РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.05.2025Справа № 910/1399/25

За позовомБучанської міської ради
доАнтимонопольного комітету України
провизнання недійсним та скасування рішення
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Резнік М.О.;

від відповідача: Гришина М.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/1399/25 за позовом Бучанської міської ради (далі також - позивач) до Антимонопольного комітету України (далі також - відповідач, Комітет, АМК) про визнання недійсним та скасування рішення від 26.12.2024 № 539-р у справі № 128-26.13/49-23 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

14.03.2025 відповідач подав відзив на позов.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 15.05.2025.

Представник позивача в судовому засіданні 15.05.2025 наполягав на задоволенні позову, а представник відповідача проти позовних вимог заперечив у повному обсязі.

Рішення в даній справі ухвалено з урахуванням ст. ст. 219, 220, 233 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За результатами розгляду матеріалів справи № 128-26.13/49-23 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції Бучанською міською радою, передбаченого п. 3 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій органу місцевого самоврядування, які призвели до недопущення конкуренції на ринках послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, та подання Департаменту досліджень і розслідувань ринків паливно-енергетичного комплексу та житлово-комунального господарства від 11.11.2024 № 128-26.13/49-23/414-спр з попередніми висновками у справі, 26.12.2024 Антимонопольний комітет України виніс рішення № 539-р (далі також - Рішення № 539-р), яким постановив:

Визнати дії Бучанської міської ради, які полягали в передачі зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд у селах Гаврилівка, Блиставиця й Тарасівщина в безоплатне користування Приватному комунальному побутовому підприємству «Теплокумунсервіс» без проведення конкурсної процедури, передбаченої чинним законодавством, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 3 ст. 50 та ч. 1 ст. Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій органу місцевого самоврядування, які призвели до недопущення конкуренції на ринках послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Доводи Комітету щодо вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції зводяться здебільшого до того, що дії Бучанської міської ради, які полягали в непроведенні конкурсу, призвели недопущення конкуренції, оскільки ПКПП «Теплокомунсервіс» отримало переваги під час здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не завдяки власним досягненням, здобутим у результаті участі у відповідній конкурсній процедурі, внаслідок чого було б забезпечено змагання з іншими суб`єктами господарювання-конкурентами, що є однією з умов економічної конкуренції, а за рахунок зовнішніх чинників, якими в цьому випадку є вплив органу місцевого самоврядування, наділеного владними повноваженнями.

Обґрунтовуючи заявлений позов Бучанська міська рада наголошує, що з Рішенням № 539-р не погоджується та вважає його таким, що прийняте при недоведеності обставин, які мають значення для справи, які визнано встановленими; за невідповідності висновків, викладених у рішенні обставинам справи, з огляду на наступне:

- у період 2018-2021 рр. на території Бучанської міської територіальної громади діяло три підприємства, що надавали послуги з централізованого водопостачання та водовідведення;

- у зв`язку з прийняттям рішення про ліквідацію двох комунальних підприємств у жовтні 2019 року, з метою уникнення аварійних ситуацій, для належного технічного обслуговування та надання якісних послуг з водопостачання та водовідведення споживачам у селах Гаврилівка, Блиставиця й Тарасівщина, вирішено передати зовнішні водопровідно-каналізаційні мережі та споруди в таких селах в безоплатне користування ПКПП «Теплокомунсервіс»;

- об`єкти водопостачання та водовідведення, які передані ПКПП «Теплокомунсервіс» не являють собою в своїй сукупності цілісний майновий комплекс та не мали передаватися в оренду на конкурсних засадах.

Відповідач проти заявленого позову заперечував у повному обсязі, наголошував, що оскаржуване рішення було прийнято в межах наданих Комітету повноважень та з урахуванням чинного на момент прийняття законодавства. Свої доводи відповідач виклав у письмовому відзиві та надавши усні пояснення, безпосередньо в судових засіданнях.

Правовідносини, пов`язані з обмеженням монополізму та захистом суб`єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

Крім того, відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", «;Про захист від недобросовісної конкуренції», інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 26.12.2024 № 539-р у справі № 128-26.13/49-23 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Зважаючи на характер спірних правовідносин, суд вважає за необхідне наголосити, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (частина третя статті 140 Конституції України).

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Повноваження та порядок діяльності міської ради визначений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Частиною третьою статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно зі статтею 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі також - Закон про місцеве самоврядування) акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Таким чином, рішення Бучанської міської ради, прийняті в межах своєї компетенції, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на території підприємствами, організаціями і установами, кооперативними та іншими громадськими організаціями, їх органами, а також посадовими особами і громадянами.

Як встановлено під час розгляду справи, згідно з рішенням Бучанської міської ради від 24.10.2019 № 4061-67-VII у селах Гаврилівка, Блиставиця та Тарасовщина зовнішні водопровідно-каналізаційні мережі та споруди були передані ПКПП «Теплокомунсервіс» в безоплатне користування для здійснення діяльності щодо надання послуг з централізованого водопостачання та центрального водовідведення без проведення відповідного конкурсу.

Діяльність суб`єктів природних монополій у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення регулюється Законом України «Про природні монополії».

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1 Закону У країни «Про природні монополії» природна монополія - стан товарного ринку, при якому задоволення попиту на цьому ринку є більш ефективним за умови відсутності конкуренції внаслідок технологічних особливостей виробництва (у зв`язку з істотним зменшенням витрат виробництва на одиницю товару в міру збільшення обсягів виробництва), а товари (послуги), що виробляються суб`єктами природних монополій, не можуть бути замінені у споживанні іншими товарами (послугами), у зв`язку із чим попит на цьому товарному ринку менше залежить від зміни цін на ці товари (послуги), ніж попит на інші товари (послуги).

Виконавці послуг у сфері централізованого водопостачання та водовідведення є суб`єктами природної монополії та мають ознаки монопольного (домінуючого) становища в межах відповідної території.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про природні монополії» державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції у сферах природних монополій здійснюється Антимонопольним комітетом України відповідно до його компетенції.

Частиною п`ятою статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон про оренду) передбачено, що оренда здійснюється на основі принципів, зокрема, захисту економічної конкуренції та забезпечення конкурентних умов оренди та інших видів договорів.

Відповідно до абзацу п`ятого частини шостої статті 2 Закону про оренду, відносини оренди об`єктів централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення, що перебувають у комунальній власності, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про особливості передачі в оренду об`єктів централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення, що перебувають у комунальній власності».

Згідно із частиною першою статті 3 Закону про оренду об`єктами оренди за цим Законом є, зокрема, єдині майнові комплекси підприємств, їхніх відокремлених структурних підрозділів.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону про оренду забороняється передавати державне або комунальне майно в безоплатне користування або позичку.

Враховуючи зазначене, передача зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд мала відбуватися відповідно до Закону про особливості передачі в оренду саме шляхом передачі в оренду за результатами конкурсу.

У такому випадку потенційними учасниками конкурсу на ринках послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення можуть виступати суб`єкти господарювання, які здійснюють свою діяльність у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в інших прилеглих населених пунктах Київської області, у тому числі на території Бучанської міської територіальної громади.

Як вбачається з обставин, встановлених Комітетом в антимонопольній справі, у період з 2018 по 2021 рік на території Бучанської міської територіальної громади підприємствами, що надавали послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення були ПКПП «Теплокомунсервіс», комунальне підприємство «Ірпіньводоканал» Ірпінської міської ради, комунальне підприємство «Блиставиця сервіс» та житлово-комунальне підприємство «Поліське» (п. 57 Рішення).

Крім того, на території Київської області на дату вчинення Бучанською міською радою порушення здійснювали господарську діяльність й інші суб`єкти господарювання, установчими документами яких передбачено провадження діяльності у сфері централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, зокрема, комунальне підприємство «Бородянка водоканал», комунальне підприємство «Комбінат комунальних послуг с. Білогородка Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області» та інші.

Натомість, ПКПП «Теплокомунсервіс» отримало переваги під час здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не завдяки власним досягненням, здобутим у результаті участі у відповідній конкурсній процедурі, наслідок чого було б забезпечено змагання з іншими суб`єктами господарювання-конкурентами, що є однією з умов економічної конкуренції, а за рахунок зовнішніх чинників, якими в цьому випадку є вплив органу місцевого самоврядування, наділеного владними повноваженнями.

Отже, дії Бучанської міської ради, які полягали в непроведенні конкурсу, призвели до недопущення конкуренції.

З метою з`ясування правомірності передачі зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд у безоплатне користування, у тому числі, приватному підприємству, Комітет звертався за роз`ясненнями до Фонду державного майна України та Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України.

Відповідно до отриманих роз`яснень встановлено, що законодавством визначено особливості передачі в оренду об`єктів у сфері водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності, а саме, шляхом проведення конкурсу. При цьому законодавством не визначено можливості безоплатної передачі, у тому числі приватному підприємству, цілісного майнового комплексу об`єктів комунальної власності у сфері водопостачання та водовідведення (лист Фонду державного майна України від 09.02.2024 № 10-16-3856 та лист Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 29.02.2024 № 3901/25/10-24.

Особливості передачі в оренду об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності, особливості оренди таких об`єктів передбачено Законом України «Про особливості передачі в оренду об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності» (далі - Закон про особливості передачі в оренду).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону про особливості передачі в оренду дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані з передачею в оренду цілісних майнових комплексів підприємств. їхніх структурних підрозділів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону про особливості передачі в оренду рішення про передачу в оренду об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності, приймають: стосовно об`єктів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади села, селища, міста, відповідні сільські, селищні, міські ради; стосовно об`єктів, що перебувають у спільній власності територіальних громад і в управлінні районної, обласної ради, відповідна районна, обласна рада за дорученням відповідних рад територіальних громад.

Як передбачено частиною першою статті 5 Закону про особливості передачі в оренду передача об`єкта у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебуває у комунальній власності, в оренду здійснюється за ініціативою фізичних та юридичних осіб, які можуть бути орендарями відповідно до Закону, або виконавчих органів сільських, селищних, міських рад чи місцевих органів виконавчої влади.

Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону про особливості передачі в оренду у разі прийняття відповідною радою, визначеною статтею 3 цього Закону, рішення про пропозицію передачі в оренду об`єкта у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебуває у комунальній власності, здійснюється організаційно-технічна підготовка цього об`єкта до передачі в оренду. Після завершення такої підготовки оголошується конкурс на право отримання об`єкта в оренду.

Проведення конкурсу на право отримання в оренду об`єктів, зокрема, у сфері водопостачання та водовідведення передбачено статтею 7 Закону про особливості передачі в оренду.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону про особливості передачі в оренду оголошення конкурсу здійснюється конкурсною комісією в десятиденний строк з дня її утворення шляхом розміщення у друкованому медіа відповідної ради (за його відсутності - у місцевому друкованому медіа, визначеному такою радою), на офіційному вебсайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і на вебсайті відповідної ради (за його наявності) інформації про оголошення конкурсу.

Крім того, відповідно до частини п`ятнадцятої статті 7 Закону про особливості передачі в оренду на підставі висновків конкурсної комісії відповідна рада, визначена у статті 3 цього Закону, не пізніше ніж протягом місяця приймає рішення про переможця конкурсу, про що конкурсна комісія не пізніше ніж протягом п`яти днів з дня прийняття рішення повідомляє

переможця.

Таким чином, підготовка, проведення та визначення переможця конкурсу забезпечується відповідною радою.

Отже, законодавством, чинним на дату передачі Бучанською міською радою зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд у селах Гаврилівка, Блиставиця й Тарасівщина в безоплатне користування ПКПП «Теплокомунсервіс», передбачена можливість передачі в оренду цілісного (єдиного) майнового комплексу у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, а не в безоплатне користування.

При цьому передача в оренду має відбуватися за результатами проведеного конкурсу.

Позивач обґрунтовуючи заявлений позов зазначає, що не погоджується з твердженням відповідача про те, що процедура передачі об`єктів водо-каналізаційного господарства мала здійснюватися у відповідності до Закону України «Про особливості передачі в оренду об`єктів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності» на конкурсних засадах, оскільки даний закон регулює передачу в оренду на конкурсних засадах, цілісних майнових комплексів підприємств, їхній структурних підрозділів у сферах теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що перебувають у комунальній власності. Водночас об`єкти водопостачання та водовідведення, які передані ПКПП «Теплокомунсервіс» не являють собою, в своїй сукупності цілісний майновий комплекс».

Відповідно до статті 1 Закону єдиний майновий комплекс - усі види майна, що сукупно забезпечують господарську діяльність суб`єкта господарювання, у тому числі будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, включаючи права на земельні ділянки, в тому числі цілісний майновий комплекс.

Положеннями статті 191 Цивільного кодексу України передбачено, що підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності.

До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Як встановлено в додатку 1 до рішення Бучанської міської ради від 26 березня 2020 року № 4736 «Про затвердження актів прийому-передачі зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж та споруд в селах Гаврилівка, Блиставиця та Тарасівщина та прийняття в безоплатне користування ПКПП «Теплокомунсервіс» визначено перелік майна, переданого в безоплатне користування, зокрема, артсвердловина, насосний агрегат, мережні насоси, водонапірна башта, трансформаторна підстанція, трансформатор, лічильник електроенергії, водопровідні мережі по селу, каналізаційні наружні мережі.

Одночасно передано таку технічну документацію: паспорти свердловин, технічні паспорти на виробничі будинки артсвердловин, технічний паспорт на виробничий будинок будівлі водопідготовки, технічний паспорт на виробничий будинок каналізаційної насосної станції.

З огляду на перелік переданого Бучанською міською радою майна, яке до передачі ПКПП «Теплокомунсервіс» забезпечувало здійснення господарської діяльності в кожному із населених пунктів, це майно, являлось єдиним (цілісним) майновим комплексом у відповідності до чинного законодавства для кожного з цих населених пунктів.

В даному випадку мова йде не про загальний (сукупний) цілісний майновий комплекс для трьох сіл, а про цілісні майнові комплекси в кожному населеному пункті, про що було зазначено в пункті 114 Рішення.

Тобто, майно, що було передано, становило господарський об`єкт з завершеним циклом виробництва (надання послуг), оскільки в селах Гаврилівка, Блиставиця та Тарасівщина до передачі зовнішніх водопровідно-каналізаційних мереж в користування ПКПП «Теплокомунсервіс» послуги централізованого водопостачания та централізованого водовідведення надавали КП «Поліське» та КП «Блиставиця сервіс», а після передачі - ПКПП «Теплокомунсервіс» одразу почало надавати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в зазначених селах місцевим споживачам.

Тобто, послуги в населених пунктах надавались безперервно.

В ході розгляду справи Комітетом встановлено, що в період передачі Бучанської міської ради об`єктів водопостачання та водовідведення в межах Київської області діяли інші суб`єкти господарювання, які могли бути потенційними учасниками конкурсу.

При цьому, ПКПП «Теплокомунсервіс» отримало переваги під час здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не завдяки власним досягненням, здобутим у результаті участі у відповідній конкурсній процедурі, а за рахунок зовнішніх чинників, якими в цьому випадку є вплив органу місцевого самоврядування, наділеного владними повноваженнями.

Таким чином, Комітетом доведено наявність в діях Бучанської міської ради, які полягали у не проведенні конкурсу, порушення саме законодавства про захист економічної конкуренції, а отже Рішення № 539-р є обґрунтованим та висвітлює всі обставини справи.

Щодо посилання позивача на неможливість застосування до спірних правовідносин Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна» (далі - Порядок) слід зазначити, що в пунктах 79-81 Рішення цитується лист Міністерства розвитку громад та територій України. Саме Рішення Комітету не містить посилання на вказаний Порядок.

Підсумовуючи вищезазначене, Комітетом повно та всебічно встановлено обставини, які мають значення для справи, Рішення № 539-р прийняте з дотриманням вимог Закону, відтак підстави для визнання його недійсним або скасування, передбачені статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відсутні.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими, узгодженими.

Судом зроблено оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, з`ясовані мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування в даному спорі, в тому числі застосовано до спірних правовідносин норму права та вказано мотиви такого застосування, що відповідає положенням ст. 238 ГПК України.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку, що Бучанською міською радою не доведено підстав для визнання недійсним та скасування рішення Антимонопольного комітету України від 26.12.2024 № 539-р у справі № 128-26.13/49-23 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Бучанської міської ради відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.05.2025 року.

Суддя Ю.О.Підченко