ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Харків Справа № 913/104/25

Провадження № 3/913/104/25

Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом

Фізичної особи-підприємця Щербаченко Алли Вікторівни, м. Куп`янськ Харківської області

до фізичної особи-підприємця Вілкула Євгена Романовича, м. Сватове Луганської області

про стягнення 286 638 грн 15 коп.

без повідомлення (виклику) сторін

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець Щербаченко Алла Вікторівна через підсистему «Електронний суд» звернулася до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Вілкула Євгена Романовича про стягнення боргу за поставлені нафтопродукти за договором поставки нафтопродуктів від 13.01.2022 № 11 в сумі 179 842 грн 21 коп., 3% річних в сумі 16 836 грн 19 коп., інфляційних втрат в сумі 89 959 грн 75 коп., всього 286 638 грн 15 коп.

Крім того, позивач просить суд в порядку ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) зазначити в рішенні суду про нарахування 3% річних до моменту виконання рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням фізичною особою-підприємцем Вілкулом Євгеном Романовичем зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів від 13.01.2022 № 11 в частині оплати поставлених нафтопродуктів за видатковою накладною від 08.02.2022 № Фв000000027, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, на яку нараховані 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 31.03.2025 позовну заяву фізичної особи-підприємця Щербаченко Алли Вікторівни прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/104/25, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, зобов`язано позивача надіслати копію позовної заяви та копії доданих до неї документів відповідачу на адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2, докази надіслання надати суду, надати пояснення щодо визначення 08.02.2022 яккінцевої дати для оплати нафтопродуктів, поставлених за видатковою накладною № Фв000000027, надати докази реєстрації акцизної накладної та податкової накладної за господарською операцією в органах ДПС України.

Частиною 5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 11 ст. 242 ГПК України).

Копія ухвали про відкриття провадження у справі в електронній формі була надіслана 31.03.2025 до електронних кабінетів позивача, представника позивача - адвоката Машкіної В.М., яка доставлена 31.03.2025 о 19 год. 55 хв., що підтверджується довідками, сформованими в автоматизованій системі документообігу суду.

Крім того, ухвалою від 31.03.2025 суд зобов`язав Міністерство соціальної політики України надати відомості із Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо Вілкула Євгена Романовича.

14.04.2025 на адресу суду від Міністерства соціальної політики України надійшов лист від 10.04.2025 № 9283/0/290-25/13, яким повідомлено, що згідно з відомостей, внесених до Єдиної інформаційної бази даних про внутршіньо переміщених осіб станом на 08.04.2025, відсутня інформація щодо Вілкула Євгена Романовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.04.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Машкіної В.М. надійшла заява від 15.04.2025 № б/н про виконання ухвали суду, в якій надані пояснення щодо кінцевої дати для оплати нафтопродуктів, поставлених за видатковою накладною № Фв000000027 та додані докази направлення позову з додатками відповідачу на його електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2 , докази реєстрації податкової накладної від 08.02.2022 № 22 та акцизної накладної від 08.02.2022 № 57.

Відповідно до інформації з автоматизованої системи документообігу суду, відповідач - фізична особа-підприємець Вілкул Євген Романович (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС.

Місцезнаходженням відповідача, відповідно до інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є: АДРЕСА_1 . Інформація для здійснення зв`язку: телефон 1: НОМЕР_2 . Інформація про адресу електронної пошти відсутня.

Зареєстрованим місцем проживання Вілкула Євгена Романовича, відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру, є: АДРЕСА_2 .

За інформацією Акціонерного товариства «Укрпошта», розміщеною на офіційному сайті (https://offices.ukrposhta.ua), відділення поштового зв`язку у м. Сватове Луганської області тимчасово не функціонують, а тому пересилання поштової кореспонденції до вказаного населеного пункту є неможливим.

Відповідно до п.п. 21 п. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються Законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

За приписами ч. 1 ст. 121 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством розвитку громад та територій.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією, до якого включена Сватівська міська територіальна громада, територія якої є тимчасово окупованою з 08.03.2022 та на якій зареєстрований відповідач.

Оскільки відповідач у справі зареєстрований на тимчасово окупованій території, куди Акціонерне товариство «Укрпошта» не здійснює пересилання поштової кореспонденції, та з огляду на відсутність у відповідача електронного кабінету, відповідно до приписів ч. 1 ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» повідомлення для фізичної особи-підприємця Вілкула Євгена Романовича про розгляд справи та про його право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, суд здійснив 04.04.2025 через оголошення, розміщене на сторінці Господарського суду Луганської області (у розділі «Інше/Повідомлення для учасників справ, які знаходяться в районі проведення антитерористичної операції та на тимчасово окупованих територіях») офіційного вебпорталу «Судова влада України» в мережі Інтернет.

Крім того, судом здійснювалося повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі № 913/104/25, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами та встановлення йому строків для подачі заяв по суті справи, але при спробі передати телефонограму встановити зв`язок за номером телефону НОМЕР_4, інформація про який є у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та договорі поставки нафтопродуктів від 13.01.2022 № 11, та номером телефону НОМЕР_5, інформація про який також є у договорі поставки нафтопродуктів від 13.01.2022 № 11, не вдалося через відсутність зв`язку.

Також, копія ухвали про відкриття провадження у справі в електронній формі 31.03.2025 була надіслана відповідачу на адресу електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначену у п. 12 договору поставки нафтопродуктів від 13.01.2022 № 11 «Реквізити та підписи сторін», яка доставлена до електронної скриньки 31.03.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, сформованою в автоматизованій системі документообігу суду.

Враховуючи викладене, відповідач належним чином був повідомлений про відкриття провадження у справі та про його право подати заяви по суті справи.

Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.

Частиною 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно доводів фізичної особи-підприємця Щербаченко Алли Вікторівни, 13.01.2022 між нею та фізичною особою-підприємцем Вілкулом Євгеном Романовичем було укладено договір постави нафтопродуктів № 11 (аркуш справи 6-8).

Фізична особа-підприємець Щербаченко А.В. (далі за текстом - позивач) стверджує, що відповідно до видаткової накладної від 08.02.2022 № Фв000000027 нею було поставлено фізичній особі-підприємцю Вілкулу Є.Р. (далі за текстом - відповідач) паливо дизельне (далі за текстом - товар) на загальну суму 269 554 грн 66 коп. (аркуш справи 11).

Разом з видатковою накладною відповідачу було передано рахунок на оплату від 08.02.2022 № Фв000000026 (аркуш справи 12).

Факт поставки відповідачу товару також підтверджується товарно-транспортною накладною від 08.02.2022 № 27 (аркуш справи 13).

Позивачем за даною поставкою 08.02.2022 оформлено акцизну накладну № 57 та податкову накладну № 22 (аркуші справи 14-15).

При цьому, за доводами позивача, вартість отриманого товару відповідачем не сплачена.

Невиконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати вартості поставленого товару, стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача боргу в сумі 179 842 грн 21 коп., 3% річних в сумі 16 836 грн 19 коп. за період з 09.02.2022 по 24.03.2025 та інфляційних втрат в сумі 89 959 грн 75 коп. за період з лютого 2022 року по лютий 2025 року.

Обґрунтовуючи пред`явлений позов, позивач посилався на існування між сторонами правовідносин з поставки товару, що виникли на підставі договору поставки нафтопродуктів від 13.01.2022 № 11 та складеної на виконання його умов видаткової накладної від 08.02.2022 № Фв000000027.

Разом з позовною заявою позивачем додано копію примірника договору поставки нафтопродуктів від 13.01.2022 № 11 з підписом позивача, який був збережений та роздрукований з комп`ютерної програми Microsoft Word, акт про втрату документів від 31.10.2022 № 4, складений позивачем, та фотографії з фіксацією пошкоджень приміщення офісу за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Сватівська, будинок 47.

Відповідно до вказаного акта оригінал договору поставки нафтопродуктів від 13.01.2022 № 11, укладений з фізичною особою-підприємцем Вілкулом Є.Р., був втрачений, у зв`язку з проведенням військових дій в м. Куп`янськ Харківської області через вторгнення російських військ на територію України та пошкодженням офісу за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Сватівська, будинок 47, де він зберігався.

Отже, з наданих суду доказів вбачається, що в результаті пошкодження офісу позивача було втрачено оригінал договору, який свідчить про існування між позивачем та фізичною особою-підприємцем Вілкулом Євгеном Романовичем правовідносин з поставки товару, що виникли на підставі договору поставки нафтопродуктів від 13.01.2022 № 11.

Суд зауважує, що з наданої копії примірника договору, роздрукованого з комп`ютерної програми Microsoft Word та підписаного позивачем, не можна достовірно встановити, що договір з відповідачем був укладений саме в наданій позивачем редакції, тому з огляду на відсутність з об`єктивних причин в матеріалах справи підписаного з боку відповідача договору від 13.01.2022 № 11, суд не може дослідити його умови.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

За приписами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Зобов`язання в силу вимог ст. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України). Аналогічна за змістом норма міститься у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України).

У відповідності з ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 712 ЦК України та ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Загальні положення про купівлю-продаж визначені главою 54 ЦК України.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України врегульовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналіз змісту ст. 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Одночасно ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 13.01.2022 позивач та відповідач уклали договір поставки нафтопродуктів № 11.

За цим договором позивач передав у власність відповідача товар (паливо дизельне ДП-3-Євро 5-ВО (згідно ДСТУ 7688:2015) Код УКТ ЗЕД 2710 19 43 00)) на суму 269 554 грн 66 коп., що підтверджується видатковою накладною від 08.02.2022 № Фв000000027.

За приписами ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Накладна - документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продаж між продавцем і покупцем.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в редакції, чинній на час, коли оформлювалася відповідна видаткова накладна, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наданої позивачем копії видаткової накладної вбачається за можливе ідентифікувати особу, яка брала участь в господарській операції з поставки товару на загальну суму 269 554 грн 66 коп. з боку відповідача, зокрема, видаткова накладна підписана зі сторони покупця фізичною особою-підприємцем Вілкулом Євгеном Романовичем.

Видаткова накладна містить дату її складання, назву особи, від імені якої складено видаткову накладну, зміст та обсяг господарської операції, а також посилання на реквізити укладеного договору, за яким відбувається господарська операція.

Факт поставки відповідачу товару за видатковою накладною від 08.02.2022 № Фв000000027 також підтверджується товарно-транспортною накладною від 08.02.2022 № 27, відповідно до якої товар отримано фізичною особою-підприємцем Вілкулом Євгеном Романовичем.

Позивачем за здійсненою господарською операцією 08.02.2022 складено акцизну накладну № 57, яка зареєстрована у Єдиному реєстрі акцизних накладних, та податкову накладну № 22, зареєстровану у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Таким чином, суд вважає, що факт поставки фізичною особою-підприємцем Щербаченко А.В. нафтопродуктів фізичній особі-підприємцю Вілкулу Є.Р. за договором від 13.01.2022 № 11 на суму 269 554 грн 66 коп. скоріше був (мав місце), аніж не був.

У зв`язку з відсутністю у позивача та в матеріалах справи договору від 13.01.2022 № 11 підписаного з боку відповідача, суд не може достовірно з`ясувати узгоджений сторонами строк оплати за поставлений товар.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної № Фв000000027, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів ч. 1 ст. 692 ЦК України, тому відповідач повинен був розраховуватись за поставлений позивачем товар після його прийняття, тобто у день поставки товару - 08.02.2022.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, обов`язок з оплати вартості отриманого товару відповідачем не виконано.

Враховуючи, що видаткова накладна від 08.02.2022 № Фв000000027 оформлена в день передачі товару, скріплена підписом відповідача, а матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем боргу, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 179 842 грн 21 коп. правомірними, обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Зазначені правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Позивачем за прострочення оплати поставлених нафтопродуктів нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в сумі 16 836 грн 19 коп. за період з 09.02.2022 по 24.03.2025 та інфляційні втрати в сумі 89 959 грн 75 коп. за період з лютого 2022 року по лютий 2025 року.

Перевіривши зроблений позивачем розрахунок 3% річних, суд зазначає, що він є арифметично правильним, зробленим відповідно до приписів діючого законодавства, у зв`язку чим позовні вимоги позивача про стягнення 3% річних в сумі 16 836 грн 19 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд не погоджується з правильністю визначення позивачем приросту індексу споживчих цін 150,021487%, який має заокруглюватися до десяткового числа після коми (саме так визначаються місячні та річні індекси споживчих цін Державним комітетом статистики України).

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19.

Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання з оплати товару за видатковою накладною від 08.02.2022 № Фв000000027 з урахуванням вищевикладеної позиції Верховного Суду, суд встановив, що за період з лютого 2022 року по лютий 2025 року індекс інфляції становить 150% та відповідно розмір інфляційних втрат за вказаний період на суму боргу у розмірі 179 842 грн 21 коп. складає 89 921 грн 11 коп.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення інфляційних втрат в сумі 89 921 грн 11 коп.

У задоволенні решти позовних вимог про стягнення інфляційних втрат слід відмовити.

Всього підлягає стягненню 286 599 грн 51 коп., у тому числі: борг в сумі 179 842 грн 21 коп., 3% річних в сумі 16 836 грн 19 коп., інфляційні втрати в сумі 89 921 грн 11 коп.

Щодо клопотання позивача про застосування положень ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Відповідно до частин 11, 12 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 зазначено, що за загальним правилом, у справах про стягнення суд визначає конкретну суму до стягнення з відповідача у справі станом на момент ухвалення судового рішення за наслідками вирішення спору по суті.

Правила ч. 10 ст. 238 ГПК України встановили виняток із зазначеного загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами у справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення такого судового рішення.

Мета такого інституту передовсім полягає у процесуальній економії, оскільки надає можливість позивачу не звертатися до суду повторно з позовом про стягнення відсотків або пені за період після ухвалення судового рішення та його невиконання.

З огляду на порушення відповідачем грошового зобов`язання щодо сплати боргу, задоволення вимоги про стягнення 3% річних, нарахованих на відповідну заборгованість, відсутність законодавчого обмеження щодо нарахування відсотків, а також, враховуючи принцип процесуальній економії, та з метою стимулювання боржника до своєчасного виконання судового рішення, суд вважає за можливе зазначити у рішенні суду про нарахування 3% річних, починаючи з 25.03.2025 (наступний день після закінчення визначеного позивачем періоду нарахуванням 3% річних) до моменту його повного виконання.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3% річних нараховуються саме на залишок боргу, що залишився після сплати.

Щодо розподілу судового збору.

Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 зазначено про те, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України «Про судовий збір» (п. 8.23 постанови).

Оскільки позов був поданий через підсистему «Електронний суд», тому позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 3 439 грн 66 коп. (286 638,15*1,5%*0,8).

Судом встановлено, що при зверненні з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 440 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 24.03.2025 № .

Таким чином, позивачем під час звернення з позовом до суду сплачена сума судового збору в більшому розмірі, яка повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»), тому суд не вирішує питання про повернення судового збору, оскільки клопотання про його повернення позивачем не подавалось.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3 439 грн 20 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.Позов фізичної особи-підприємця Щербаченко Алли Вікторівни до фізичної особи-підприємця Вілкула Євгена Романовича про стягнення 286 638 грн 15 коп. задовольнити частково.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця Вілкула Євгена Романовича, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь фізичної особи-підприємця Щербаченко Алли Вікторівни, місцезнаходження: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 борг в сумі 179 842 грн 21 коп., 3% річних в сумі 16 836 грн 19 коп., інфляційні втрати в сумі 89 921 грн 11 коп., судовий збір в сумі 3 439 грн 20 коп.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, в порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України, починаючи з 25.03.2025 до моменту повного виконання рішення суду нараховувати 3% річних на суму основного боргу у розмірі 179 842 грн 21 коп. за формулою: С x 3 x Д/К/100, де С - сума основного боргу, Д - кількість днів прострочення, К - кількість днів у році.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.У задоволенні решти позову відмовити.

5.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

6.Повне рішення складено - 27.05.2025.

Суддя Андрій СЕКІРСЬКИЙ