номер провадження справи 6/46/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2025 Справа № 908/832/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федько Олександри Анатоліївни, розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу № 908/832/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИК» (27100, Кіровоградська область, м. Новоукраїнка, вул. Валерія Лобановського, буд. 33)

до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, кабінет №8)

про стягнення грошової суми.

Процесуальні дії по справі.

31.03.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вх. №902/08-07/25 (документ сформований в системі «Електронний суд» 28.03.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИК» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» про стягнення суми 215300,64 грн, яка складається з: суми 204497,00 грн заборгованості, 7479,30 грн - пені, 764,33 грн - 3% річних та 2560,01 грн - інфляційних втрат.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 31.03.2025, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/832/25 та визначено до розгляду судді Федько О.А.

Ухвалою суду від 02.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/832/25 в порядку спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 6/46/25. Постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/832/25. Запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня отримання ухвали надати суду відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог, якщо такі докази не надані позивачем.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7 ст. 6 ГПК України).

Згідно з положеннями п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі №908/832/25 від 02.04.2025 була направлена учасникам справи до їхніх електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд та отримана ними 02.04.2025 о 17 год. 46 хв., про що свідчать довідки про доставку електронних листів.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 02.05.2025 сплив тридцятиденний строк наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору.

Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує повне рішення без його проголошення - 30.05.2025.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилось.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В якості підстави для звернення з позовом позивач зазначив про наявність між сторонами господарських правовідносин, які врегульовані договором поставки №120 від 23.10.2023. Позивач доводить, що зобов`язання за вказаним правочином виконав та перерахував на користь відповідача на підставі виставлених рахунків-фактур №0008/0001331 від 06.08.2024 грошові кошти в сумі 178 833,90 грн, №0008/0001627 від 09.09.2024 на суму 176 313,90 грн, №0008/0002145 від 18.11.2024 на суму 126 878,90 грн, №0008/0002366 від 12.12.2024 на суму 127 388,90 грн. Відповідач зобов`язання щодо поставки товару (бензин, дизпаливо, газ нафтовий скраплений) за договором поставки №120 від 23.10.2023 в повному обсязі не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 204 497,00 грн. Зазначає, що претензією від 07.01.2025 вих. №3 позивач вимагав у відповідача повернення суми попередньої оплати за останньою поставкою в сумі 127 388,90 грн. У відповідь відповідач повідомив, що тимчасово не може виконати свої зобов`язання через затримку поставки товару. У зв`язку з неповерненням відповідачем суми попередньої оплати, позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 7479,30 грн, суму 3% річних в розмірі 764,33 грн за період прострочення з 15.01.2025 по 28.03.2025та інфляційні втрати в розмірі 2560,01 грн за період прострочення січень-лютий 2025 року.

У додаткових поясненнях, які надійшли до суду 11.04.2025, позивач зазначив, що скретч-картки, які він отримував від відповідача протягом 2024 року (копії долучені до матеріалів справи) є безстроковими, оскільки у таких картках не зазначений термін їх дії.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом на подання відзиву на позов.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін суду не надходило.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ураховуючи ненадання відповідачем відзиву на позов, суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

23.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (постачальник, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИК» (покупець, позивач у справі) укладено договір поставки №120 (надалі - договір), за умовами якого постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність товари, а Покупець зобов`язується оплатити і прийняти вказаний товар (п. 1.1 договору).

Пунктом 1.5 договору встановлено, що відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997.

Загальна сума договору складається з загальної вартості товару за всіма видатковими накладними (п. 3.2 договору).

Пунктом 4.1 договору встановлено, що оплата товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку на товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та дійсна протягом дня його виписки. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок Постачальника.

Постачальник зобов`язується видати довірчі документи представнику Покупця, за умови: надання представником довіреності на отримання товару із зазначенням: ПІБ довіреної особи, паспортні дані, ідентифікація підпису, номенклатура та кількість ТМЦ, що скріплена підписом Покупця та печаткою (за умови її наявності у сторони) Покупця та при наявності в нього паспорту; представника Покупця вказано у Додатку 1 до Договору та при наявності в нього паспорту; підписання видаткових накладних з використанням електронного документообігу програмного комплексу M.E.Doc та цифрового підпису Постачальника та Покупця (п. 4.4 Договору).

Згідно з п. 4.5.1 договору після отримання оплати товару, Постачальник зобов`язаний протягом 5-ти робочих днів передати Покупцю, а Покупець зобов`язаний отримати від Постачальника довірчі документи (скретч-картки) на придбання кількості ПММ, як підтвердження здійснення оплати товару.

Пунктом 5.1 договору визначений строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документа (скретч-картки).

Передача Покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-карток (п. 5.2.1 договору).

Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у картці об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передавати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці (п. 5.2.2 договору).

Пунктом 6.3 договору встановлено, що Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором, забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установлених розділом 2 цього договору.

У пункті 7.2 договору сторонами погоджено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення.

Згідно з п. 10.2 договору цей договір укладений терміном на один рік. У випадку, якщо жодна зі сторін письмово не виявила бажання припинити його дію, даний договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік і на тих же умовах.

13 серпня 2024 року позивач перерахував на рахунок відповідача кошти в сумі 178 833,90 грн згідно платіжної інструкції № 1268 від 13.08.2024, призначення платежу - оплата за ПММ по рах. №0008/0001331 від 06.08.2024 р.

Згідно видаткової накладної № 0008/0001466 від 15.08.2024 та специфікації №0008/0001466-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0008/0001466 від 15.08.2024, відповідач відвантажив, а позивач отримав: скретч-картка УкрА92 15 л в кількості 68 шт, скретч-карткаУкрА92 20 л в кількості 24 шт., скретч-картка УкрА95 20 л в кількості 39 шт, скретч-картка УкрА95 15 л в кількості 48 шт, скретч-картка УкрДТ 20 л в кількості 5 шт.,скретч-картка РегГАЗ 15 л в кількості 34 шт.

Товариство використало всі, крім скретч-карт УкрА92 15 л в кількості 2 штуки, з номерами: 12, 13, на суму 1575,00 грн в тому числі ПДВ.

16 вересня 2024 року позивач перерахував на рахунок відповідача кошти в сумі 176313,90 грн згідно платіжної інструкції № 1559 від 16.09.2024, призначення платежу - оплата за ПММ по рах. №0008/0001627 від 09.09.2024 р.

Згідно видаткової накладної № 0008/0001747 від 17.09.2024 та специфікації №0008/0001747-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0008/0001747 від 17.09.2024 відповідач відвантажив, а позивач отримав: скретч-картка УкрА95 20 л в кількості 90 шт, скретч-карткаУкрА95 15 л в кількості 80 шт, скретч-картка УкрДТ 20 л в кількості 5 шт., скретч-картка РегГАЗ 15 л в кількості 31 шт, скретч-картка РегГАЗ 10 л в кількості 2 шт.

Позивач використав усі, крім скретч-карток УкрА95 20 л в кількості 7 шт. 96, 97, 99, 02, 03,05, 72) та скретч-карток РегГАЗ 15 л в кількості 24 шт. 26, 27, 40, 41, 42,43, 44, 45, 46, 47,48, 49, 50, 51, 52,53, 54, 55, 56, 57,58, 59, 60, 61) на загальну суму18615,00 грн, в тому числі ПДВ.

18 листопада 2024 року позивач перерахував на рахунок відповідача кошти в сумі 126 856,65 грн згідно платіжної інструкції № 1858 від 18.11.2024, призначення платежу - оплата за ПММ по рах. №0008/0002145 від 18.11.2024 р.

Згідно видаткової накладної № 0008/0002292 від 20.11.2024 та специфікації №0008/0002292-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0008/0002292 від 20.11.2024 відповідач відвантажив, а позивач отримав: скретч-картка УкрА95 20 л в кількості 55 шт, скретч-карткаУкрА95 15 л в кількості 60 шт, скретч-картка УкрДТ 20 л в кількості 5 шт., скретч-картка РегГАЗ 15 л в кількості 34 шт.

Позивач використав усі, крім скретч-карток УкрА95 20 л в кількості 28 шт. 20, 21, 22, 23, 24,25, 26, 27, 28, 29,32, 33, 34, 35, 36,37, 38, 39, 40, 41,42, 43, 60, 61, 62,63, 65, 47), скретч-карток УкрА95 15 л в кількості 22 шт. 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24,25, 26, 27, 28, 29,84, 85) та скретч-карток РегГАЗ 15 л в кількості 20 шт. 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34,35, 36, 37, 38, 39) на загальну суму 56 918,10 грн в тому числі ПДВ.

13 грудня 2024 року позивач перерахував на рахунок відповідача кошти в сумі127 388,90 грн, згідно платіжної інструкції № 2053 від 13.12.2024, призначення платежу - оплата за ПММ по рах. №0008/0002366 від 12.12.2024 р.

Згідно видаткової накладної № 0008/0002539 від 17.12.2024 та специфікації №0008/0002539-С відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0008/0002539 від 17.12.2024 відповідач відвантажив, а позивач отримав: скретч-картка УкрА95 20 л в кількості 55 шт, скретч-карткаУкрА95 15 л в кількості 60 шт, скретч-картка УкрДТ 20 л в кількості 5 шт., скретч-картка РегГАЗ 15 л в кількості 34 шт, з яких жодну скретч-картку не використав.

07.01.2025 у зв`язку з неможливістю для позивача отримати паливо за скретч-картками, отриманими від відповідача, через його відсутність на АЗС постачальника, позивачем на електронну адресу відповідача () направлено претензію вих. №3 з вимогою повернути протягом семи днів з моменту отримання даної вимоги кошти в розмірі 127 388,90 грн на розрахунковий рахунок позивача.

У відповіді на вказану претензію (вих. №6 від 09.01.2025) відповідач повідомив, що претензію позивача отримав 07.01.2025, однак не може виконати зобов`язання через затримку поставки палива на АЗС.

Загальна вартість не переданого відповідачем товару відповідно до договору поставки №120 від 23.10.2023, який оплачений позивачем, становить 204 497,00 грн.

Зазначені вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду, за яким відкрито провадження у даній справі.

Доказів передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, внесеної позивачем, відповідач на час розгляду справи суду не надав.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором поставки №120 від 23.10.2023.

За змістом ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З положень статей 662, 663 ЦК України вбачається, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Учасники правочину в пункті 5.1 договору узгодили порядок розрахунків за товар, а саме шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку на товар. Тобто Замовник (позивач) здійснює попередню оплату за отримання товару в майбутньому.

Матеріали справи містять докази перерахування позивачем відповідачу попередньої оплати в загальному розмірі 609 415,60 грн на підставі виставлених відповідачем рахунків-фактур №0008/0001331 від 06.08.2024 на суму 178 833,90 грн, №0008/0001627 від 09.09.2024 на суму 176 313,90 грн, №0008/0002145 від 18.11.2024 на суму 126 878,90 грн, №0008/0002366 від 12.12.2024 на суму 127 388,90 грн, про що свідчать платіжні інструкції № 1268 від 13.08.2024, №1559 від 16.09.2024, №1858 від 18.11.2024 та №2053 від 13.12.2024.

Відповідач передав позивачеві довірчі документи (скретч-картки) на придбання палива (бензин, дизпаливо, газ нафтовий скраплений), про що свідчать видаткові накладні: №008/0001466 від 15.08.2024 на суму 178 833,90 грн, №0008/0001747 від 17.09.2024 на суму 176 291,65 грн, №0008/0002292 від 20.11.2024 на суму 126 878,90 грн, №0008/0002539 від 17.12.2024 на суму 127 388,90 грн та Специфікації відпущених скретч-карток на нафтопродукти по купюрах до видаткових накладних.

Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п.3 Правил).

Згідно з п.9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання,транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Згідно з п.3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п.п.10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.

З огляду на викладене, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.

Аналіз наявних в матеріалах справи доказів свідчить про недопоставку відповідачем товару за договором №120 від 23.10.2023, який оплачений позивачем, на суму 204 497,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановленийдоговором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його в установлений строк.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 ЦК України умовою їїзастосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року по справі №918/631/19.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповіді на претензію (вих. №6 від 09.01.2025) відповідач повідомив про неможливість виконання зобов`язань щодо поставки товару позивачеві через затримку поставки палива на АЗС.

Таким чином відповідач не дотримався встановлених договором поставки №120 від 23.10.2023 умов виконання зобов`язання щодо передачі товару позивачеві в обумовленій кількості, відтак у нього виник обов`язок повернути суму грошових коштів, сплачених позивачем в якості попередньої оплати за товар, який не переданий відповідачем.

Відповідач товар в повному обсязі позивачеві не передав, попередню оплату в сумі 204 497,00 грн за договором №120 від 23.10.2023 не повернув.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач заявлені позовні вимоги належними та допустимими доказами не спростував, доказів своєчасної поставки товару (бензин, дизпаливо, газ нафтовий скраплений) на суму отриманої передоплати або повернення суми попередньої оплати в розмірі 204 497,00 грн суду не надав.

Ураховуючи вище встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 204 497,00 грн заборгованості (попередньої оплати) за договором № 120 від 23.10.2023, є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також за неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання (повернення суми передоплати в розмірі 127 388,90 грн) позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 7479,30 грн та 3% річних у розмірі 764,33грн за період прострочення з 15.01.2025 по 28.03.2025, інфляційні втрати у розмірі 2560,01 грн за загальний період прострочення січень 2025 - лютий 2025 (включно).

Згідно з ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Відповідно до п. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 ст. 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга, третя статті 549 ЦК України).

Пунктом 7.2 договору сторонами погоджено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожний день прострочення.

Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин між сторонами, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний, в тому числі, сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної поставки товару за договором підтверджується матеріалами справи та є доведеним.

Як було зазначено судом вище, у зв`язку з неможливістю отримати паливо, позивач направив на електронну адресу відповідача, яка зазначена в п. 4.6.11 договору, претензію вих. №3 від 07.01.2025 з вимогою протягом семи днів з моменту отримання даної вимоги повернути кошти в сумі 127 388,90 грн (зазначена сума була перерахована позивачем на підстави рахунку-фактури №0008/0002366 від 12.12.2024).

Зазначена вимога отримана відповідачем 07.01.2025, про що ним зазначено у відповіді на претензію.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності правових підстав для застосування положень ст. 611, ч. 2 ст. 625 ЦК України та пункту 7.2 укладеного між сторонами договору.

Суд також зазначає, що невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, відповідачу нарахована пеня та 3% річних за період прострочення з 15.01.2025 по 28.03.2025, інфляційні втрати за період січень-лютий 2025 на суму неповернутої попередньої оплати в розмірі 127 388,90 грн.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» надані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, які виконані позивачем правильно, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 7479,30 грн, 3% річних в сумі 764,33 грн та інфляційних втрат в сумі 2560,01 грн.

Таким чином позов задовольняється судом в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на відповідача відповідно дост. 129 ГПК України.

Питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких визначений позивачем в розмірі 10 000,00 грн, судом не вирішувалось у зв`язку неподанням позивачем доказів, передбачених частиною 3 ст. 126, частиною 8 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11-А, кабінет №8, ідентифікаційний код юридичної особи 40308189) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИК» (27100, Кіровоградська область, м. Новоукраїнка, вул. Валерія Лобановського, буд. 33, ідентифікаційний код юридичної особи 33328882) суму боргу в розмірі 204 497,00 грн (двісті чотири тисячі чотириста дев`яності сім гривень 00 коп.), пеню в розмірі 7479,30 грн (сім тисяч чотириста сімдесят дев`ять гривень 30 коп.), 3% річних в розмірі 764,33 грн (сімсот шістдесят чотири гривні 33 коп.), інфляційні втрати в розмірі 2560,01 грн (дві тисячі п`ятсот шістдесят гривень 01 коп.) та судовий збір в розмірі 2583,61 грн (дві тисячі п`ятсот вісімдесят три гривні 61 коп.).

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 30.05.2025.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Федько