний будинок Салтівський систематично не сплачується орендна плата за договором оренди землі від 31.08.2004 №8569/04, отже ним порушено істотну умову договору.

Отже, внаслідок порушення відповідачем умов договору, позивач (орендодавець) позбавлений можливості отримувати орендні платежі, на які він розраховував під час укладення цього договору, зазначені порушення є істотними, а відтак вимога про розірвання договору у зв`язку з невиконанням відповідачем (орендарем) свого обов`язку є доведеною, ґрунтується на нормах чинного законодавства, та є такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Пунктом 21 Договору визначено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельні ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав їх в оренду.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про розірвання договору оренди землі, з урахуванням приписів ст. 34 Закону України "Про оренду землі" суд висновує, що позовна вимога про повернення земельної ділянки до земель запасу міста Харкова підлягає задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги Харківської міської ради правомірними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, отже, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.129 ГПК України, відповідно до яких, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, з вини якого виник спір.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 76-80, 86, 129, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок Салтівський (шосе Салтівське, 129, м. Харків, 61029, ) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, , платіжні реквізити: отримувач - ГУК Харків обл/МТГ Харків, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37874947, рахунок (ІВАN) - UА0020649, банк отримувача - Казначейство України ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 18010600) 95 148 (дев`яносто п`ять тисяч сто сорок вісім) грн 98 коп. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по бульвару Академіка Юр`єва, 3 у м. Харкові відповідно до договору оренди землі від 31.08.2004 зареєстрованого 31.08.2004 за № 8569/04, за період з 01.01.2018 по 28.02.2022.

3.Розірвати договір оренди землі від 31.08.2004 зареєстрований 31.08.2004 за № 8569/04 щодо земельної ділянки загальною площею 0,0076 га по бульвару Академіка Юр`єва, 3 у м. Харкові (кадастровий номер :07:003:0022).

4.Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок Салтівський повернути земельну ділянку загальною площею 0,0076 га по бульвару Академіка Юр`єва, 3 у м. Харкові (кадастровий номер :07:003:0022) до земель запасу міста Харкова.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок Салтівський (шосе Салтівське, 129, м. Харків, 61029, ) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, , платіжні реквізити: отримувач - Харківська міська рада, код отримувача (ЄДРПОУ)- 04059243, рахунок (IBAN) UA 0032986, банк- Державна казначейська служба України м.Київ, МФО -820172) витрати зі сплати судового збору у сумі 9 084 (дев`ять тисяч вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено «26» травня 2025 року.

Суддя Ю.Ю. Мужичук