Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Яременко Т.Є., розглянувши заяву позивачів про ухвалення додаткового рішення у господарській справі
За позовом Фізичної особи-підприємця Хлібурад Юрія Віталійовича та Фізичної особи-підприємця Кондратенко Олександра Миколайовича
до 1) Фізичної особи-підприємця Артемчук Марини Олександрівни,
2) Фізичної особи-підприємця Надозірної Валентини Вікторівни
про заборону використання промислового зразка та стягнення збитків
від позивача-1: Щербакова О.С. (в режимі відеоконференції);
від позивача-2: Щербакова О.С. (в режимі відеоконференції);
від відповідача-1: Терпай О.Ю. (в режимі відеоконференції);
від відповідача-2: Терпай О.Ю. (в режимі відеоконференції)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Фізична особа-підприємець Хлібурад Юрій Віталійович (далі-позивач-1) та Фізична особа-підприємець Кондратенко Олександр Миколайович (далі-позивач-2) звернулися до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Артемчук Марини Олександрівни (далі-відповідач 1) та Фізичної особи-підприємця Надозірної Валентини Вікторівни (далі-відповідач 2), в якому просять суд:
- заборонити Фізичній особі-підприємцю Артемчук Марині Олександрівні використовувати всіма способами, передбаченими ст. 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", Бізікуби, що справляють на поінформованого користувача таке саме загальне враження, як Бізікуб за промисловим зразком за свідоцтвом України № НОМЕР_6 від 12.10.2023р., зокрема, шляхом: заборони виготовлення виробів із застосуванням зазначеного промислового зразка, застосування таких виробів, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продажу, імпорту (ввезення), експорту (вивезення) та іншого введення їх у цивільний оборот або зберігання в зазначених цілях;
- заборонити Фізичній особі-підприємцю Надозірній Валентині Вікторівні використовувати всіма способами, передбаченими ст. 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", Бізікуби, що справляють на поінформованого користувача таке саме загальне враження, як Бізікуб за промисловим зразком за свідоцтвом України № НОМЕР_6 від 12.10.2023р., зокрема, шляхом: заборони виготовлення виробів із застосуванням зазначеного промислового зразка, застосування таких виробів, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продажу, імпорту (ввезення), експорту (вивезення) та іншого введення їх у цивільний оборот або зберігання в зазначених цілях;
- стягнути з відповідачів на користь позивачів у рівних частинах збитки, завдані порушенням прав інтелектуальної власності, в сумі 1 673 070, 00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є співвласниками промислового зразка " ІНФОРМАЦІЯ_1"" за свідоцтвом України № НОМЕР_6 від 12.10.2023. Як зазначають позивачі вони виготовляють та продають Бізікуб по всій Україні під брендом "Smart Temple" у мережі Інтернет. Проте, позивачам стало відомо про те, що відповідачі без їхнього дозволу виробляють, пропонують до продажу та продають через мережу Інтернет (на веб-сайтах ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також на онлайн-платформах "Prom.ua" та "ROZETKA") товари - Бізікуби, що порушують права позивачів.
23.01.2025 до суду надійшла заява позивачів про збільшення розміру позовних вимог, в якій вони зазначають, що згідно з наданою ТОВ «Розетка.УА» інформацією, ФОП Артемчук (Малярчук) Марина Олександрівна через магазин «ІНФОРМАЦІЯ_5» продала на платформі «ROZETKA» 167 бізікубів на суму 251 285, 00 грн., а ФОП Недозірна Валентина Вікторівна через магазин «ІНФОРМАЦІЯ_6» продала на платформі «ROZETKA» 1340 бізікубів на суму 2 358 360, 00 грн. Крім того, згідно з наданою ТОВ «УАПРОМ» інформацією, ФОП Недозірна Валентина Вікторівна продала на платформі «Prom.ua» через кабінети компаній з ID НОМЕР_7 (ІНФОРМАЦІЯ_7), НОМЕР_8 (ІНФОРМАЦІЯ_8) та НОМЕР_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9) 2732 бізікуби на суму 4 768 634,72 грн, у зв`язку з чим позивачі просять суд викласти пункт 4 прохальної частини позовної заяви в наступній редакції, а саме стягнути з відповідачів на користь позивачів у рівних частинах збитки, завдані порушенням прав інтелектуальної власності в сумі 2 100 000, 00 грн.
У підготовчому засіданні 13.02.2025, розглянувши подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд прийняв її до розгляду та в подальшому розглядав справу, виходячи з наступних позовних вимог:
- заборонити Фізичній особі-підприємцю Артемчук Марині Олександрівні використовувати всіма способами, передбаченими ст. 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", Бізікуби, що справляють на поінформованого користувача таке саме загальне враження, як Бізікуб за промисловим зразком за свідоцтвом України № НОМЕР_6 від 12.10.2023р., зокрема, шляхом: заборони виготовлення виробів із застосуванням зазначеного промислового зразка, застосування таких виробів, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продажу, імпорту (ввезення), експорту (вивезення) та іншого введення їх у цивільний оборот або зберігання в зазначених цілях;
- заборонити Фізичній особі-підприємцю Надозірній Валентині Вікторівні використовувати всіма способами, передбаченими ст. 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", Бізікуби, що справляють на поінформованого користувача таке саме загальне враження, як Бізікуб за промисловим зразком за свідоцтвом України № НОМЕР_6 від 12.10.2023р., зокрема, шляхом: заборони виготовлення виробів із застосуванням зазначеного промислового зразка, застосування таких виробів, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продажу, імпорту (ввезення), експорту (вивезення) та іншого введення їх у цивільний оборот або зберігання в зазначених цілях;
- стягнути з відповідачів на користь позивачів у рівних частинах збитки, завдані порушенням прав інтелектуальної власності, в сумі 2 100 000, 00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Хлібурад Юрія Віталійовича та Фізичної особи-підприємця Кондратенко Олександра Миколайовича - задоволено частково. Заборонено Фізичній особі-підприємцю Артемчук Марині Олександрівні використовувати всіма способами, передбаченими ст. 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", Бізікуби, що справляють на поінформованого користувача таке саме загальне враження, як Бізікуб за промисловим зразком за свідоцтвом України № НОМЕР_6 від 12.10.2023р., зокрема, шляхом: заборони виготовлення виробів із застосуванням зазначеного промислового зразка, застосування таких виробів, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продажу, імпорту (ввезення), експорту (вивезення) та іншого введення їх у цивільний оборот або зберігання в зазначених цілях.

Заборонено Фізичній особі-підприємцю Надозірній Валентині Вікторівні використовувати всіма способами, передбаченими ст. 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", Бізікуби, що справляють на поінформованого користувача таке саме загальне враження, як Бізікуб за промисловим зразком за свідоцтвом України № НОМЕР_6 від 12.10.2023р., зокрема, шляхом: заборони виготовлення виробів із застосуванням зазначеного промислового зразка, застосування таких виробів, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продажу, імпорту (ввезення), експорту (вивезення) та іншого введення їх у цивільний оборот або зберігання в зазначених цілях.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Артемчук Марини Олександрівни на користь Фізичної особи-підприємця Хлібурад Юрія Віталійовича 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.- судового збору. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Надозірної Валентини Вікторівни на користь Фізичної особи-підприємця Хлібурад Юрія Віталійовича 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.- судового збору. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Артемчук Марини Олександрівни на користь Фізичної особи-підприємця Кондратенко Олександра Миколайовича 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.- судового збору. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Надозірної Валентини Вікторівни на користь Фізичної особи-підприємця Кондратенко Олександра Миколайовича 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.- судового збору. В іншій частині позову - відмовлено.

16.04.2025 до суду надійшла заява позивачів про ухвалення додаткового рішення, в якій представник позивачів зазначає, що сукупно сума судових витрат, які позивачі разом понесли становить 190 833, 75 грн., у зв`язку з чим просять суд ухвалити додаткове рішення у справі № 910/12174/24 та стягнути з відповідачів на користь позивачів судові витрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 розгляд заяви призначено на 15.05.2025.

14.05.2025 до суду надійшли заперечення відповідачів на заяву позивачів про ухвалення додаткового рішення, в яких вони просять суд зменшити розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачів до розміру - 75 532, 00 грн.

У цьому судовому засіданні представник позивача підтримав подану заяву про ухвалення додаткового рішення.

Представник відповідачів заперечив проти задоволення вказаної заяви.

Отже, розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Хлібурад Юрія Віталійовича та Фізичної особи-підприємця Кондратенко Олександра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви, яке підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з заяви, позивачі просить суд стягнути з відповідачів судові витрати у загальному розмірі 190 833,75 грн., з яких:

1) загальна сума судових витрат, які понесла ФОП Хлібурад Ю.В., у зв`язку із розглядом справи, становить 138 078, 95 грн., у тому числі:

- оплата послуг Центру компетенції адресного простору мережі Інтернет - 12060,00 грн.;

- витрату на купівлю бізікуба відповідачів - 2071,00 грн.;

- витрати на судову експертизу - 42 000,00 грн.;

- витрати на правову (правничу) допомогу - 64 503,15 грн., включаючи гонорар адвоката в сумі 20 000, 00 грн.;

- судовий збір - 17 444, 80 грн.

2) загальна сума судових витрат, які понесла ФОП Кондратенко О.М., у зв`язку із розглядом справи, становить 52 754, 80 грн., у тому числі:

1) витрати на правничу допомогу - 35 310, 00 грн., включаючи гонорар адвоката в сумі 20 000, 00 грн.;

- судовий збір - 17 444, 80 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 3,4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 775/9215/15ц від 19.02.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2023 між адвокатом Щербаковою Ольгою Сергіївною та Фізичною особою-підприємцем Хлібурад Юрієм Віталійовичем укладено договір про надання правової допомоги № 38, відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити таку допомогу в порядку та строки, обумовлені сторонами, а також компенсувати фактичні витрати адвоката, пов`язані з її наданням, в обсязі та на умовах, визначених договором.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, за правову допомогу, передбачену договором клієнт сплачує адвокату винагороду.

Загальна сума винагороди за договором складається із сум, вказаних адвокатом у виставлених рахунках (п. 3.2. договору).

Згідно п. 3.3. договору, оплата здійснюється на умовах післяплати шляхом перерахування клієнтом коштів на банківський рахунок адвоката протягом 3 (трьох) банківських днів із дня отримання клієнтом від адвоката рахунку.

29.09.2024 між адвокатом Щербаковою Ольгою Сергіївною та Фізичною особою-підприємцем Хлібурад Юрієм Віталійовичем укладено додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 38, відповідно до якого дія цього додатку поширюється на правничу допомогу, надану адвокатом клієнтові у ході розгляду судом першої інстанції справи щодо припинення порушення його прав на промисловий зразок за свідоцтвом № НОМЕР_6 від 12.10.2023.

Згідно п. 7 додатку, витрати адвоката на відрядження до м. Київ для участі в судових засіданнях, включаючи оплату транспортних послуг, вартості проживання в готелі (за умови необхідності ночівлі) та добові витрати на відрядження у розмірі 20 % мінімальної зарплати на добу сплачується клієнтом авансом до виїзду адвоката в судове засідання.

Крім того, 10.03.2023 між адвокатом Щербаковою Ольгою Сергіївною та Фізичною особою-підприємцем Кондратенко Олександром Миколайовичем укладено договір про надання правової допомоги № 39, відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити таку допомогу в порядку та строки, обумовлені сторонами, а також компенсувати фактичні витрати адвоката, пов`язані з її наданням, в обсязі та на умовах, визначених договором.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, за правову допомогу, передбачену договором клієнт сплачує адвокату винагороду.

Загальна сума винагороди за договором складається із сум, вказаних адвокатом у виставлених рахунках (п. 3.2. договору).

Згідно п. 3.3. договору, оплата здійснюється на умовах післяплати шляхом перерахування клієнтом коштів на банківський рахунок адвоката протягом 3 (трьох) банківських днів із дня отримання клієнтом від адвоката рахунку.

Також, 29.09.2024 між адвокатом Щербаковою Ольгою Сергіївною та Фізичною особою-підприємцем Кондратенко Олександром Миколайовичем укладено додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 39, відповідно до якого дія цього додатку поширюється на правничу допомогу, надану адвокатом клієнтові у ході розгляду судом першої інстанції справи щодо припинення порушення його прав на промисловий зразок за свідоцтвом № НОМЕР_6 від 12.10.2023.

Згідно п. 7 додатку, витрати адвоката на відрядження до м. Київ для участі в судових засіданнях, включаючи оплату транспортних послуг, вартості проживання в готелі (за умови необхідності ночівлі) та добові витрати на відрядження у розмірі 20 % мінімальної зарплати на добу сплачується клієнтом авансом до виїзду адвоката в судове засідання.

Так, частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

З матеріалів справи вбачається, що 30.09.2023, 02.12.2024, 03.03.2025, 02.04.2025 адвокатом Щербаковою Ольгою Сергіївною та Фізичною особою-підприємцем Хлібурад Юрієм Віталійовичем складено та підписано акти №№ 3, 4, 5 та 6 до договору про надання правової допомоги № 38 від 10.03.2023, відповідно до яких адвокатом була надана, а клієнтом прийнята та оплачена правнича допомога, що включає такі послуги:

- аналіз наданої Клієнтом інформації та документів щодо порушення сторонніми особами його прав на промисловий зразок за свідоцтвом № НОМЕР_6 від 12.10.2023;

- поточне консультування Клієнта з питань судового спору щодо припинення порушення його прав на промисловий зразок за свідоцтвом № НОМЕР_6 від 12.10.2023;

- замовлення судової експертизи та узгодження з судовим експертом переліку питань і необхідних матеріалів для проведення експертизи у спорі щодо припинення порушення прав Клієнта на промисловий зразок за свідоцтвом № НОМЕР_6 від 12.10.2023;

- підготовка та відправка адвокатських запитів (5 документів) із метою збору доказів по справі щодо припинення порушення прав Клієнта на промисловий зразок за свідоцтвом № НОМЕР_6 від 12.10.2023;

- складання і надсилання листа-вимоги про видалення контенту, адресованого ТОВ «УАПРОМ»;

- складання і надсилання листа-вимоги про видалення контенту, адресованого ТОВ «Розетка.УА»;

- складання та подання до суду відповіді на відзив у справі № 910/12174/24;

- підготовка та подання до суду клопотань у справі №910/12174/24;

- робота адвоката в судовому засіданні 14.11.2024 у справі №910/12174/24, включаючи підготовку до засідання;

- підготовка та подання до суду заяв і клопотань у справі №910/12174/24;

- робота адвоката в судовому засіданні 13.02.2025 у справі №910/12174/24;

- підготовка до засідання у справі №910/12174/24 (05.12.2024, 23.01.2025, 13.02.2025);

- підготовка і подання до суду заперечення проти клопотання про зупинення розгляду справи №910/12174/24.

Також, в матеріалах справи наявні рахунки на оплату на загальну суму 64 503, 15 грн, а саме: № 05/25 від 26.03.2025 на суму 1 000, 00 грн, № 09/25 від 03.04.2025 на суму 2300, 00 грн, № 45/24 від 06.11.2024 на суму 8000,00 грн, № 02/25 від 13.02.2025 на суму 1800, 00 грн, № 01/25 від 23.01.2025 на суму 3247, 00 грн, № 14/25 від 15.04.2025 на суму 20000,00 грн, № 47/24 від 13.11.2024 на суму 3556, 15 грн, № 48/24 від 15.11.2024 на суму 1800, 00 грн, № 12/25 від 14.04.2025 на суму 4800,00 грн та № 37/24 від 01.09.2024 на суму 18 000, 00 грн виставленим адвокатом Фізичній особій-підприємцю Хлібурад Юрію Віталійовичу на підставі договору про надання правової допомоги № 38 від 10.03.2023.

З матеріалів справи також вбачається, що 02.12.2024 адвокатом Щербаковою Ольгою Сергіївною та Фізичною особою-підприємцем Кондратенко Олександром Миколайовичем складено та підписано акт № 4 до договору про надання правової допомоги № 39 від 10.03.2023, відповідно до якого адвокатом була надана, а клієнтом прийнята та оплачена правнича допомога, що включає такі послуги:

- підготовка та подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва;

- адвокатський запит із метою збору доказів по справі;

- підготовка клопотання про витребування доказів.

Крім того, адвокатом було виставлено Фізичній особій-підприємцю Кондратенко Олександру Миколайовичу на підставі договору про надання правової допомоги № 39 від 10.03.2023 на оплату рахунки на загальну суму 35 310, 00 грн, а саме: № 41/24 від 04.10.2024 на суму 15 310, 00 грн; № 15/25 від 15.04.2025 на суму 20 000, 00 грн.

Також, позивачами додано до заяви опис робіт, здійснених адвокатом Щербаковою О.С. по справі № 910/12174/24 під час її розгляду Господарським судом міста Києва.

Суд зазначає, що інтереси позивачів в судових засіданнях у даній справі представляв адвокат Щербакова О.С. (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 000740 від 04.01.2021), яка діяла на підставі ордерів від 27.09.2024 № 1150194 та № 1150193.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до частини 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

Крім того, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями пункту 2 частини 2 ст. 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

За таких обставин, враховуючи те, що судом задоволено позовних вимоги частково, перевіривши подані позивачами докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачами суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд зазначає, що заявлений позивачами до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю даної справи, часом витраченим адвокатом на надання послуг у даній справі.

Тож, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на предмет спору, обсяг поданих позивачами заяв по суті справи, а також часу витраченого у судових засіданнях, суд керуючись вимогами щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності, вважає за можливе покласти на відповідачів витрати понесені позивачем-1 (ФОП Хлібурад Ю.В.) на професійну правничу допомогу в сумі 35 000, 00 грн та витрати понесені позивачем-2 (ФОП Кондратенко О.М.) на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн.

Крім того, позивач-1 просив суд стягнути з відповідачів витрати на проведення експертизи у розмірі 42 000, 00 грн. та витрати на оплату послуг Центру компетенції адресного простору мережі Інтернет у сумі 12060,00 грн.

За змістом ст.127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом статті 98 Господарського процесуального кодексу України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав (стаття 101 Господарського процесуального кодексу України).

Експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи (частина 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення наведених норм процесуального права передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Судом встановлено, що на підставі виставленого Науково-дослідним інститутом інтелектуальної власності Національної академії правових наук України і особі директора (судового експерта) Дорошенко О.Ф. рахунку № 37 від 04.12.2023 Фізичною особою-підприємцем Хлібурад Ю. В. було здійснено оплату за проведення експертизи на користь Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України у розмірі 42 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією № 6263-2377-1045-6731 від 04.12.2023.

За таких обставин, оскільки висновок експерта №1370 за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності від 16.0.2024, прийнятий судом як належний та допустимий доказ, наявні підстави для покладення на відповідачів також витрат понесених позивачем-1 на проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності у розмірі 42 000, 00 грн.

Крім того, при покладенні на відповідачів витрат на проведення експертизи, судом враховано висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, відповідно до якої вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Отже, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі.

Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 128 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Суд зазначає, що на підтвердження понесення позивачем-1 витрат на оплату послуг Дочірнього підприємства "Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет" Консорціуму "Український центр підтримки номерів і адрес" для отримання звіту за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет № 248/2024-ЗВ від 27.08.2024 адвокатом надано договір про надання послуг № 151/2024 від 20.08.2024, акт наданих послуг № 1-151/2024 від 27.08.2024, рахунок на оплату № 36/24 від 22.08.2024, платіжну інструкцію № 60 від 22.08.2024 та квитанцію № МА8С-8А9Е-4ТН4-ОТА4 від 22.08.2024 сплату ФОП Хлібурад Ю. В. на користь Дочірнього підприємства "Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет" Консорціуму "Український центр підтримки номерів і адрес"- 12 060, 00 грн за складання звіту.

Таким чином, враховуючи що витрати на оплату послуг Центру компетенції адресного простору мережі Інтернет понесені позивачем-1 пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для підготовки до розгляду та подальшого розгляду справи з метою фіксації факту пропонування бізікубів до продажу в мережі Інтернет та такий звіт прийнятий судом до розгляду та міститься на нього посилання у рішенні суду, наявні підстави для покладення на відповідачів також витрат понесених позивачем-1 на оплату послуг Центру компетенції адресного простору мережі Інтернет у розмірі 12 060, 00 грн.

Щодо заявлених до стягнення з відповідачів витрат понесених позивачем-1 на купівлю бізікуба відповідачів у сумі 2071,00 грн., суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки з доданих до позовної заяви документів: платіжної інструкції № 0.0..1 від 08.12.2023 та квитанцій ТОВ «НоваПей» не вбачається, що такі кошти було сплачені саме за придбання бізікуба.

Також, позивачі у поданій заяві просили суд стягнути з відповідачів витрати понесені зі сплатою кожним із позивачів судового збору по 17 444, 80 грн. (кожний).

Проте, суд зазначає, що під час винесення рішення у даній справі, судом було здійснено розподіл судових витрат зі сплати судового збору, що вбачається з мотивувальної частини рішення від 10.04.2025, в якій зазначено, що витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А також, з резолютивної частині рішення, відповідно до якої судом стягнуто з відповідачів та користь позивачів судовий збір за задоволені дві вимоги немайнового характеру, відтак заява позивачів в цій частині також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Хлібурад Юрія Віталійовича та Фізичної особи-підприємця Кондратенко Олександра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Артемчук Марини Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Хлібурад Юрія Віталійовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) 44 530 (сорок чотири тисячі п`ятсот тридцять) грн. 00 коп. - витрати пов`язані з розглядом справи, у тому числі: витрати на правничу допомогу, витрати на проведення експертизи та витрати на оплату послуг Центру компетенції адресного простору мережі Інтернет.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Надозірної Валентини Вікторівни ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) на користь Фізичної особи-підприємця Хлібурад Юрія Віталійовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) 44 530 (сорок чотири тисячі п`ятсот тридцять) грн. 00 коп. - витрат пов`язаних з розглядом справи, у тому числі: витрати на правничу допомогу, витрати на проведення експертизи та витрати на оплату послуг Центру компетенції адресного простору мережі Інтернет.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Артемчук Марини Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Кондратенко Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код - НОМЕР_5 ) 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Надозірної Валентини Вікторівни ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) на користь Фізичної особи-підприємця Кондратенко Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код - НОМЕР_5 ) 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

6. В іншій частині заяви відмовити.

7. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст додаткового рішення складено: 26.05.2025.

Суддя С.О. Щербаков