УХВАЛА

28 травня 2025 року

м. Київ

cправа № 5011-49/217-2012

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В. Г. - головуючого, Васьковського О. В., Картере В. І.,

перевіривши матеріали касаційної скарги арбітражного керуючого Левкович Олени Кононівни (вх. № 3731/2025)

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2025

та на ухвалу Господарського суду міста Києві від 04.09.2024

у справі № 5011-49/217-2012

за заявою ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Інтелект"

про банкрутство, -

В С Т А Н О В И В:

04.09.2024 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 5011-49/217-2012 клопотання ліквідатора банкрута про стягнення грошової винагороди, відшкодування витрат арбітражного керуючого - задоволено частково.

Клопотання ліквідатора банкрута про затвердження звітів про нарахування та виплату основної грошової винагороди та витрат - задоволено частково.

Затверджено звіти про нарахування та виплату основної грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого Левкович Олени Кононівни за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Бізнес-Інтелект" за період з 16.05.2016 по 16.03.2024 в розмірі 736 491,50 грн.

Стягнуто з АТ КБ "ПриватБанк" на користь арбітражного керуючого Левкович Олени Кононівни грошову винагороду ліквідатора банкрута у розмірі 354 469,00 та відшкодування витрат у розмірі 281,00 грн. за виконання обов`язків ліквідатора у справі № 5011-49/217-2012 про банкрутство ТОВ "Бізнес-Інтелект".

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь арбітражного керуючого Левкович Олени Кононівни грошову винагороду та відшкодування витрат в сумі 88 103,75 грн за виконання обов`язків ліквідатора у справі № 5011-49/217-2012 про банкрутство ТОВ "Бізнес-Інтелект".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь арбітражного керуючого Левкович Олени Кононівни грошову винагороду та відшкодування витрат в сумі 293 637,75 грн за виконання обов`язків ліквідатора у справі № 5011-49/217-2012 про банкрутство ТОВ "Бізнес-Інтелект".

Затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТОВ "Бізнес-Інтелект" ().

Ліквідовано банкрута - ТОВ "Бізнес-Інтелект" (), як юридичну особу у зв`язку з банкрутством.

Зобов`язано ліквідатора, орган державної реєстрації і орган статистики провести відповідні дії з виключення юридичної особи банкрута з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Провадження у справі № 5011-49/217-2012 закрито.

Дію мораторію припинено.

Ліквідатором ТОВ "Бізнес-Інтелект" - арбітражним керуючим Левкович Оленою Кононівною та ОСОБА_2 подано апеляційні скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі №5011-49/217-2012 в частині затвердження звітів про нарахування та виплату основної грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого та стягнення їх з кредиторів.

20.03.2025 постановою Північного апеляційного господарського суду (повний текст постанови складено 28.04.2025) апеляційні скарги арбітражного керуючого Левкович Олени Кононівни та ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 5011-49/217-2012 - залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 5011-49/217-2012 - залишено без змін.

15.05.2025 (через підсистему "Електронний суд") арбітражним керуючим Левкович Оленою Кононівною подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить:

- скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києві від 04.09.2024 про закриття провадження у справі № 5011-49/217-2012 про банкрутство ТОВ "Бізнес-Інтелект" в частині часткового задоволення клопотання ліквідатора про стягнення грошової винагороди, відшкодування витрат арбітражного керуючого, часткового задоволення клопотання ліквідатора про затвердження звітів про нарахування та виплату основної грошової винагороди та витрат, в частині затвердження звітів про нарахування та виплату основної грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого Левкович Олени Кононівни за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Бізнес-Інтелект" з 16.05.2016 по 16.03.2024 в розмірі 736 491,50 грн, в частині вимог про стягнення грошової винагороди ліквідатора банкрута у розмірі 354 469,00 та відшкодування витрат у розмірі 281,00 грн з АТ КБ "ПриватБанк".

- справу № 5011-49/217-2012 у скасованій частині направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

16.05.2025 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В. Г. (суддя-доповідач), суддів: Банаська О. О., Васьковського О. В.

26.05.2025 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку обранням судді Банаська О. О. до Великої Палати Верховного Суду, для розгляду касаційної скарги арбітражного керуючого Левкович Олени Кононівни у справі № 5011-49/217-2012 визначено колегію суддів у складі: головуючого - Пєскова В. Г. (суддя-доповідач), суддів: Васьковського О. В., Картере В. І.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.03.1987 у справі "Monnell and Morris v. the United Kingdom" (§ 56) зазначено, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з частиною шостою статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Тобто норми процесуального закону можливість касаційного оскарження судових рішень у справі про банкрутство ставлять у пряму залежність від особливостей (випадків), передбачених законодавством про банкрутство.

З 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), ухвали попереднього засідання, ухвал за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, поданих після закінчення строку, встановленого для їх подання, ухвали про затвердження плану санації у справі про банкрутство, ухвали про затвердження плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника та рішень, прийнятих за результатами розгляду заяв, поданих у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Наведений у частині третій статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

Водночас, за змістом абзацу 2 частини третьої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку окремо, можуть включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство (неплатоспроможність), що підлягають оскарженню.

У даному випадку предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2025, прийнята за результатами перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі №5011-49/217-2012 в частині затвердження звітів про нарахування та виплату основної грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого Левкович Олени Кононівни за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Бізнес-Інтелект" з 16.05.2016 по 16.03.2024 в розмірі 736 491,50 грн та в частині стягнення грошової винагороди ліквідатора банкрута у розмірі 354 469,00 грн та відшкодування витрат у розмірі 281,00 грн з АТ КБ "ПриватБанк", можливість касаційного оскарження якої не передбачена частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Такого ж висновку щодо застосування частини третьої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалах від 05.12.2024 у справі № 910/2863/23, від 06.02.2024 у справі № 916/1261/16, від 23.01.2024 у справі № 910/3070/21, від 07.12.2023 у справі № 918/171/21, від 10.02.2022 у справі № 912/1324/16.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Як зазначалося вище, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг на рішення (рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Таким чином, вичерпний перелік прийнятих у справі про банкрутство ухвал місцевого суду та постанов суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 5011-49/217-2012 за касаційною скаргою арбітражного керуючого Левкович Олени Кононівни на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 в частині затвердження звітів про нарахування та виплату основної грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого Левкович Олени Кононівни за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Бізнес-Інтелект" з 16.05.2016 по 16.03.2024 в розмірі 736 491,50 грн та в частині стягнення грошової винагороди ліквідатора банкрута у розмірі 354 469,00 грн та відшкодування витрат у розмірі 281,00 грн з АТ КБ "ПриватБанк", оскільки вона подана на судові рішення, які відповідно до частини третьої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 12, 234, 235, 287, пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 5011-49/217-2012 за касаційною скаргою арбітражного керуючого Левкович Олени Кононівни на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 в частині затвердження звітів про нарахування та виплату основної грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого Левкович Олени Кононівни за період виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Інтелект" з 16.05.2016 по 16.03.2024 в розмірі 736 491,50 грн та в частині стягнення грошової винагороди ліквідатора банкрута у розмірі 354 469,00 грн та відшкодування витрат у розмірі 281,00 грн з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді О. Васьковський

В. Картере