ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.05.2025 Справа №905/259/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

при секретарі судового засідання Лавриш О.В.,

розглянувши матеріали справи

у справі за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецредуктор», м.Нікополь

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м.Покровськ

про стягнення 3067704,36 грн

Представники сторін:

від позивача (в режимі відеоконференції): Авраменко А.В. - адвокат на підставі ордеру;

від відповідача (в режимі відеоконференції): Прокопенко М.О. адвокат на підставі ордеру.

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецредуктор», м.Нікополь, звернувся до Господарського суду Донецької області із позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м.Покровськ про стягнення 3067704,36 грн, з яких основний борг у розмірі 2995200,00грн, пеня у розмірі 20067,84 грн, 3% річних у розмірі 16494,12 грн, інфляційні втрати в розмірі 35942,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем порушено умови договору №1346 (підряду на поточні ремонти і технічне обслуговування) від 15.01.2022 внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 2995200,00 грн, що стало підставою для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою суду від 14.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/259/25; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 08.04.2025 об 11:30год.

07.04.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання б/н від 07.04.2025 про відкладення засідання на іншу дату.

07.04.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 07.04.2025. У відзиві відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову, а якщо суд прийде до висновку про задоволення позовних вимог при прийнятті рішення у справі №905/259/25 зменшити розмір стягуваних пені та річних до 99% від суми, зазначеній в позовній заяві. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що пунктом 2 Специфікації договору передбачено порядок оплати: 40% - передплата, 60% - за фактом поставки обладнання впродовж 30 календарних днів (фактом поставки обладнання є підпис уповноваженої особи замовника в товарно-транспортній накладній на відвантаження з ремонту обладнання), шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підрядника. Отже, перебіг строку виконання грошового зобов`язання (60% оплати) на підставі договору, повинен починатись за фактом поставки обладнання впродовж 30 календарних днів (фактом поставки обладнання є підпис уповноваженої особи замовника в товарно-транспортній накладній на відвантаження з ремонту обладнання). Проте, станом на сьогодні такий обов`язок не настав, оскільки сторони не підписали товарно-транспортну накладну на відвантаження з ремонту обладнання, що є складовою умовою для перерахування коштів. Підрядник зобов`язаний надавати замовнику рахунки-фактури, акти КБ-2в, довідки КБ-3 (або інші документи, узгоджені сторонами відповідно до п.2.3 цього договору), протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту закінчення робіт, а також підрядник зобов`язаний з дотриманням вимог чинного законодавства, здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідач наполягає, що позивачем не надавались відповідачу акти КБ-2в, довідки КБ-3. Враховуючи викладене, у позивача відсутні правові підстави для стягнення 60% від вартості виконаних робіт. Загальний негативний вплив російської агресії на результати господарської діяльності відповідача є підставою для зменшення розміру стягуваних пені та відсотків річних до 99% від суми, зазначеній в позовній заяві.

Ухвалою суду від 08.04.2025 задоволено клопотання представника позивача про відкладення засідання на іншу дату та відкладено підготовче засідання на 28.04.2025 об 11:00год.

15.04.2025 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої позивач зазначив, що після ознайомлення із запереченнями відповідача, викладеними у відзиві по даній справі, представник позивача зв`язався з перевізником із проханням надати примірник товарно-транспортної накладної від 03.12.2024. ТОВ «ФЛЕКС ТРАНС» на адресу позивача надіслало примірник товарно-транспортної накладної №А124 від 03.12.2024, який разом з наданими позивачем актами підтверджує поставку обладнання відповідачу. Щодо посилань відповідача про ненадання актів КБ-2в та довідки КБ-3 зазначено, що разом з позовною заявою позивачем були надані Акт №А124 приймання-передачі від 03 грудня 2024 року та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №124 від 03 грудня 2024 року, які підписані між сторонами без будь-яких зауважень та заперечень і містять в собі всі обов`язкові реквізити у відповідності до ч. 2 ст. 9 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Тому вищезазначені акти є належними та допустимими доказами по справі. Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру стягуваних пені та відсотків річних до 99% від суми, зазначеній в позовній заяві, позивач наполягає, що зазначаючи про збройну агресію РФ відповідач жодним чином не мотивує та не обґрунтовує як саме ці обставини вплинули на виконання зобов`язання з оплати, оскільки самі по собі вони не є абсолютними форс-мажорними обставинами, які позбавляють відповідача можливості виконати свої грошові зобов`язання. Наведені відповідачем обставини, не свідчать про відсутність грошових коштів (зокрема, на рахунках відповідача), необхідних для виконання зобов`язання з оплати. Враховуючи викладене, відповідачем не доведено вплив форс-мажорних обставин на можливість здійснення ним оплати, а тому його посилання на дані обставини є необґрунтованими та безпідставними.

Ухвалою суду від 28.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 13.05.2025 о 10:30год.

13.05.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява б/н від 12.05.2025 про відстрочку виконання рішення.

Ухвалою суду від 13.05.2025 оголошена перерва в судовому засіданні до 27.05.2025 о 13:00год.

19.05.2025 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява б/н від 19.05.2025, за змістом якої позивач просить відмовити у задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення.

В судовому засіданні 27.05.2025 представник позивача в режимі відеоконференції надав пояснення щодо позову, наполягав на задоволенні позовних вимог, заперечив стосовно задоволення клопотань відповідача про зменшення 3% річних, пені та відстрочення виконання рішення.

В судовому засіданні 27.05.2025 представник відповідача в режимі відеоконференції надав пояснення щодо позову, заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив суд зменшити 3% річних, пеню та відстрочити виконання рішення.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив.

15.01.2022 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецредуктор» (підрядник) та відповідачем, Приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (замовник) був укладений договір №1346 (підряду на поточні ремонти і технічне обслуговування) (договір).

Відповідно до п.1.1. договору, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик у порядку і на умовах цього договору виконати роботи по поточному ремонту обладнання, перелік яких наводиться в специфікаціях (далі роботи). Роботи виконуються на території підрядника.

Замовник зобов`язується надати підряднику об`єкт для виконання робіт, прийняти та оплатити виконані роботи у порядку і строки, передбачені цим договором (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1. договору терміни виконання робіт за цим договором, а також їх окремих обсягів (об`єктів, етапів, видів), визначаються у відповідних додатках (Специфікаціях) на поточний ремонт і технічне обслуговування (далі «Специфікація»), які є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.3. договору визначено, що фактичний термін закінчення робіт по окремих об`єктах (обсягам, етапам, видам робіт) визначається датою підписання замовником акту приймання виконаних підрядних робіт форми № KБ-2в з додатками (форма 01 «Акт на передачу основних і допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин і деталей підрядної організації», форма 02 «Акт на оприбуткування ТМЦ, отриманих при розробці (демонтажу) деталей, вузлів, агрегатів і т.п. під час ремонту (надання послуг)», форма 03 «Акт на витрачені при ремонті матеріали» - далі додатки до акту КБ-2в), підтвердженого довідкою про вартість виконаних підрядних Робіт форми КБ - 3 (далі акт КБ-2в та довідка КБ-3). На підставі згоди сторін в письмовій формі може бути визначено інший склад документів, які засвідчують фактичний термін закінчення робіт.

Згідно п.4.1. договору, оплата замовником виконаних робіт проводиться згідно узгоджених Специфікацій та на умовах протоколів тендерного комітету Департаменту закупівель з операційної діяльності Дирекції з логістики та закупівель ТОВ «МЕТІНВЕСТ ХОЛДІНГ».

В п.5.1. договору встановлено, що склад робіт за цим договором, а також їх окремих обсягів (об`єктів, етапів, видів), визначається на підставі кошторисів, калькуляцій, ремонтних (дефектних) відомостей і вказується в Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пп. 7.1.10 договору, підрядник зобов`язаний надавати замовнику рахунки-фактури, акти КБ-2в, довідки КБ-3 (або інші документи, узгоджені сторонами відповідно до п.2.3 цього Договору), протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту закінчення робіт, а також підрядник зобов`язаний з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, із застосуванням відображеної в установленому порядку цифрового підпису уповноваженої підрядником особи і спеціалізованого програмного забезпечення, використовуваного для реєстрації податкових накладних), здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п.10.2. договору, у разі порушення більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів терміну оплати виконаних робіт, замовник сплачує підряднику пеню в розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період, за який нараховується пеня.

Відповідно до п.15.5. договору, цей договір діє до « 31» грудня 2022 року.

Додатковою угодою №2 від 30.12.2022 термін дії договору було продовжено до 31 грудня 2024 року включно.

Договір та додаткова угода №2 підписана та скріплена печатками сторін.

19.02.2024 сторонами була укладена Дефектна відомість №02-2024 від 19.02.2024.

20.02.2024 позивачем була затверджена планова калькуляція на ремонт редукторів.

20.02.2024 сторонами було укладено Специфікацію №17 до договору від 15.01.2022 №1346, згідно якої підрядник зобов`язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах цього договору, а замовник прийняти та оплатити наступні роботи: Ремонт Редуктора пов.лів. 05-905-00 до МВ-410Е б/в ном.№20704086_БВ 1 шт (Дефектна відомість №02-2024 від 19.02.2024); Ремонт Редуктора пов.прав. 05-906-00 до МВ-410Е б/в ном.№20704087_БВ 1 шт (Дефектна відомість №02-2024 від 19.02.2024). Загальна вартість робіт складає 4992000,00грн, з ПДВ.

Пунктом 2 Специфікації визначено порядок оплати: 40% передоплата, 60% за фактом поставки Обладнання впродовж 30 календарних днів (фактом поставки Обладнання є підпис уповноваженої особи замовника в товарно-транспортній накладній на відвантажене з ремонту обладнання) шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підрядника.

Згідно пункту 3 Специфікації термін виконання робіт: 90 календарних днів з моменту проведення спільного дефектування партії обладнання та отримання підрядником 40% передоплати, з правом дострокової поставки.

23.04.2024 у відповідності до умов договору та специфікації та на підставі рахунку на оплату №12 від 12.03.2024, замовник здійснив передоплату у розмірі 40% суми вартості робіт, а саме 1996800,00 грн з ПДВ, що підтверджується інформаційним повідомленням про зарахування коштів №979416 від 23 квітня 2024 року.

09.07.2024 позивач на електронну пошту відповідача направив лист вих. №112-24 від 09.07.2024 щодо запланованої поставки відремонтованого обладнання, яким зазначив, що готовий поставити, зокрема, обладнання за Специфікацією №17 від 20.02.2024, дата поставки 22.07.2024.

Від відповідача на електронну пошту позивача надійшов лист щодо графіку поставки відремонтованого обладнання, яким обладнання зазначене в Специфікації №17 необхідно було поставити 10.10.2024.

Підрядник виконав свої ремонтні роботи і поставив відремонтоване обладнання замовнику 03 грудня 2024 року, що підтверджується:

- актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №А124 від 03.12.2024 на суму 4992000,00грн з ПДВ;

- актом №А124 приймання-передачі від 03.12.2024, відповідно до якого виконавець передав, а замовник прийняв обладнання після виконання ремонту згідно договору №1346 від 15.01.2022, специфікація №17 від 20.02.2024, рахунок №12 від 12.03.2024;

- товарно-транспортною накладною №А124 від 03.12.2024, відповідно до якої відповідач прийняв обладнання.

Означені документи підписані сторонами та скріплені їх печатками без заперечень.

Позивач стверджує, що станом на день подання позовної заяви відповідач з позивачем не розрахувався в повному обсязі за виконані роботи, у зв`язку з чим позивач звернувся до Господарського суду Донецької області із позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м.Покровськ про стягнення 3067704,36 грн, з яких основний борг у розмірі 2995200,00 грн, пеня у розмірі 20067,84грн, 3% річних у розмірі 16494,12 грн, інфляційні втрати в розмірі 35942,40 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

За змістом ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Предметом позову в даній справі є вимога підрядника про стягнення із замовника заборгованості з оплати за виконані роботи.

Приписами ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Підряд передбачає виконання певної роботи підрядником на свій ризик з переданням її результату замовнику (створеної, відремонтованої речі), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу, що оформляється актом прийняття передачі виконаних робіт, на підставі яких здійснюється виплата винагороди.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

У відповідності до вимог ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно специфікації №17 від 20.02.2024 до договору від 15.01.2022 №1346, підрядник зобов`язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах цього договору, а замовник прийняти та оплатити наступні роботи: Ремонт Редуктора пов.лів. 05-905-00 до МВ-410Е б/в ном.№20704086_БВ 1 шт (Дефектна відомість №02-2024 від 19.02.2024); Ремонт Редуктора пов.прав. 05-906-00 до МВ-410Е б/в ном.№20704087_БВ 1 шт (Дефектна відомість №02-2024 від 19.02.2024). Загальна вартість робіт складає 4992000,00 грн, з ПДВ.

Пунктом 2 Специфікації №17 від 20.02.2024 визначено порядок оплати: 40% передоплата, 60% за фактом поставки обладнання впродовж 30 календарних днів (фактом поставки обладнання є підпис уповноваженої особи замовника в товарно-транспортній накладній на відвантажене з ремонту обладнання) шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підрядника.

Згідно пункту 3 Специфікації №17 від 20.02.2024 термін виконання робіт: 90 календарних днів з моменту проведення спільного дефектування партії обладнання та отримання підрядником 40% передоплати, з право дострокової поставки.

З матеріалів справи вбачається, що замовник здійснив передоплату у розмірі 40% вартості робіт узгодженої сторонами, а саме 1996800,00 грн з ПДВ, що підтверджується Інформаційним повідомленням про зарахування коштів №979416 від 23 квітня 2024 року.

Факт виконання робіт підтверджується: актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №А124 від 03.12.2024 на суму 4992000,00грн з ПДВ; актом №А124 приймання-передачі від 03.12.2024, відповідно до якого виконавець передав, а замовник прийняв обладнання після виконання ремонту згідно договору №1346 від 15.01.2022, специфікацією №17 від 20.02.2024, рахунком №12 від 12.03.2024; товарно-транспортною накладною №А124 від 03.12.2024.

Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №А124 від 03.12.2024, акт №А124 приймання-передачі від 03.12.2024 підписані, зокрема, представником відповідача без зауважень чи заперечень щодо якості та об`ємів робіт.

Доказів невиконання або неякісного виконання робіт з боку позивача, відповідач не надав.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що посилання відповідача щодо ненадання позивачем підписаних актів КБ-2в та довідки КБ-3, як підстави для відмови у позові є помилковим, оскільки позивачем разом з позовною заявою були надані акт №А124 приймання-передачі від 03.12.2024 та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №А124 від 03.12.2024, які підписані між сторонами без будь-яких зауважень та заперечень і містять в собі всі обов`язкові реквізити у відповідності до ч. 2 ст. 9 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та є належними та допустимими доказами надання позивачем та отримання відповідачем виконаних робіт за договором на суму 4992000,00 грн з ПДВ.

Пунктом 2 Специфікації №17 від 20.02.2024 визначено порядок оплати: 40% передоплата, 60% за фактом поставки обладнання впродовж 30 календарних днів (фактом поставки обладнання є підпис уповноваженої особи замовника в товарно-транспортній накладній на відвантажене з ремонту обладнання) шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підрядника.

В матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна №А124 від 03.12.2024, відповідно до якої відповідач прийняв обладнання.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

На підставі вищевикладеного, відповідач повинен був здійснити оплату робіт до 02.01.2025 включно.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов договору в частині виконання зобов`язань з належної оплати виконаних позивачем робіт та встановленим факт наявності заборгованості відповідача (замовника) перед позивачем (підрядником) у розмірі 2995200,00 грн, а тому дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в цій частині.

У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань, позивач нарахував пеню у розмірі 20067,84грн, 3% річних у розмірі 16494,12 грн, інфляційні втрати в розмірі 35942,40 грн за період з 03.01.2025 по 10.03.2025.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст.549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.10.2. договору, у разі порушення більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів терміну оплати виконаних робіт, замовник сплачує підряднику пеню в розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період, за який нараховується пеня.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Нарахування, передбачені ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Здійснивши перерахунок сум пені, 3% та інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон", суд дійшов висновку, що вони є арифметично вірними.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд зазначає наступне.

В обґрунтування означеного клопотання відповідач зазначає, що позивач не поніс збитків у зв`язку з порушенням строків платежів з боку відповідача, а також наявні інші суттєві обставини, які вплинули на спроможність відповідача належним чином виконувати свої зобов`язання, і які вказують на: погіршення умов господарювання та фінансового стану відповідача внаслідок повномасштабного військового вторгнення Росії на територію України, наявність активних бойових дій у м.Покровськ, завдання масових ракетно-бомбових обстрілів м.Покровськ та зупинення виробництва. Вказані обставини також підтверджуються наказом ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» №2 від 14.01.2025 «Про зупинення виробництва», а також наказом ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 3 від 14.01.2025 «Про призупинення дії трудових договорів з працівниками ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське».

Позивач заперечив щодо клопотання відповідача про зменшення пені.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, також не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Поряд з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен враховувати те, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань. Одночасно, надмірне зменшення розміру штрафних санкцій фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст.3 Цивільного кодексу України є справедливість, добросовісність та розумність.

Суд оцінює чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 (діяв до 20.03.2025), Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 (набрав чинності 20.03.2025) територія Покровської міської територіальної громади включена з 23.08.2024 до переліку територій активних бойових дій.

Відповідно до наказу ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» №2 від 14.01.2025 «Про зупинення виробництва» з 16.01.2025 зупинено виробничий цикл та експлуатація приміщень та обладнань; наказом ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» №3 від 14.01.2025 «Про призупинення дії трудових договорів з працівниками ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське», призупинено дію трудових договорів з працівниками.

Суд визнає загальновідомими обставинами згідно ч. 3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини щодо ракетних обстрілів Покровської міської територіальної громади, що підтверджується численними публікаціями у мережі Інтернет.

Суд також враховує, що негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються, окрім пені, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності в порядку частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Одночасно, пеня не є основною заборгованістю і, відповідно, при зменшенні її розміру не несе значного негативного наслідку на фінансове становище позивача, з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

На переконання суду, наведені вище обставини є достатніми у своїй сукупності підставами для зменшення заявленої позивачем до стягнення пені.

З огляду на наведене, суд вважає за справедливе, пропорційне і таке, що відповідає обставинам цієї справи, зменшення розміру пені до 10% від нарахованої суми, що буде адекватною та співрозмірною компенсацією за порушений інтерес позивача у конкретному випадку.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 2006,78грн, в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені позивачу слід відмовити.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру стягуваних відсотків річних до 99% від суми, зазначеній в позовній заяві, суд зазначає наступне.

У постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, з огляду на принципи розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і відсотків річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають правове значення, та, зокрема, зазначених критеріїв суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. При розгляді справи №902/417/18 було встановлено, що розмір річних, які були визначені у договорі за порушення грошового зобов`язання, значно перевищував 3% річних, встановлених у статті 625 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим Верховний Суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру відсотків річних.

Так, у справі №902/417/18, врахувавши очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у виді штрафу, пені і відсотків річних, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважала справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

Тобто, у постанові від 18.03.2020 Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання щодо зменшення розміру відсотків річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, врахувала фактичні обставини справи №902/417/18.

У постанові від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності як винятковий випадок для зменшення відсотків річних, нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, суди не встановили; до того ж загальний розмір пені, 3% річних та інфляційних втрат, стягнутих судом першої інстанції, незначно перевищує розмір основного боргу з оплати виконаних позивачем робіт; Велика Палата Верховного Суду не встановила підстав для зменшення розміру 3 % річних, нарахованих позивачем на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, та відповідно для скасування оскаржуваних судових рішень в частині стягнення цих відсотків в розмірі 441024,37 грн.

При цьому, у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів. Тому в питаннях підстав для зменшення розміру штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд вирішує це питання на власний розсуд з огляду на конкретні обставини, якими обумовлене таке зменшення.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №915/1308/23 зазначено про те, що висновки судів попередніх інстанцій про можливість зменшення судом розміру трьох процентів річних (у цій справі до 1,5 %), заявленого до стягнення на підставі статті 625 Цивільного кодексу України є такими, що узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у пунктах 8.38, 8.41 постанови 18.03.2020 у справі №902/417/18. За переконанням колегії, суди попередніх інстанцій цілком правомірно врахувавши загальний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, розглянули клопотання товариства про зменшення 3% річних та дійшли висновку про його часткове задоволення з мотивів, викладених у постанові.

У цій справі, позивачем заявлений до стягнення розмір 3% річних становить 0,55% від суми основної заборгованості, яка підлягає стягненню, з урахуванням чого та з огляду на встановлені фактичні обставини, відсотки річних, розраховані за встановленою у статті 625 Цивільного кодексу України ставкою у розмірі 3%, у спірному випадку не можна розцінювати як такі, що порушують принципи розумності, справедливості та пропорційності.

Відтак, з огляду на конкретні обставини цієї справи, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення 3% річних, нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме до стягнення підлягає основний борг у розмірі 2995200,00 грн, пеня у розмірі 2006,78 грн, 3% річних у розмірі 16494,12 грн, інфляційні втрати в розмірі 35942,40 грн.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення строком на 1 рік.

Відповідно до ст.239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Зокрема, згідно із ч.6 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно з частинами 1, 3, 4, 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1)ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Відстрочення виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду (судова дискреція або «суддівський розсуд»), яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Законодавець пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.

Процесуальне законодавство не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази щодо цього, які мають бути надані, перш за все, заявником.

При цьому, питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.

Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.

Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Як встановлено, в заяві про відстрочення виконання рішення відповідач посилається на скрутний фінансовий стан та виключні обставини провадження діяльності підприємства в умовах воєнного стану.

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців відповідач вказує, що м.Покровськ перебуває під постійними обстрілами, внаслідок чого дуже часто відбувається перебої зі світлом, водопостачанням, газом. Вказані обставини також підтверджуються наказом відповідача №2 від 14.01.2025 «Про зупинення виробництва», а також наказом відповідача №3 від 14.01.2025 «Про призупинення дії трудових договорів з працівниками Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське».

Заперечуючи проти задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення у справі позивач зазначає, що відповідач не повідомляв позивача про наявність обставин, які робили неможливим або перешкоджали виконанню зобов`язання за договором та не надавав до суду належних доказів неможливості виконання свого зобов`язання. Факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу не може бути безумовною підставою для звільнення сторони від виконання договірних зобов`язань, оскільки само по собі не свідчить про принципову неможливість виконання стороною своїх договірних зобов`язань. Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Надання відповідачу відстрочки виконання рішення порушить баланс між інтересами сторін.

Дослідивши доводи відповідача та заперечення позивача, а також докази надані на підтвердження наведених обґрунтувань, суд встановив наступне.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на дату ухвалення судового рішення.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 (діяв до 20.03.2025), Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 (набрав чинності 20.03.2025) територія Покровської міської територіальної громади Донецької області, включена до переліку територій, можливих бойових дій з 24.02.2022 по 22.08.2024; а з 23.08.2024 до переліку територій активних бойових дій.

Факти систематичних ворожих обстрілів Покровської міської територіальної громади Донецької області, які призводять до численних пошкоджень інфраструктури міста, є загальновідомими.

Наказом Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» №2 від 14.01.2025 було вирішено зупинити виробничий цикл та експлуатацію приміщень та обладнання підрозділів підприємства; наказом відповідача № 3 від 14.01.2025 призупинено дії трудових договорів в працівниками.

Як вбачається з матеріалів справи, саме відповідачем порушено зобов`язання, тобто через його винні дії виник спір.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідачем не надано документів про відсутність майна у його власності на теперішній час, яке може бути реалізовано з метою погашення боргу, а також доказів на підтвердження відсутності грошових коштів на його рахунках.

При цьому слід зазначити, що відсутність у відповідача необхідних коштів, у тому числі, у зв`язку з скрутним фінансовим становищем, не є тією виключною обставиною, яка може бути підставою для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення в розумінні ст.331 Господарського процесуального кодексу України.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (п.1 ст.44 Господарського кодексу України).

Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Суд також зауважує, що військова агресія Російської Федерації проти України та введення в Україні військового стану має загальний характер та впливає на діяльність, без виключення, усіх суб`єктів господарювання, зокрема, позивача.

Несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання по спірному договору ставить позивача у невигідне становище порівняно з відповідачем, оскільки позивач виконав роботу, а відповідач не здійснив її оплату відповідно до умов договору, що у подальшому позбавило позивача можливості користування коштами, що є порушенням принципу справедливості.

Водночас, суду не надано жодних доказів на підтвердження існування обставин, які сприятимуть відновленню платоспроможності підприємства, та доказів на підтвердження можливості виконати рішення через рік.

На підставі вищевикладеного, проаналізувавши доводи відповідача щодо відстрочення виконання судового рішення та надані в їх обґрунтування докази, з`ясувавши правову позицію позивача, який заперечив щодо задоволення заяви, суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення у цій справі.

Судовий збір, у відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача, оскільки з його вини виник спір.

Враховуючи повідомлення позивача про подання доказів понесення витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення в порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, питання розподілу цих витрат буде вирішено судом після подання таких доказів до суду шляхом ухвалення додаткового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецредуктор», м.Нікополь, до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м.Покровськ про стягнення 3067704,36 грн, з яких основний борг у розмірі 2995200,00грн, пеня у розмірі 20067,84 грн, 3% річних у розмірі 16494,12 грн, інфляційні втрати в розмірі 35942,40 грн - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (85300, Донецька обл., м.Покровськ, площа Шибанкова, буд.1 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецредуктор» (53200, Дніпропетровська обл., Нікопольський р-н, м.Нікополь, вул.Патріотів України, буд.126-Г/1, ) основний борг у розмірі 2995200,00 грн, пеню у розмірі 2006,78грн, 3% річних у розмірі 16494,12 грн, інфляційні втрати в розмірі 35942,40 грн, судовий збір у розмірі 36812,45 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 27.05.2025 оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено та підписано 28.05.2025.

Суддя Г.Є. Курило