ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" травня 2025 р. м. Черкаси Справа № 925/594/25

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., розглянувши заяву Фермерського господарства "Нектар" про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою у справі

за позовом Фермерського господарства "Нектар",

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоекспресагро",

про стягнення 1 440 294,84 грн,

УСТАНОВИВ:

27.05.2025 до Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Фермерського господарства "Нектар" (далі - ФГ "Нектар") з вимогою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоекспресагро" (далі - ТОВ "Автоекспресагро") 1 440 294,84 грн заборгованості.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 11.03.2025 № 11/03 в частині повної та своєчасної поставки оплаченого товару та неповернення попередньої оплати за товар.

Разом із позовною заявою ФГ "Нектар" подало заяву про забезпечення позову з вимогою накласти арешт на кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ "Автоекспресагро" в банківських установах у межах суми 1 440 294,84 грн.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що 11.03.2025 сторони уклали договір поставки №11/03, відповідно до п. 5.1. якого, покупець здійснює оплату за товар в українських гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно рахунку-фактури у порядку та строки, що визначені у додатках, які є невід`ємною частиною договору. Згідно з п. 3.10 договору, у разі ненадання постачальнику транспортної інструкції на відвантаження товару протягом 10 календарних днів з дати надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, постачальник зобов`язаний повернути зазначені грошові кошти покупцеві.

Згідно рахунку відповідача №16 від 11.03.2025 позивачем 11.03.2025 сплачено відповідачу за товар грошові кошти в сумі 1 300 500 грн згідно платіжної інструкції №45 від 11.03.2025.

Так позивач вважає, що оскільки позивач протягом 10 календарних днів в письмовій формі відповідачу транспортну інструкцію не надав, то останній з огляду на вказане був зобов`язаний після 21.03.2025 повернути позивачу сплачені за товар грошові кошти в сумі 1 300 500 грн, проте, не виконав взяті на себе зобов`язання. Позивач стверджує, що 16.04.2025 звернувся з листом-претензією до відповідача в якій вимагав повернути грошові кошти, у розмірі зазначеному в згаданих в цьому листі платіжної інструкції або поставити товар, який не був поставлений відповідно до умов договору №11/03 від 11.03.2025. Окрім того, позивач стверджує, що направив відповідачу транспортну інструкцію про поставку товару 17.05.2025 з використанням програмного забезпечення "M.E.Doc", яка була отримана відповідачем в цей же день. Проте, за твердженням позивача, його вимоги відповідач залишив без задоволення та станом на 27.05.2025 товар фактично не поставив, про причини неможливості поставки не повідомив та грошові кошти не повернув.

Так позивач вважає, що оскільки відповідач не має наміру добровільно повернути кошти за непоставлений товар та може вчини дії, направлені на перешкоджання виконанню рішення суду у разі задоволення позову, є підстави до забезпечення позовної заяви шляхом накладення арешту на кошти відповідача, які знаходяться в банківських установах, у межах суми стягнення, що забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами відповідачем задля запобігання перешкод у виконанні рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України)

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. (ч. 4 ст. 137 ГПК України)

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії. (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/4669/21)

Предметом позовних вимог ФГ "Нектар" є стягнення коштів у сумі 1 440 294,84 грн.

Як на підставу для забезпечення позову заявник вказує на те, що ТОВ "Автоекспресагро" не виконало зобов`язання з повернення попередньої оплати добровільно та останнє має можливість розпоряджатися коштами, які знаходяться на його рахунках, через що у заявника наявні припущення, що можливе ускладнення або унеможливлення виконання в майбутньому рішення суду у разі задоволення позову.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 4 ст. 236 ГПК України)

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 17.09.2020 у справі № 910/72/20, від 15.01.2021 у справі № 914/1939/20, від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20, від 15.04.2021 у справі № 910/16370/20, від 24.06.2022 у справі № 904/3783/21, від 26.09.2022 у справі № 911/3208/21.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. (таких висновків дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22)

Тобто наведений підхід передбачає необхідність доказування наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову щодо наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування такого заходу забезпечення позову, обґрунтування заявником відомих йому обставин або тих обставин, про які він об`єктивно може дізнатися, які б свідчили про утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення у разі задоволення позову. (подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17.12.2024 у справі № 910/3268/22)

У справі, що розглядається припущення позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову ґрунтується на тому, що відповідач має можливість вільно розпоряджатися грошовими коштами.

Суд зауважує, що такі обставини не є достатніми для підтвердження наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення.

Суд бере до уваги, що можливість відповідача у будь-який момент розпорядитися наявними на його рахунках грошовими коштами є беззаперечною, а тому таке розпорядження в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За вказаних умов вимога про надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Така правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22.

При визначенні необхідності прийняття справи № 917/1610/23 до свого розгляду Об`єднана палата Касаційного господарського суду в ухвалі від 01.03.2024 проаналізувавши правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, зазначила таке:

"Разом із тим, у пункті 23 цієї постанови зазначено таке: "Верховний Суд звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін".

Таким чином, наведений зміст постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду засвідчує, що у ній взагалі відсутні правові висновки, про які стверджує колегія суддів (про те, що у питанні застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та/або грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача/зацікавленої особи, позивач (заявник) звільняється від доказування наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом подання доказів до суду щодо наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування такого заходу забезпечення позову). "

Із вказаного суд доходить висновку, що не підлягає доказуванню лише обставина можливості відповідачем розпоряджатися своїми коштами, проте це не позбавляє заявника (позивача) доводити наявність обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову із наданням доказів на підтвердження такої необхідності.

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення. (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.11.2024 у справі №91013310/23, від 15.09.2023 у справі № 910/6804/23, від 18.10.2023 у справі № 922/1864/23)

Таким чином, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Так, розглядаючи дану заяву про забезпечення позову суд дослідив наявну в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформацію за запитом про відповідача за його власною назвою товариства - "Автоекспресагро" і встановив, що наявні відомості про розгляд лише однієї господарської справи - №925/460/25 за участю ТОВ "Автоекспресагро" в якості відповідача. Вказане свідчить, що ймовірно відповідач не є товариством, яке систематично не виконує договірні зобов`язання, що б спричинило відповідну кількість звернень його контрагентів за захистом своїх прав до суду.

Далі, як зазначає позивач, строк спірного договору - до 31.12.2025, тобто наразі такий строк не сплив, договір є чинним.

Позивач зазначає, що попередню оплату він здійснив 11.03.2025, проте лише 13.05.2025 він направив відповідачу транспортну інструкцію для відвантаження продукції. Позивач стверджує, що поставка не відбулась і тому він після спливу декількох днів подає даний позов і заяву про забезпечення позову.

Суд доходить висновку, що нетривалий строк, що сплив після останнього дня, коли відповідач, за твердженням позивача, мав поставити товар, на дату подання заяви про забезпечення позову не є достатнім для висновку, що у разі невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення у разі задоволення позову буде утруднене.

Суд звертає увагу, що вказаний аналіз проведено лише з тверджень позивача і судом не здійснюється розгляд справи по суті.

Враховуючи викладене в сукупності (відсутність значної кількості судових справ щодо відповідача, незначний сплив строку на поставку товару), суд доходить висновку про відсутність можливості пересвідчитись у наявності обґрунтованої необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Підсумовуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні заяви Фермерського господарства "Нектар" про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. (ч. 8 ст. 140 ГПК України)

Суд зауважує, що подання заяви про забезпечення позову можливе повторно, у разі виникнення обставин, які б свідчили про необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 136, 137, 140, 234, 235, 239, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фермерського господарства "Нектар" про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання.

Копію ухвали надіслати позивачу за допомогою системи "Електронний суд".

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА