УХВАЛА

м. Київ

21.05.2025Справа № 910/12500/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у судовому засіданні

заяву Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про зміну способу і порядку виконання судового рішення та виправлення помилки у виконавчому документі

у справі № 910/12500/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вандерлі"

до 1) Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

2) Державного підприємства "СЕТАМ"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва"

та за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акту реалізації майна на електронних торгах, визнання недійсним свідоцтва, скасування рішення про державну реєстрацію та стягнення 2 323 956,83 грн

Представники учасників справи: відповідно до протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вандерлі" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач-1) та Державного підприємства "СЕТАМ" (далі - відповідач-2), в якій просило суд:

- визнати недійсними проведені 13.05.2021 електронні торги за лотом № 475309 з реалізації нежитлової будівлі літ. "А", загальною площею 79,1 кв.м., місцезнаходження: м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 36-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- визнати недійсним протокол № 538447 проведення електронних торів, який сформовано 13.05.2021, з реалізації нежитлової будівлі літ. "А", загальною площею 79,1 кв.м, місцезнаходження: м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 36-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- визнати недійсним акт реалізації майна на електронних торгах від 18.05.2021, складений державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжним Є.Д.;

- визнати недійсним свідоцтво від 19.05.2021 (зареєстроване в реєстрі за № 907), видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоровою Ксенією Іванівною;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58221760 від 19.05.2021, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоровою Ксенією Іванівною, на підставі якого за ТОВ "Вандерлі" було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 42023577;

- стягнути з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь позивача 1139050,00 грн сплачених на підставі протоколу № 538447 проведення електронних торів, який сформовано 13.05.2021, 424099,50 грн інфляційних втрат, 10886,14 грн збитків за сплачені податки та 666580,64 грн збитків у формі упущеної вигоди;

- стягнути з Державного підприємства "СЕТАМ" на користь позивача 59950,00 грн сплачених в якості гарантійного внеску за участь у торгах та 23390,55 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 позов було задоволено частково, визнано недійсними проведені 13.05.2021 електронні торги за лотом № 475309 з реалізації нежитлової будівлі літ. "А", загальною площею 79,1 кв.м, місцезнаходження: м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 36-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, визнано недійсним протокол № 538447 проведення електронних торів, який сформовано 13.05.2021, з реалізації нежитлової будівлі літ. "А", загальною площею 79,1 кв.м, місцезнаходження: м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 36-Ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, визнано недійсним Акт реалізації майна на електронних торгах від 18.05.2021, складений державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжним Є.Д., визнано недійсним свідоцтво від 19.05.2021 (зареєстроване в реєстрі за № 907), видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоровою Ксенією Іванівною, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58221760 від 19.05.2021, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоровою Ксенією Іванівною, на підставі якого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вандерлі" було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 42023577, стягнуто з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вандерлі" грошові кошти в сумі 1139050,00 грн, сплачені на підставі протоколу № 538447 проведення електронних торів, який сформовано 13.05.2021, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 13420,00 грн, стягнуто з Державного підприємства "СЕТАМ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вандерлі" грошові кошти в сумі 59950,00 грн, сплачені в якості гарантійного внеску за участь у торгах, стягнуто з держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вандерлі" збитки, завдані органом державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, в розмірі 447490,05 грн, в іншій частині позову відмовлено, повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Вандерлі" зі спеціального фонду Державного бюджету України частину судового збору в розмірі 24697,37 грн, сплаченого на підставі платіжної інструкції № 188 від 24.07.2023, витрати по сплаті судового збору в розмірі 10162,00 грн покладено на позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 було замінено цифри та слова у пункті 7 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі № 910/12500/23 (повного та скороченого): "13420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) грн 00 коп." на "31405 (тридцять одна тисяча чотириста п`ять) грн 00 коп.", у пункті 11 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі № 910/12500/23 (повного та скороченого) цифри та слова: "24697 (двадцять чотири тисячі шістсот дев`яносто сім) грн 37 коп." замінено цифрами та словами "6712 (шість тисяч сімсот дванадцять) грн 37 коп.". Дану ухвалу постановлено вважати невід`ємною частиною рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі № 910/12500/23.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2024 було залишено без задоволення апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі № 910/12500/23 залишено без змін, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на скаржника.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.11.2024 було відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №910/12500/23 за касаційною скаргою Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024.

25.03.2025 на виконання вказаного вище рішення було видано відповідні накази.

29.04.2025 представником Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві сформовано в системі "Електронний суд" заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення та виправлення помилки у виконавчому документі у цій справі, яка 29.04.2025 зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 заяву Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про зміну способу і порядку виконання судового рішення та виправлення помилки у виконавчому документі у справі №910/12500/23 було призначено до розгляду на 21.05.2025.

У судове засідання 21.05.2025 представники учасників справи не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання учасники справи були повідомлені належним чином, явка представників учасників справи обов`язковою судом не визнавалась.

Розглянувши заяву Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про зміну способу і порядку виконання судового рішення та виправлення помилки у виконавчому документі у цій справі, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частинами 1, 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації такого рішення в разі неможливості його виконання у порядку та у спосіб, що раніше встановлені. Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або у спосіб, встановлений господарським судом.

Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Спосіб виконання рішення визначається на підставі передбачених статтею 16 Цивільного кодексу України способів захисту цивільних прав.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. Вирішуючи питання про зміну способу виконання рішення, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість такого виконання рішення суду.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України. Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 904/1478/15, від 27.06.2018 у справі № 713/1062/17 та в постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 у справі № 6-1829цс15.

Зміна способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом на гарантування виконання рішення (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2015 №11-рп/2012).

Під зміною порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом інших механізмів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання в порядку раніше встановленому.

Так, зміна способу виконання рішення, здійснена судом в порядку, визначеному статтею 331 Господарського процесуального кодексу України, не є прийняттям нового рішення, яке підлягає окремому виконанню, але означає прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, встановлений у рішенні та припинення здійснення тих заходів, які були визначені рішенням та здійснення їх у спосіб, встановлений ухвалою, винесеною відповідно до норм процесуального права. Отже, така ухвала є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення та спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу.

Таким чином, процедура зміни порядку та способу виконання остаточного судового рішення, визначена частинами 1, 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін, як і не передбачає при цьому зміни резолютивної частини рішення.

Зокрема, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення суд не може змінювати останнє по суті.

Статтею 25 Бюджетного кодексу України встановлено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою у порядку, визначеному законом.

Згідно з розділом VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, рішення суду про стягнення коштів державного бюджету виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 зі змінами (далі - Порядок № 845).

Відповідно до пункту 35 Порядку № 845 безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду, здійснює Державна казначейська служба України.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету (пункт 38 Порядку № 845).

Отже, відповідно до Бюджетного кодексу України та Порядку № 845 обов`язок виконання рішення суду про стягнення збитків, завданих органом державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, покладено на Державу, за рахунок коштів Держаного бюджету України.

Додатком 3 до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" визначено, що розпорядником бюджетної програми КПКВК 3504030 є Державна казначейська служба України.

Водночас Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.06.2018 у справі №910/23967/16 вказала на відсутність необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання у резолютивній частині рішення суду, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

Суд враховує, що пунктом 5 Порядку № 845 передбачено, що під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право вживати заходів до виконання виконавчих документів, безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, зокрема звертатися до органу, який видав виконавчий документ із заявою про зміну порядку і способу виконання такого рішення.

Згідно з підпунктом 1 пункту 11 Порядку № 845 відкладення безспірного списання коштів здійснюється у разі призначення до розгляду органом, який видав виконавчий документ, заяви про роз`яснення рішення про стягнення коштів, встановлення або зміну порядку і способу, розстрочку та/або відстрочку його виконання чи виправлення помилки або про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, зважаючи на наявність у Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві підстав та повноважень для звернення з відповідною заявою до суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви в частині зміни порядку виконання рішення суду.

Щодо виправлення помилки в наказі Господарського суду міста Києва від 25.03.2025 у справі №910/12500/23 суд зазначає таке.

Частинами 1, 3 статті 327 Господарського процесуального кодексу України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

У постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №202/1722/19 зазначено, що відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18)).

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Суд зазначає, що виконання рішення суду у цій справі в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача збитків, завданих органом державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, виконується Державною казначейською службою України відповідно до Порядку №845. Водночас боржником у спірних правовідносинах є саме Держава Україна, а не Казначейство.

Відповідно до частин 1, 4 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та виправити помилку в наказі Господарського суду міста Києва від 25.03.2025, виданому на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі №910/12500/23, зазначивши вірне найменування боржника - "Держава Україна".

Керуючись статтями 234, 235, 245, 328, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про зміну способу і порядку виконання судового рішення та виправлення помилки у виконавчому документі в справі № 910/12500/23 задовольнити.

2. Змінити порядок виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі № 910/12500/23 в частині стягнення з Держави Україна через Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6; ідентифікаційний код: 37567646) за рахунок коштів Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вандерлі" (Україна, 01013, м. Київ, вул. Деревообробна, буд. 3В; ідентифікаційний код: 43856758) збитки, завдані органом державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, в розмірі 447490 (чотириста сорок сім тисяч чотириста дев`яносто) грн 05 коп., шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вандерлі" (Україна, 01013, м. Київ, вул. Деревообробна, буд. 3В; ідентифікаційний код: 43856758) збитків, завданих органом державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, в розмірі 447490 (чотириста сорок сім тисяч чотириста дев`яносто) грн 05 коп.

3. Виправити помилку в наказі Господарського суду міста Києва від 25.03.2025, виданому на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі №910/12500/23, та вважати вірним найменування боржника - "Держава Україна".

4. Дану ухвалу вважати невід`ємною частиною рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі №910/12500/23 та наказу Господарського суду міста Києва від 25.03.2025, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі №910/12500/23.

5. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.05.2025

Суддя О.В. Нечай