РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.05.2025Справа № 910/673/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши матеріали справи за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Л`Кафа Груп", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріелті Сістем", про стягнення 420 591,66 грн,

за участю представників:

позивача: Качкурової С.В.;

відповідача: не з`явився;

третьої особи: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2025 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - Підприємство) звернулось до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Л`Кафа Груп" (далі - Товариство) 420 591,66 грн, з яких: 267 834,25 грн - основна заборгованість за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2018 року по жовтень 2021 року; 119 960,60 грн - інфляційні втрати, 30 842,12 грн - три проценти річних; 1 371,13 грн - основна заборгованість за спожиту теплову енергію за період з листопада 2021 року по серпень 2024 року; 470,30 грн - інфляційні втрати, 113,26 грн - три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати спожитої ним теплової енергії за адресою: місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22 січня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20 лютого 2025 року.

У підготовчому засіданні 20 лютого 2025 року суд постановив протокольні ухвали: про продовження з власної ініціативи суду строку підготовчого провадження на 30 днів; про відкладення засідання на 3 квітня 2025 року.

19 березня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання від цієї ж дати про залучення до участі у справі як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріелті Сістем" (далі - ТОВ "Ріелті Сістем"), яке є власником нежитлових приміщень, до яких поставлялась спірна теплова енергія.

У підготовчому засіданні 3 квітня 2025 року судом протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні усного клопотання представника позивача про продовження строку підготовчого провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 3 квітня 2025 року клопотання Підприємства від 19 березня 2025 року задоволено, залучено ТОВ "Ріелті Сістем" до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, зобов`язано позивача надіслати на адресу залученої третьої особи копію позовної заяви з доданими до неї документами, а також надати суду відповідні докази такого надсилання, встановлено третій особі строк для подання пояснень по суті спору - протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали, підготовче засідання відкладено на 17 квітня 2025 року.

14 квітня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання від цієї ж дати з доказами надсилання визначених ухвалою суду від 3 квітня 2025 року документів на адресу третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 1 травня 2025 року.

У судовому засіданні 1 травня 2025 року суд постановив протокольну ухвалу про відкладення засідання на 15 травня 2025 року.

У судовому засіданні 15 травня 2025 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач та третя особа про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та в установленому законом порядку, проте явку своїх уповноважених представників у призначені засідання не забезпечили, заяв по суті спору не подали.

Положеннями частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги те, що відповідач та третя особа були належним чином повідомлені про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами без участі представників цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", позивача визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства "Київенерго". Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 Підприємству видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. З 1 травня 2018 року позивач здійснює постачання теплової енергії у місті Києві.

Згідно з пунктом 2.2.1 статуту позивача предметом діяльності Підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, за адресою: місто Київ, бульвар Лесі України, будинок 2, оснащений теплолічильником центрального опалення. Дана обставина підтверджується доданими позивачем до позовної заяви належним чином засвідченими копіями: актів про готовність вузла комерційного обліку до роботи: від 13 лютого 2020 року № 2/2-2/02-950, від 12 травня 2020 року № 2/2-2/05-1105, від 12 травня 2021 року № 2/2-2/05-289; актів перевірки стану вузла обліку теплової енергії споживача: від 17 травня 2019 року № 2/05-864, від 30 листопада 2021 року № 2/2-2/11-1560, 6 червня 2023 року № 15047.

Як вбачається з копій витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 червня 2020 року № 213689935, власником нежитлових приміщень № 67, 68а, загальною площею 514,6 м2, розташованих за адресою: місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 2, є ТОВ "Ріелті Сістем". З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також вбачається, що зазначені нежитлові приміщення 12 вересня 2017 року передані в оренду Товариству на підставі договору оренди до 30 вересня 2024 року.

13 липня 2020 року позивач направив на адресу відповідача лист від вказаної дати № 30/5/3/7850 з проектом договору на постачання теплової енергії від 24 червня 2020 року № 1 (тимчасовий на період оренди), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах цього правочину. У вказаному листі Підприємство запропонувало відповідачу у 20-денний строк з моменту отримання листа повідомити про відсутність можливості споживання теплової енергії за об`єктом теплопостачання, зокрема, про зміни права власної/користування, від`єднання від внутрішньо будинкових мереж опалення тощо. У разі непідписання та/або неповернення проекту вказаного договору у встановлений законом строк, пропозиція Підприємства буде вважатись прийнятою на підставі статті 642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК країни). Належні докази направлення відповідачу вказаних документів наявні в матеріалах справи.

Додатком № 8 до договору № 1 встановлено, що об`єктом теплопостачання є нежитлове приміщення, площею 514,6 м2, розташоване за адресою: місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 2.

Предметом договору від 24 червня 2020 року № 1 є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах цього правочину.

Відповідно до пункту 2.1. договору № 1 при виконанні його умов, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Підпунктом 2.2.1 пункту 2.2. договору № 1 визначено, що теплопостачальна організація зобов`язується: постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - у період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до цього правочину.

Абонент зобов`язується: додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені в додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії; виконувати умови та порядок оплати в обсягах і терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору (підпункти 2.3.1., 2.3.2. пункту 2.3. договору № 1).

Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 30 вересня 2024 року. Керуючись статтею 631 ЦК України, сторони домовились про те, що дія цього договору поширюється на взаємовідносини, які фактично виникли між сторонами з 1 травня 2018 року. Цей договір укладається на умовах, визначених статтею 634 ЦК України (пункти 8.1., 8.5. договору № 1).

Додатком № 1 до договору № 1 передбачено, що теплопостачальна організація відпускає абоненту теплову енергію в гарячій воді у межах Q рік = 61,89 Гкал/рік з приєднаним тепловим навантаженням EQ = 0,0316 Гкал/годину, у тому числі: на опалення Qо = 0,0316 Гкал/годину.

Згідно з пунктом 1 додатку № 3 до договору № 1 розрахунки з абонентом за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами на теплову енергію, затвердженими відповідним органом у встановленому законодавством порядку, для Підприємства: для опалення - 1 214,23 грн/Гкал.

Додатком № 4 до договору № 1 визначено: абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує теплопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна згідно з Законом України "Про заставу" як засіб гарантії сплати спожитої теплової енергії (пункт 2); абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в ЦОК за адресою: вулиця Волоська, будинок 42: облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітній період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акта звірки абонент повертає в ЦОК); акт виконаних робіт (пункт 3).

Як зазначило Підприємство у своєму позові, відповідач на лист Підприємства відповіді не надав, запропонований позивачем проект договору не підписав, як і не повернув відповідний проект договору у визначений законом та листом від 13 липня 2020 року № 30/5/3/7850 строк.

Крім того, з набранням чинності Закону України від 3 грудня 2020 року № 1060 "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг" внесені зміни до організації моделі договірних відносин з виконавцем послуг, а саме: запроваджено укладання публічного договору приєднання.

З усіма фізичними або юридичними особами, які є власниками квартир і нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, які протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, вважаються укладеними публічні договори приєднання за формою, встановленою Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (далі - Правила).

Згідно з частиною 2 статі 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відповідно до абзаці 1 частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

За змістом абзацу 2 частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Судом встановлено, що 30 вересня 2021 року позивачем на його офіційному веб-сайті (https://kte.kmda.gov.ua/) опубліковано текст договору про надання послуги з постачання теплової енергії за формою, встановленою Правилами (з урахуванням внесених до них подальших змін).

Крім того, позивач у своєму позові зазначив, що ним було розміщено повідомлення про місце опублікування тексту договору в загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг в приміщеннях ЦОК.

Однак, ні власник спірних приміщень, ні відповідач не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги (позивачем) відповідний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладені обставини, у силу прямих приписів законодавства між Підприємством та відповідачем, як користувачем спірних нежитлових приміщень за адресою: місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 2, - було укладено публічний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, за умовами якого позивач зобов`язався надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі, відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач - своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим правочином.

За умовами пункту 7 договору виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною 1 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених частиною 1 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно з пунктом 8 договору виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього правочину, до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (індивідуального (садибного) будинку).

За змістом пункту 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315 (далі - Методика розподілу). Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Відповідно до пункту 20 договору, у разі відсутності інформації про показання вузла (вузлів) комерційного обліку та/або недопущення споживачем виконавця до вузла (вузлів) комерційного обліку для зняття показань для визначення обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, визначається середній обсяг споживання теплової енергії в будинку протягом попереднього опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів. Після відновлення надання показань вузлів комерційного обліку виконавець зобов`язаний провести перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем. Перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, у якому було отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу, але не більш як за 12 розрахункових періодів.

Згідно з пунктом 30 договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії, плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору, новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу (пункт 31 договору).

Положеннями пункту 32 договору встановлено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів, умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з пунктом 34 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, який настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

За умовами пункту 38 договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладання зазначеного правочину.

Цей договір набирає чинності з моменту його акцептування споживачем, але не раніше, ніж через 30 днів з моменту опублікування, і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із стороні не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, останній вважається продовженим на черговий однорічний строк (пункти 51 та 52 договору).

Судом також встановлено, що за період з жовтня 2018 року по серпень 2024 року відповідачу надавались послуги з постачання теплової енергії, що підтверджується наявними в матеріалах справи: рахунками-фактурами: від 31 серпня 2024 року № 1/2024-8, від 31 травня 2023 року № 1/2023-5; рахунком на оплату заборгованості за послуги постачання теплової енергії від 31 серпня 2024 року № 70101/08/2024/2; актами звіряння розрахунків за теплову енергію: від 31 серпня 2024 року (обліковий запис № 1), від 31 травня 2023 року (обліковий запис № 1); актом звіряння взаєморозрахунків за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по серпень 2024 року; актами приймання-передавання товарної продукції за період з липня 2020 року по грудень 2021 року; обліковими картками за період з липня 2020 року по грудень 2021 року; довідкою про нарахування за теплову енергію Товариству за договором за період з липня 2020 року по грудень 2021 року; актами надання послуг з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по 30 вересня 2023 року; розрахунками обсягів теплової енергії для опалювального приміщення без індивідуального тепло лічильника за період з жовтня 2018 року по квітень 2023 року; копіями: корінців нарядів на включення та відключення об`єкта теплоспоживання відповідача; відомостей обліку споживання теплової енергії в будинку за адресою: місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 2, за період з 1 лютого 2020 року по 18 квітня 2021 року; деталізованою інформацією про коригування нарахувань за теплову енергію за період з 1 жовтня 2018 року по 31 серпня 2024 року з розрахунком коригування нарахувань за спожиту теплову енергію та деталізованою інформацією про коригування нарахувань за послугу з постачання теплової енергії з 1 листопада 2021 року по 31 серпня 2024 року.

З доданого Підприємством до позовної заяви розрахунку основного боргу за теплову енергію вбачається, що останнім було здійснено нарахування відповідачу плату за теплову енергію пропорційно опалювальній площі орендованих приміщень: за період з жовтня 2018 року по жовтень 2021 року включно за особовим рахунком № 1 на загальну суму 267 834,25 грн; за період з листопада 2021 року по серпень 2024 року включно за особовим рахунком № 70101 на загальну суму 1 371,13 грн. Судом встановлено, що вказану заборгованість відповідач не сплатив.

28 березня 2023 року позивач звернувся до відповідача з вимогою від вказаної дати № 30/1/5/3504 про погашення заборгованості за спожиту теплову енергію. Належні докази направлення вказаної вимоги відповідачу з доданими до неї: актами приймання-передавання товарної продукції, актами звіряння розрахунків за теплову енергію, рахунка-фактури № 1/2023-2, актами надання послуг з обслуговування вузла комерційного обліку (будинкового) теплової енергії, рахунка на оплату заборгованості за послуги обслуговування вузла комерційного обліку (будинкового) теплової енергії та акта звіряння взаєморозрахунків за послуги з обслуговування будинкового вузла комерційного обліку та комунальної послуги з постачання централізованого опалення, наявні в матеріалах справи. Однак, ця вимога залишена відповідачем без задоволення та виконання.

Однак з наявної в матеріалах справи копії заяви Товариства від 1 червня 2023 року № 01/06 вбачається, що останнє визнало наявну в нього заборгованість зі спожитої теплової енергії та гарантувало оплату цієї заборгованості по 1 червня 2023 року включно. У цій же заяві відповідач просив припинити дію договору на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1 з 1 червня 2023 року. Однак, спірна заборгованість оплачена відповідачем не була, докази зворотнього в матеріалах справи відсутні.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Як передбачено частинами 1 статті 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Аналогічна норма міститься в частині 1 статті 9 Закону України "Про теплопостачання".

Пунктом 35 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною 2 статті 9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", - за розрахунковим або середнім обсягом споживання), обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Згідно з пунктом 24 Правил розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів- розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Судом також враховано, що механізм відключення житлових будинків, окремих квартир та нежитлових приміщень від мереж централізованого опалення визначається Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 3 розділу III Порядку для відокремлення (відключення) від централізованого опалення власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.

Виконання робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від централізованого опалення здійснюється виконавцем робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання чи іншим залученим власником суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання (пункт 9 розділу III Порядку).

Для виконання робіт із відокремлення (відключення) від централізованого опалення власник квартири чи нежитлового приміщення повідомляє виконавця відповідної комунальної послуги та виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання про своє рішення щодо відокремлення (відключення) від централізованого опалення шляхом подання письмової заяви в довільній формі, у якій зазначається наявність підстави для такого рішення згідно із Законом. До заяви додається копія витягу з протоколу засідання Комісії про розгляд питання щодо відокремлення (відключення) такої квартири чи нежитлового приміщення від централізованого опалення, а також копія проекту такого відокремлення (відключення) (пункт 10 розділу III Порядку).

Однак, у матеріалах справи відсутні докази, які вказували б на відключення відповідачем спірних приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) у встановленому законом порядку.

Будь-яких доказів того, що відповідач або власник спірних приміщень звертався до постійно діючої комісії відповідача для розгляду питань щодо відключення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води з письмовою заявою про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання, як і доказів отримання Товариством або власником спірних приміщень необхідного погодження на такі дії, у тому числі залучення уповноваженої організації та розробленого проекту відключення, відповідачем та третьою особою під час розгляду даної справи не надано і в матеріалах даної справи такі докази відсутні.

Так само в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження відсутності підключення спірних приміщень до централізованого опалення до моменту їх набуття у користування Товариством.

У свою чергу, самовільне відключення приміщення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення споживача від оплати за послуги теплопостачання. Споживач, що самовільно відключив належне йому приміщення від систем централізованого опалення, зобов`язаний оплачувати послуги з теплопостачання в такому ж порядку і розмірах, якби відповідне відключення ним проведено не було.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 2 березня 2018 року в справі № 915/89/16, від 17 травня 2018 року в справі № 922/2186/17, від 22 травня 2018 року в справі № 904/8810/17.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу Товариства, яка складає 269 205,38 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останнє на момент прийняття рішення не надало належних документів, які свідчать про відсутність вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги Підприємства про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку з оплати теплової енергії, Підприємство також просило суд стягнути з відповідача: 119 960,60 грн інфляційних втрат та 30 842,12 грн трьох процентів річних, нарахованих на суму основної заборгованості за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2018 року по жовтень 2021 року в розмірі 267 834,25 грн; 470,30 грн інфляційних втрат та 113,26 грн трьох проценти річних, нарахованих на суму основної заборгованості за спожиту теплову енергію за період з листопада 2021 року по серпень 2024 року в розмірі 1 371,13 грн, згідно наданого позивачем розрахунку.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлений позивачем до стягнення розмір інфляційних втрат та трьох процентів річних є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства, не перевищує розрахованої судом суми, тому позовна вимога про стягнення з відповідача вказаних компенсаційних виплат також підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Підприємства підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Л`Кафа Груп" (01103, місто Київ, вулиця Михайла Бойчука, будинок 13; ідентифікаційний код 40242799) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код 40538421) 269 205 (двісті шістдесят дев`ять тисяч двісті п`ять) грн 38 коп. основної заборгованості, 120 430 (сто двадцять тисяч чотириста тридцять) грн 90 коп. інфляційних втрат, 30 955 (тридцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 38 коп. трьох процентів річних та 6 308 (шість тисяч триста вісім) грн 87 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26 травня 2025 року.

Суддя Є.В. Павленко