ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025м. ДніпроСправа № 904/977/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Савенко В.А.

за позовом Фізичної особи-підприємця Латиша Сергія Васильовича, Київська область, м. Ірпінь

до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 1 057 042,03 грн

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Лехтер М.С.;

вільний слухач: Рудь Д.О.;

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Латиш Сергій Васильович звернувся до господарського суду з позовною заявою до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення 1 057 042,03 грн, з яких: 1 010 880,00 грн основний борг, 46 162,03 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товару за державні кошти № БФП/64 від 26.09.2024.

Суд ухвалою від 10.03.2025 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Латиша Сергія Васильовича залишив без руху. Запропонував Фізичній особі-підприємцю Латишу Сергію Васильовичу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду платіжного документу, який підтверджує факт сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі (доплатити 4227,50 грн) у строк до 24.03.2025 включно.

11.03.2025 до господарського суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2025 про залишення позовної заяви без руху. Разом із вказаною заявою позивач подав до суду квитанцію про сплату № 6468-0521-8635-0039 від 11.03.2025 про сплату судового збору у розмірі 4227,50 грн.

Ухвалою від 12.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 31.05.2025.

25.03.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на претензію ФОП Латиша С.В. від 08.01.2025 № 0801/25-03, що зареєстрована за вх. № 2744/15.2-15 від 14.01.2025, міжрегіональне управління надало відповідь, якою було роз`яснено ФОП Латишу С.В. щодо неможливості оплати фактично отриманого товару у зв`язку з діями норм Порядку, також було повідомлено, що станом на 07.02.2025 платежі за рахунків змовників проводяться тільки за напрямами, в черговості та обов`язково з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунку, а саме на оплату праці працівників бюджетних установ з нарахуванням на ра заробітну плату, за комунальні послуги та енергоносії. Одночасно з цим було запропоновано повернути багатофункціональні пристрої у кількості 64 штуки, фактично поставлені в межах договору відповідно до норм ч. 2 ст. 697 Цивільного кодексу України, однак відповіді на цю пропозицію ФОП Латишем С.В. надано не було. Міжрегіональне управління позбавлене можливості оплатити будь-які послуги без урахування ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка поза черговістю, встановленою Порядком. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що вимоги до міжрегіонального управління є необґрунтованими та такими, у задоволені яких необхідно відмовити у повному обсязі.

24.04.2025 позивач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Суд ухвалою від 06.05.2025 клопотання позивача задовольнив.

06.05.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив.

31.05.2025 до підготовчого засідання з`явився представник відповідача. Представник позивача не з`явився, 31.03.2025 подав заяву про відкладення підготовчого засідання.

Суд ухвалою від 31.05.2025 відклав підготовче засідання на 07.05.2025.

07.05.2025 відповідач подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

В підготовче засідання 07.05.2025 з`явився представник відповідача. Представник позивача в підготовче засідання не з`явився. 07.05.2025 позивач подав до суду заяву про проведення засідання за відсутності учасника справи.

Суд ухвалою від 07.05.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 21.05.2025.

09.05.2022 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив.

У судове засідання 21.05.2025 з`явився представник відповідача, позивач не з`явився.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено скорочене рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.09.2024 між Фізичною особою-підприємцем Латишом Сергієм Васильовичем (постачальник) та Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) (замовник) було укладено договір про закупівлю товару за державні кошти № БФП/64 (далі - договір).

Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в договорі, здійснити поставку замовнику товар згідно код ДК 021:2015 - 30120000-6 «Фотокопіювальне та поліграфічне обладнання для офсетного друку» (Багатофункціональні пристрої) (далі - «товар»), а замовник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в договорі, прийняти та оплатити такий товар (п. 1.1. договору).

Найменування, кількість та ціна товару визначаються у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1). Технічні характеристики зазначені у додатку № 2 до договору (п. 1.2. договору).

Загальна кількість товару: 64 штуки (п. 1.3. договору).

Ціна цього договору складає: 1 010 880,00 грн без ПДВ (п. 3.1. договору).

Розрахунки проводяться за фактом поставки товару шляхом оплати замовником після пред`явлення постачальником рахунка на оплату товару (далі рахунок) та підписаної сторонами видаткової накладної, якими сторони підтверджують дату поставки товару замовнику (п. 4.1. договору).

Замовник здійснює оплату товару протягом 20 (двадцяти) днів з дати поставки товару шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок постачальника (п. 4.2. договору).

У випадку затримки оплати замовником як бюджетної державної установи (відсутність коштів на розрахунковому рахунку), замовник зобов`язується провести оплату товару протягом 7 (семи) робочих днів з дня надходження коштів на рахунок. Усі платіжні документи за договором оформлюються з дотриманням вимог законодавства (п. 4.3. договору).

Поставка товару здійснюється: з моменту укладання договору по 31.10.2024 (п. 5.1. договору).

Місце поставки товару: 00000, Україна, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр. Соборний, 105 (у кількості 42 шт.); Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Театральна, 6/7 (у кількості 22 шт.) (п. 5.2. договору).

Датою поставки вважається дата фактичної передачі товару замовнику, що підтверджується актами або накладними і довіреністю на отримання цінностей (п. 5.3. договору).

Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплатити вартість поставленого товару (п. 6.1.1. договору).

Постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар (п. 6.4.1. договору).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором (п. 7.1. договору).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України сторони встановили інший розмір відсотків 0 (нуль) відсотків (п. 7.6. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє по 31.12.2024, а в частині гарантійних та фінансових зобов`язань - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1. договору).

Сторони підписали специфікацію до договору (а.с. 8), в якій погодили товар, що підлягає поставці на суму 1 010 880,00 грн без ПДВ.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 1 010 880,00 грн без ПДВ, на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками видаткові накладні:

- № ЛС-0000009 від 04.10.2024 про поставку товару на суму 663 390,00 грн без ПДВ (а.с. 10);

- № ЛС-0000010 від 09.10.2024 про поставку товару на суму 347 490,00 грн без ПДВ (а.с. 11).

Відповідно до п. 4.2. договору замовник здійснює оплату товару протягом 20 (двадцяти) днів з дати поставки товару шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок постачальника.

Таким чином, відповідно до п. 4.2. договору відповідач повинен був сплатити за поставлений товару:

- за накладною № ЛС-0000009 від 04.10.2024 суму 663 390,00 грн без ПДВ у строк до 24.10.2024 включно (04.10.2024 + 20 календарних днів);

- за накладною № ЛС-0000010 від 09.10.2024 на суму 347 490,00 грн без ПДВ у строк до 29.10.2024 включно (09.10.2024 + 20 календарних днів).

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору за поставлений товар не сплати, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1 010 880,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію від 08.01.2025 (а.с. 13), в якій вимагав сплатити заборгованість. В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної претензії позивач надав до суду копії опису вкладення та накладної Укрпошти (а.с. 14).

Листом № 6358/15.2-17 від 07.02.2025 (а.с. 15) відповідач, розглянувши претензію від 08.01.2025 повідомив, що станом на 01.01.2025 між Південним МРУ та Фізичною особою - підприємцем Латиш Сергій Васильович за договором від 06.09.2024 № БФП/64 на поставку багатофункціональних пристроїв утворилась кредиторська заборгованість у сумі 1 010 880,00 грн. Наразі, платежі з рахунків замовників проводяться тільки за напрямами та в черговості та обов`язково з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунку, а саме на оплату праці працівників бюджетних установ з нарахуванням на заробітну плату, за комунальні послуги та енергоносії. На підставі вищезазначеного та з метою врегулювання поставленого питання, Південне МРУ запропонувало повернути багатофункціональні пристрої у кількості 64 штуки фактично поставлені у межах договору від 06.09.2024 № БФП/64 на поставку багатофункціональних пристроїв.

Позивач зазначає, що відповідач заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати поставленого товару в сумі 1 010 880,00 грн відповідач не надав.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України).

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України).

Положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України (від 18.10.2005) та у справі Бакалов проти України (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, у справі "Кечко проти України", ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

За таких обставин, відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в своїй постанові від 24.02.2022 по справі № 925/1547/20 зазначив, що Європейський Суд з прав людини неодноразово в рішеннях зазначав, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 21.01.2022 у справі № 925/1545/20 посилається на правову позицію про те, що відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання.

Господарський суд зазначає, що враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Тому суд вважає за необхідне відзначити, що інші доводи та міркування учасників справи судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 1 010 880,00 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з листопада 2024 року по січень 2025 року у розмірі 46 162,03 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат та встановлено, що він виконаний правильно.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 057 042,03 грн, з яких: 1 010 880,00 грн основний борг, 46 162,03 грн інфляційні втрати.

У позовній заяві (а.с. 3) позивачем визначено попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу 30 000,00 грн.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) Такі докази подаються до закінчення судових дебатів справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 12 684,50 грн.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49619, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, буд. 21А, ідентифікаційний код 43315529) на користь Фізичної особи-підприємцям Латиша Сергія Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 1 069 726,53 грн, а саме: 1 057 042,03 грн, з яких: 1 010 880,00 грн основний борг, 46 162,03 грн інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 684,50грн, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.05.2025

Суддя І.В. Мілєва