ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"22" квітня 2025 р. Справа№ 873/36/25

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Буравльов С.І.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - Бонтлаб В.В.

від відповідача-1 - не з`явились

від відповідача-2 - не з`явились

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро"

про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 24.03.2025 р.

у третейській справі № 14/25 (третейський суддя - Мамченко Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Куйбишева"

2. ОСОБА_1

про стягнення заборгованості та нарахованого розміру грошових коштів у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Куйбишева", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та нарахованого розміру грошових коштів у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 24.03.2025 р. у третейській справі № 14/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" задоволено частково. Закрито провадження в частині стягнення пені, штрафу та 36% річних у загальному розмірі 677000,00 грн. Солідарно стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Куйбишева" та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" за договором поставки № 268/24/111 від 10.07.2024 р. та договором поруки № П/268/24/111 від 11.09.2024 р. заборгованість у сумі 1891545,31 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" 27.03.2025 р. звернулося до Північного апеляційного господарського суду із заявою про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 24.03.2025 р. у третейській справі № 14/25.

09.04.2025 р. через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" надійшла заява про покладення на відповідачів солідарно судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17100,00 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2025 р. заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" присвоєно № 873/36/25 та передано на розгляд головуючому судді (судді-доповідачу) Буравльову С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 р. прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 24.03.2025 р. у третейській справі № 14/25 та призначено її до розгляду на 22.04.2025 р.

У судовому засіданні 22.04.2025 р. представник позивача надав усні пояснення по суті поданої ним заяви, представники відповідачів не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про час і місце розгляду заяви шляхом направлення до їх електронних кабінетів процесуальних документів у справі.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали про прийняття до розгляду заяви від 02.04.2025 р. у справі № 873/36/25 відповідачам доставлено до електронних кабінетів 03.04.2025 р., доказом чого є довідки про доставку електронних документів від 04.04.2025 р., що міститяся в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про прийняття до розгляду заяви від 02.04.2025 р. у справі № 873/36/25 оприлюднена у реєстрі 04.04.2025 р.

Неявка у судове засідання представників відповідачів не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши у судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 24.03.2025 р. у третейській справі № 14/25, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ГПК України заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.

За ч. 1 ст. 354 ГПК України заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду розглядається суддею одноособово протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження до суду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Згідно з ч. 3 ст. 354 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 355 ГПК України, суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

За змістом ч. 1 ст. 55 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов`язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно зі ст. 327 Господарського процесуального кодексу України та п. 1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" є наказ.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про третейські суди" заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Така заява підлягає розгляду компетентним судом протягом 15 днів з дня її надходження до суду. Про час та місце розгляду заяви повідомляються сторони, проте неявка сторін чи однієї із сторін не є перешкодою для судового розгляду заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 56 Закону України "Про третейські суди" компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо: 1) на день прийняття рішення за заявою про видачу виконавчого документа рішення третейського суду скасовано компетентним судом; 2) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений цією статтею строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною компетентним судом; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, які не передбачені законами України; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу компетентного суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

У відповідності до норм чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених ст. 56 Закону України "Про третейські суди" та ст. 355 ГПК України.

Як вбачається з наявних у справі документів, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 24.03.2025 р. у третейській справі № 14/25 не скасовано компетентним судом; дана справа була підвідомча вказаному третейському суду відповідно до закону; строк для звернення за видачею виконавчого документа не пропущений; зазначене рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою; дана третейська угода не визнана недійсною компетентним судом; доказів того, що склад третейського суду не відповідав вимогам Закону України "Про третейські суди" та третейській угоді суду не подано; рішення третейського суду не містить способів захисту прав, які не передбачені законами України; третейський суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

За вказаних обставин, враховуючи те, що відповідачами вказане рішення добровільно не виконано, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 24.03.2025 р. у третейській справі № 14/25.

Стосовно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" про покладення на відповідачів солідарно судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17100,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 233 ГПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Звертаючись із заявою про ухвалення додаткової ухвали про розподіл судових витрат, позивач посилається на те, що ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу, які, на його думку, підлягають відшкодуванню.

Як передбачено ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано суду:

- договір про надання правничої допомоги № 11.10.2023 р. від 11.10.2025 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Норд-Ест Агро» та Адвокатським бюро «Василя Бонтлаба»;

- акт здачі-приймання правничої допомоги № 27 від 07.04.2025 р. на суму 17100,00 грн;

- платіжну інструкцію № 12579978 від 07.04.2025 р. на суму 17100,00 грн.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правничої допомоги бюро зобов`язується здійснити захист, представництво в суді або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені даним договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з п. 2.2 вказаного договору безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені бюро за цим договором здійснює адвокат Бонтлаб Василь Васильович на підставі документів, передбачених процесуальним законодавством.

Клієнт за договором зобов`язується оплачувати бюро вартість правової допомоги або вартість її окремих етапів своєчасно, в повному обсязі відповідно до умов договору, додаткових угод, актів здачі-приймання виконаної правової допомоги. Моментом виконання обов`язку клієнтом з оплати правової допомоги за договором вважається дата оплати клієнтом 100% вартості правової допомоги або її окремого етапу, визначеного договором (п. 3.2 договору).

Пунктом 5.1 договору встановлено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами в акті здачі-приймання виконаної правової допомоги, який є невід`ємною частиною цього договору і враховує обсяг та складність правової допомоги, тривалість часу, необхідного для її виконання, досвід та кваліфікацію адвоката, строки, ступінь терміновості виконання правової допомоги та інші суттєві обставини.

Вартість однієї години надання правничої допомоги бюро складає від 1100,00 грн до 3500,00 грн (п. 5.1.1 договору).

07.04.2025 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Норд-Ест Агро» та Адвокатським об`єднанням «Василя Бонтлаба» було підписано акт здачі-приймання правничої допомоги № 27, за змістом якого загальна вартість наданих послуг склала 17100,00 грн.

Як вбачається з вказаного акту здачі-приймання правничої допомоги, що містить детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) із зазначенням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, бюро надало, а клієнт прийняв наступну правову допомогу:

- підготовка проекту заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 24.03.2025 р. у третейській справі № 14/25 - 3,5 одини;

- виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 р. - 0,5 години;

- участь адвоката у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду - 2500,00 грн;

- додаткова оплата «гонорар успіху адвоката» - 7800,00 грн.

Також у вказаному акті сторони погодили, що вартість однієї години правничої допомоги бюро складає 1700,00 грн, участь у судовому засіданні в режимі відео конференції - 2500,00 грн, а розмір додаткової оплати («гонорар успіху адвоката») при позитивному для клієнта рішенні - 7800,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 р. у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й враховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

За змістом ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 2, 4, 5 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст. 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19 від 20.11.2020 р.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 р. у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 р. у справі № 904/4507/18 зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 р. у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6672,90 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 р. у справі № 904/4507/18.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в частині стягнення "гонорару успіху" в розмірі 7800,00 грн, такі витрати не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, без понесення яких у позивача буде відсутня можливість захистити свої права та законні інтереси, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, у зв`язку з чим їх відшкодування, з огляду на обставини даної справи, матиме надмірний характер, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування "гонорару успіху" за рахунок відповідачів.

Також у цій справі для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом. Великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом, і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Дослідивши надані заявником документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, керуючись ст. ст. 126, 129 ГПК України щодо заявленої до стягнення суми оплати послуг правової допомоги, суд вважає, що справедливим, обґрунтованим та доведеним буде задоволення цієї заяви частково, у сумі 9300,00 грн. Такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співмірними з виконаною роботою у суді апеляційної інстанції.

У зв`язку із задоволенням заяви позивача, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за видачу виконавчого документа покладаються на відповідачів.

Враховуючи те, що суддя - Буравльов С.І. перебував у щорічній відпустці з 05.05.2025 р. по 18.05.2025 р., повний текст ухвали у цій справі складено у перший робочий день судді 19.05.2025 р.

Керуючись ст. ст. 129, 234, 352 - 356 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 24.03.2025 р. у третейській справі № 14/25 задовольнити.

2. Видати наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 24.03.2025 р. у третейській справі № 14/25.

3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Куйбишева" (55424, Миколаївська обл., Вознесенський район, с. Новомар`ївка, вул. Данила Галицького, 24, код 44737193) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" (09800, Київська обл., Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Соборна, 3, код 38953 (один мільйон вісімсот дев`яносто одну тисячу п`ятсот сорок п`ять),31 заборгованості за договором поставки № 268/24/111 від 10.07.2024 р.

4. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Куйбишева" (55424, Миколаївська обл., Вознесенський район, с. Новомар`ївка, вул. Данила Галицького, 24, код 44737193) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" (09800, Київська обл., Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Соборна, 3, код 38953469) 26086 (двадцять шість тисяч вісімдесят шість),00 грн третейського збору та 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять),00 грн судового збору за подання заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду.

5. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

6. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Куйбишева" (55424, Миколаївська обл., Вознесенський район, с. Новомар`ївка, вул. Данила Галицького, 24, код 44737193) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" (09800, Київська обл., Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Соборна, 3, код 38953469) 9300 (дев`ять тисяч триста),00 грн витрат на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції.

7. В іншій частині заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нор-Ест Агро" залишити без задоволення.

8. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 19.05.2025 р.

Суддя С.І. Буравльов