ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2660/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання: Фещук В.М.,

за участю представників:

від Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" Плескачова Т.В.,

від ОСОБА_1 Хомко С.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2025 про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження, прийняту суддею Гутом С.Ф., м. Одеса, повний текст складено 11.02.2025,

у справі №916/2660/23

за заявою: ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 р. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Зазначена заява мотивована наявністю у ОСОБА_1 заборгованості перед кредитором Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", яку заявник неспроможний погасити.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 відкрито провадження у справі №916/2660/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 у справі №916/2660/23 визнано вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 в сумі 2989664,03 грн та відхилено вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 в сумі 1508339,59 грн, а ухвалою попереднього засідання суду від 21.09.2023 визначено розмір та перелік усіх визнаних вимог для внесення керуючим реструктуризацією боржника до реєстру вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 у справі №916/2660/23, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.06.2024 та постановою Верховного Суду від 07.08.2024, відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про закриття провадження у справі; припинено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 та повноваження керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича; визнано ОСОБА_1 банкрутом; введено відносно ОСОБА_1 процедуру погашення боргів; призначено керуючим реалізацією майна арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича; скасовано всі арешти, накладені на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 ; ухвалено оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про визнання ОСОБА_1 банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника; встановлено керуючому реалізацією майна банкрута та боржнику не пізніше 30 днів з дня введення процедури погашення боргів боржника провести інвентаризацію майна боржника та визначати його вартість; визначено, що з моменту визнання боржника банкрутом розпорядження усіма правами щодо майна, включеного до складу ліквідаційної маси, здійснює керуючий реалізацією від імені боржника; встановлено, що з моменту визнання боржника банкрутом і до винесення судового рішення про закриття процедури банкрутства реєстрація переходу права власності від/до боржника та обтяжень майна боржника, включаючи нерухоме майно і цінні папери, що існують в бездокументарній формі, відбувається виключно на підставі заяви керуючого реалізацією; визначено, що до складу ліквідаційної маси не включається житло, яке є єдиним місцем проживання сім`ї боржника (квартира загальною площею не більше 60 кв.м або житловою площею не більше 13,65 кв.м на кожного члена сім`ї боржника чи житловий будинок загальною площею не більше 120 кв.м) та не є предметом забезпечення, інше майно боржника, на яке згідно із законодавством не може бути звернено стягнення, кошти, що перебувають на рахунках боржника у пенсійних фондах та фондах соціального страхування, а продаж майна банкрута здійснюється відповідно до умов та в порядку, визначених Кодексом України з процедур банкрутства для юридичних осіб.

Дана постанова обґрунтована тим, що план реструктуризації боргів боржника кредитором не схвалений, а підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможністю відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства не встановлено, що, в свою чергу, з огляду на підтверджену належними доказами наявність ознак стійкої неплатоспроможності боржника, зумовлює необхідність визнання останнього банкрутом та введення процедури погашення боргів.

17.09.2024 до суду першої інстанції від керуючого реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича надійшов підсумковий звіт про проведену роботу у процедурі погашення боргів ОСОБА_1 .

12.11.2024 до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" б/н від 11.11.2024 (вх.№40738/24 від 12.11.2024) про відмову у затвердженні звіту керуючого реалізацією, а 12.12.2024 клопотання Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" б/н від 12.12.2024 (вх.№44517/24 від 12.12.2024) про закриття провадження у справі №916/2660/23.

10.01.2025 до місцевого господарського суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення б/н від 10.01.2025 (вх.№795/25 від 10.01.2025) на клопотання кредитора про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.02.2025 у справі №916/2660/23 (суддя Гут С.Ф.) відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" б/н від 12.12.2024 (вх.№44517/24 від 12.12.2024) про закриття провадження у справі; затверджено звіт керуючого реалізацією про проведену роботу в процедурі погашення боргів ОСОБА_1 ; завершено процедуру погашення боргів ОСОБА_1 ; звільнено ОСОБА_1 від боргів; визначено, що вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню; роз`яснено, що ОСОБА_1 не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи; припинено повноваження керуючого реалізацією арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича; закрито провадження у справі.

В обґрунтування вказаної ухвали суд першої інстанції послався на те, що керуючим реалізацією здійснено всі передбачені законом заходи в межах процедури погашення боргів боржника, що є підставою для затвердження відповідного звіту керуючого реалізацією арбітражного Данілова Артема Івановича, завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зі звільненням останнього від боргів, крім тих, що передбачені частиною другою статті 134 Кодексу України з процедур банкрутства,

Не погодившись з вказаною ухвалою, Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2025 про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі №916/2660/23 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на недобросовісності боржника, яким надано недостовірні відомості щодо його доходу, адже у наданому на погодження плані реструктуризації зазначено загальний дохід у розмірі 20000 грн, тобто у 5 разів менший за фактично отриманий дохід, що підтверджується виписками по рахунку ОСОБА_1 , при цьому Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на час завершення процедури реструктуризації боргів та визнання боржника банкрутом не клопотало перед судом про закриття провадження з підстав відсутності у боржника ознак неплатоспроможності, оскільки не знало та не могло бути обізнане щодо реального доходу ОСОБА_1 . Крім того, за твердженням апелянта, арбітражний керуючий провів роботу з виявлення майна боржника не у повному обсязі, у зв`язку з чим несвоєчасно виявив грошові кошти, які надходять на рахунок боржника та за рахунок яких можливо було частково задовольнити вимоги кредитора, а також не забезпечив збереження цих коштів на спеціальному банківському рахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 25.03.2025 (вх.№869/25/Д1 від 25.03.2025) ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2025 про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі №916/2660/23 без змін, посилаючись на необґрунтованість тверджень кредитора щодо неповноти дій арбітражного керуючого, а також на те, що в межах даної справи оцінка добросовісності боржника вже надавалася під час апеляційного та касаційного перегляду постанови про визнання його банкрутом.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 11.03.2025 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження; встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 26.03.2025.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 вирішено розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2025 про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі №916/2660/23 поза межами строку, встановленого частиною третьою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, та призначено дану справу до розгляду на 14.05.2025 о 12:00.

Протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2025 у судовому засіданні у справі №916/2660/23 оголошено перерву до 9:45 год 21.05.2025.

У судовому засіданні 21.05.2025, проведеному в режимі відеоконференції, представник Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" підтримав апеляційну скаргу; представник ОСОБА_1 висловив заперечення проти її задоволення; арбітражний керуючий Данілов Артем Іванович участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи.

Арбітражний керуючий Данілов Артем Іванович своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що керуючий реалізацією майна арбітражний керуючий Данілов Артем Іванович надав до суду першої інстанції підсумковий звіт №02-01/916/2660/23-19 від 17.09.2024 про проведену роботу у процедурі погашення боргів ОСОБА_1 , відповідно до якого вказаним арбітражним керуючим було вчинено низку дій щодо пошуку майна та активів, які можуть бути зареєстровані за боржником, внаслідок чого встановлено:

-відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №683-6 від 13.06.2024 за боржником - ОСОБА_1 не зареєстровано право власності на будь-яке нерухоме майно;

-згідно з випискою по картковому рахунку від 13.06.2024 в АТ "Перший український міжнародний банк" по картковому рахунку № НОМЕР_1 баланс складає - 14081,92 грн;

-відповідно до виписки по картковому рахунку від 13.06.2024 № НОМЕР_2 в АТ КБ "Приват Банк" по картковому рахунку № НОМЕР_3 баланс складає - 7,29 грн;

-13.06.2024 проведено пошук по відкритій спеціалізованій базі даних "Винаходи і корисні моделі в Україні" та відкритій базі даних "Зареєстровані в Україні знаки для товарів і послуг", між тим за результатами пошуку по вищенаведеним базам даних, що містять інформацію про права інтелектуальної власності - відсутні відомості;

-листом Державного космічного агентства України №3855-3.3 від 01.08.2023 повідомлено про відсутність зареєстрованих унікальних об`єктів космічної діяльності у фізичної особи ОСОБА_1 ;

-у листі Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці №СХ/3/4530-23 від 01.08.2023 зазначено, що за ОСОБА_1 реєстраційні дії реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації та зняття обліку великовантажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, не здійснювались;

-згідно з листом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях №10-10-03118 від 08.08.2023 відсутні укладені з ОСОБА_1 договори оренди державного нерухомого майна;

-листом Західного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці №ЗХ/1/9069 від 14.08.2023 повідомлено, що за ОСОБА_1 не зареєстровано рухомого майна, що підлягає реєстрації або взяттю на облік відповідно до наданих повноважень, а також не видавались дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки;

-відповідно до листа КП "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради №2599/03.01-13 від 21.08.2023 станом на 31.12.2012 відсутня інформація про зареєстроване право власності на об`єкти нерухомого майна за фізичною особою - ОСОБА_1 ;

-у листі Офісу Генерального прокурора №25/3-1472вх-23 від 02.08.2023 вказано, що станом на 26.07.2023 кримінальних проваджень, в яких містяться дані про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, як підозрюваного, не встановлено;

-згідно з листом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів №29-19/163 05 від 25.07.2023 за ОСОБА_1 не зареєстрована сільськогосподарська техніка та інші механізми;

-листом Національної поліції України №6701/27/01/3-2023 від 01.08.2023 повідомлено що інформація щодо наявності кримінальних проваджень стосовно запитуваної особи може бути надана на підставі її згоди на поширення персональних даних;

-відповідно до листа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради №01-19/1498 від 28.07.2023 у розпорядженні цього департаменту відсутня інформація щодо договорів оренди, укладених з ОСОБА_1 ;

-у листі Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України №101226//20.1 від 01.08.2023 зазначено, що станом на 01.08.2023 на виконанні у Відділі не перебуває відкритих виконавчих проваджень, стороною за якими є ОСОБА_1 ;

-згідно з листом Державної митної служби України №19/19-02-04/8.19/3018 від 21.07.2023 станом на 17.07.2023 не знайдено інформації щодо фактів декларування при переміщенні через митний кордон України товарів у період з 01.01.2020 до 17.07.2023 наступними особами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

-листом ДПС України №10259/5/99-00-12-04-02-05 від 21.08.2023 надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованих та/або отриманих доходів про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за період з І кварталу 2020 року по II квартал 2023 року;

-у листі Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби №91-33153/18/23 від 14.07.2023 надано інформацію щодо перетину кордону ОСОБА_1 та членами його сім`ї;

-відповідно до листа Територіального сервісного центру МВС №5141 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області №31/15141-813 від 16.08.2023 згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів станом на 15.08.2023 на ім`я боржника транспортні засоби не зареєстровані;

-листом Державної авіаційної служби України №12/12.5-3145-23 від 20.10.2023 повідомлено, що у Державному реєстрі цивільних повітряних суден України за боржником повітряні судна не зареєстровані;

-згідно з листом філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр" АТ "Укрзалізниця" №ГІОЦ-45/4080 від 17.10.2023 інформації про вагони за ОСОБА_1 , як власником, в АБД ПВ немає, відомості про зареєстровані локомотиви боржника в інформаційних базах також відсутні;

-у листі ТУ Держгеокадастру у Запорізькій області №32-8-0.2-2989/2-23 від 19.10.2023 вказано, що станом на 31.12.2012 відомості щодо реєстрації земельних ділянок за боржником на території Запорізького району відсутні, а за інформацією про наявність земельних ділянок по іншим районам Запорізької області запропоновано звернутись після припинення воєнного стану та відновлення ситуації, яка існувала до його введення.

З огляду на вищенаведену інформацію, керуючий реалізацією майна арбітражний керуючий Данілов Артем Іванович зазначив у підсумковому звіті №02-01/916/2660/23-19 від 17.09.2024 про неможливість здійснення погашення вимог кредитора у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та подальшого провадження процедури реалізації майна, оскільки майно, яке підлягало б реалізації для задоволення вимог кредитора, відсутнє.

Із введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, фізичної особи-підприємця та не тотожний за метою і механізмом реалізації до інституту банкрутства юридичних осіб.

Як вбачається з пояснювальної записки до проєкту Кодексу України з процедур банкрутства, метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації не з їх вини та потребують допомоги з боку держави.

Таким чином, призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.

У преамбулі Кодексу України з процедур банкрутства закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами обох судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, застосовуючи ці норми, слід враховувати, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб Кодексом України з процедур банкрутства не встановлена.

За змістом статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

Кодексом України з процедур банкрутства запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.

За змістом приписів Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Згідно зі статтями 1, 6 Кодексу України з процедур банкрутства до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника (застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника) та погашення боргів боржника (застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна банкрута, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом). Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

З огляду на мету та цілі Кодексу України з процедур банкрутства, інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

Саме така правова позиція судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема, у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 Цивільного кодексу України).

Відтак до боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства встановлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Процедура банкрутства (неплатоспроможності) щодо боржника переслідує публічний та приватний інтереси. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущенні доведення боржника до банкрутства. Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажі його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів. Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) є дотримання балансу інтересів при захисті публічного та приватного інтересів.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною шостою статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

За частиною першої статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою Кодексу України з процедур банкрутства "Відновлення платоспроможності фізичної особи" (стаття 113 Кодексу України з процедур банкрутства).

У процедурі погашення боргів боржника здійснюється формування ліквідаційної маси та вирішуються пов`язані з цим питання, зокрема: визначається майно боржника, яке підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника; випадки невключення майна до ліквідаційної маси; порядок задоволення вимог кредиторів, тощо (статті 130-133 Кодексу України з процедур банкрутства).

Ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи. Затверджуючи звіт ліквідатора, господарський суд повинен дати оцінку належності проведення ліквідатором всієї ліквідаційної процедури, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству про банкрутство всіх обов`язкових додатків до звіту ліквідатора, зокрема, оцінити повноту пошуку, виявлення майнових активів банкрута, для включення їх в ліквідаційну масу, дати оцінку діям ліквідатора щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, надати оцінку повноті реалізації ліквідатором активів боржника, а також з`ясувати чи здійснювались ліквідатором заходи для виявлення та повернення дебіторської заборгованості банкрута. Висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглядаючи ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, в судовому засіданні господарський суд перевіряє обґрунтованість, правомірність та повноту дій ліквідатора, а також достовірність змісту ліквідаційного балансу (постанови Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №922/2817/18, від 12.09.2019 у справі №914/3812/15).

Кодексом України з процедур банкрутства передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів, спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).

На необхідності дотримання зазначеного принципу неодноразово зверталася увага Верховним Судом під час касаційного перегляду судових рішень, зокрема у постановах від 08.05.2018 у справі №904/5948/16, від 02.07.2019 у справі №5011-46/1733-2012, від 12.09.2019 у справі №914/3812/15, від 28.11.2019 у справі №18/1971/12, від 27.02.2020 у справі №910/21227/16.

Завданням ліквідатора у ліквідаційній процедурі є не проста констатація факту відсутності майна, а дієвий і належний пошук майна банкрута. Отже, під час ліквідаційної процедури, ліквідатор має здійснювати заходи спрямовані на пошук, виявлення і повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. Крім того, ліквідатор має здійснювати обґрунтовані і логічні дії, а також здійснювати запити до відповідних органів, з врахуванням минулої діяльності банкрута. При цьому, кількість запитів не є критерієм якості роботи ліквідатора. Таким критерієм є наповнення ліквідаційної маси (постанова Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №903/975/14).

Звіт та ліквідаційний баланс, як підсумковий документ, що подається ліквідатором господарському суду в зв`язку з закінченням ліквідаційної процедури, не може бути затверджений господарським судом у відсутності доказів аналізу ліквідатором первісної бухгалтерської документації боржника, а також, у відсутності аналізу судом дій ліквідатора щодо виявлення майна банкрута, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, а також, його дій щодо пошуку нерухомого, рухомого майна банкрута і дебіторської заборгованості (постанови Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №Б-39/134-10, від 26.07.2018 у справі №904/9631/15).

Хоча вищезазначені висновки було сформовано Верховним Судом щодо здійснення процедури ліквідації юридичних осіб, разом з тим врахування зазначеного принципу також при розгляді справ про неплатоспроможність фізичних осіб є доцільним, враховуючи, що відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою (постанова Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №915/2487/19).

Колегія суддів зауважує, що Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", заперечуючи проти затвердження звіту керуючого реалізацією та порушуючи питання про закриття провадження у даній справі з підстав відсутності у боржника ознак неплатоспроможності, наголошувало на тому, що арбітражним керуючим було проведено недостатню та неповну роботу з виявлення майна боржника, оскільки згідно з виписками по рахунку боржника НОМЕР_1 , відкритого в АТ "ПУМБ", за період з 13.07.2023 по 01.07.2024 на рахунок боржника надійшла сума грошових коштів у розмірі 1341562,73 грн, тобто в середньому більше, ніж 100000 грн на місяць, у той час як у наданому на погодження плані реструктуризації зазначено загальний дохід боржника лише у розмірі 20000 грн.

Надаючи оцінку вищенаведеним доводами кредитора, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 був призваний на військову службу по мобілізації 10.03.2022.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 30.06.2024 №185 ОСОБА_1 займав посаду стрільця 3 стрілецького відділення1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 із встановленим окладом за посадою у розмірі 2820 грн на місяць.

Вищенаведеним наказом встановлено виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 523% щомісячного грошового забезпечення, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

Відтак розмір щомісячного посадового окладу боржника з урахуванням премій і надбавок складав 20000 грн, у зв`язку з чим саме така сума була відображена у запропонованому плані реструктуризації.

Відповідно до пункту 2 Розділу XXXIV "Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану" Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується у розмірі 100000 грн тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах), зокрема: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту); у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони; на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника тощо.

Тобто отримання боржником, як військовослужбовцем, додаткової винагороди у розмірі 100000 грн об`єктивно залежало від низки обставин (зокрема, від поставлених командуванням бойових завдань, успішності їх виконання, перебігу воєнних дій на території України), настання яких не пов`язано з власним волевиявленням ОСОБА_1 і не могло бути спрогнозовано останнім навіть при всій необхідній обачності, у зв`язку з чим боржник не мав обґрунтованих підстав розраховувати на отримання доходу у розмірі 100000 грн щомісячно протягом 5 років (строк виконання плану реструктуризації), внаслідок чого він запропонував план реструктуризації, зміст якого передбачав не орієнтовані та формальні, а реальні виконувані пропозиції з урахуванням гарантованого доходу, між тим такий план не було розглянуто та, як наслідок, не погоджено кредитором у зв`язку з його неодноразовою неявкою на збори кредиторів.

Зазначеним спростовуються доводи Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про недобросовісне приховування боржником своїх реальних доходів під час розробки проекту плану реструктуризації.

В контексті вищенаведених доводів скаржником безпідставно не враховується, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи та не є безумовним свідчення недобросовісності боржника.

Крім того, при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом було правомірно враховано, що боржник, виконуючи свій професійний обов`язок військовослужбовця, ризикуючи своїм життям та здоров`ям під час захисту Батьківщини у війні, у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Перебуваючи в зоні бойових дій та виконуючи бойові завдання, боржник був змушений не лише нести додаткові витрати для збереження свого життя та здоров`я, захищаючи інтереси країни, а й зважати на питання грошового забезпечення своєї родини, яка, не маючи власного житла (на 2 квартири боржника було звернуто стягнення з метою часткового погашення вимог кредитора), мала винаймати його, витрачаючи на оренду житла щомісячно по 10000 грн та додаткові кошти на оплату житлово-комунальних послуг (копії відповідного договору оренди та платіжних документів на підтвердження оплати вартості житлово-комунальних послуг наявні у матеріалах справи).

При цьому під час захисту країни ОСОБА_1 отримав низку серйозних поранень і травм, а саме:

-осколкове поранення лівого плеча з наявністю стороннього тіла (осколка), що підтверджується виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого №4569/578 від 13.09.2022;

-акубаротравматичне ураження обох вух (контузія) під час виконання бойового розпорядження командира військової частини внаслідок ворожого артилерійського обстрілу в районі н.п. Козачі Лагері Херсонського району Херсонської області, про що свідчить довідка про обставини травми №1/14/1592 від 02.09.2023;

-вибухову травму, акубаротравматичне ураження обох вух, вестибуло-атактичний, цефалгічний синдром, сиптоматичну артеріальну гіпертензію під час виконання бойового розпорядження командира військової частини внаслідок ворожого танкового обстрілу на лівому березі Дніпра в районі н.п. Козачі Лагері Херсонського району Херсонської області, що підтверджується довідкою про обставини травми №1/14/1970/1 від 15.11.2023.

Сукупність вищенаведених травм та поранень безумовно призвела до істотного погіршення стану здоров`я Ободовського Едуарда Миколайовича, у зв`язку з чим 14.10.2024 боржник був визнаний військово-лікарською комісією непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку, про що до його військового квитка внесено відповідний запис.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги втрату ОСОБА_1 єдиного джерела доходу (заробітної плати військовослужбовця) та нормального стану працездатності (триває юридичне оформлення статусу особи з інвалідністю), з огляду на відсутність у боржника майна, яке б підлягало реалізації для задоволення вимог кредитора, керуючий реалізацією дійшов обґрунтованого висновку про неможливість здійснити погашення вимог кредитора у цій справі.

Принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора встановлює критерій обґрунтованості сумнівів щодо повноти дій ліквідатора, з урахуванням чого покладає на кредитора або іншу особу, яка оспорює дотримання цього принципу, обов`язок обґрунтовувати, що саме не вчинив ліквідатор і як це вплинуло на результат формування ліквідаційної маси.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №904/4863/13, від 28.11.2019 у справі №904/6144/16, від 10.12.2020 у справі №916/95/18, від 29.07.2021 у справі №910/23011/16.

Заперечуючи проти звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу боржника з підстав неналежного виконання ліквідатором боржника своїх обов`язків у ліквідаційній процедурі та неповноти здійснених ним заходів у цій процедурі, з урахуванням положень частини шостої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства, статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, кредитор або інша особа має довести, що ці порушення з боку ліквідатора мали місце та призвели до недотримання порядку здійснення ліквідаційної процедури, і тим самим вплинули на формування ліквідаційної маси та на задоволення вимог кредиторів, відтак - на результати ліквідаційної процедури боржника, а подальше провадження у справі про банкрутство в контексті збільшення судових витрат у справі та застосування додаткових інструментів задля задоволення вимог кредиторів є виправданим (постанова Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №910/23011/16).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у матеріалах справи відсутні та кредитором до місцевого господарського суду не подано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження існування допущених керуючим реалізацією порушень, у тому числі і неповноти дій, які негативно вплинули б на можливість задоволення вимог Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Посилання апелянта на те, що керуючим реалізацією не було вжито заходів щодо відкриття спеціального рахунку для зберігання грошових коштів, які складають ліквідаційну масу боржника, є безпідставними і спростовуються підсумковим звітом про проведену роботу у процедурі погашення боргів, відповідно до якого арбітражним керуючим було відкрито спеціальний банківський рахунок НОМЕР_5 для проведення розрахунків з кредитором у процедурі погашення боргів, проте через відсутність у боржника майна, яке підлягало б продажу, грошові кошти на вказаний рахунок не зараховувались і, як наслідок, на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" не сплачувались.

Щодо закриття провадження у даній справі Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

У справі про неплатоспроможність фізичної особи застосовні загальні підстави закриття провадження у справі про банкрутство, передбачені частиною першою статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства з урахуванням особливостей, встановлених спеціальними нормами цього Кодексу, отже, тією мірою, якою ці підстави можуть стосуватися боржника - фізичної особи.

Системне тлумачення положень частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства у взаємозв`язку зі статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що наведена норма та визначені нею підстави закриття провадження у справі про банкрутство (за винятком, визначених пунктами 1, 2, 5, які стосуються виключно юридичних осіб) є загальними приписами стосовно підстав закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за Книгою четвертою цього Кодексу, адже застосовуються як до банкрутства юридичних осіб, так і фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, за змістом частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства термін "справа про банкрутство" слід тлумачити широко, як універсальне поняття, адже банкрутство боржника є одним з етапів провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а підстави закриття провадження, які стосуються лише юридичних осіб, законодавець виділив у цій нормі відповідним уточненням щодо особи боржника або властивих лише банкрутству юридичних осіб судових процедур.

Колегія суддів вбачає, що Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" стверджує про необхідність закриття провадження у даній справі з підстави відсутності ознак неплатоспроможності боржника.

Пунктом 11 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.

Відповідно до частини другої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) може бути закрито у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 5, 9, 10, 12 і 13 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8 і 11 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 7 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом.

Отже, беручи до уваги те, що постановою Господарського суду Одеської області від 27.02.2024 у справі №916/2660/23, яка набрала законної сили і обґрунтована підтвердженою належними доказами наявністю ознак стійкої неплатоспроможності боржника, визнано ОСОБА_1 банкрутом, колегія суддів зазначає про неможливість закриття провадження у даній справі на підставі пункту 11 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства.

В силу пункту 7 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі затвердження звіту ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи те, що керуючим реалізацією майна у повній мірі проведено заходи, передбачені статтями 131, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, що відображено у звіті, який відповідає вимогам законодавства, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про затвердження звіту керуючого реалізацією майна про результати процедури погашення боргів, завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у цій справі про неплатоспроможність на підставі пункту 7 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства.

Даний висновок суду апеляційної інстанції щодо необхідності закриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі пункту 7 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства у разі вжиття керуючим реалізацією майна всієї повноти дій задля виявлення активів боржника та, відповідно, наявності у матеріалах справи доказів на підтвердження відсутності у банкрута будь-яких активів, за рахунок яких можливо було б погасити кредиторську заборгованість, повністю узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах останнього від 14.11.2024 у справі №908/1235/21, від 25.06.2024 у справі №916/1584/21, від 24.01.2024 у справі №916/256/21, від 28.02.2023 у справі №903/909/21 тощо.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив наявні у матеріалах справи докази; правильно застосував норми права, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для прийняття ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у даній справі про неплатоспроможність.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при прийнятті ухвали від 06.02.2025 про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі №916/2660/23 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2025 про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі №916/2660/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.05.2025.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук