ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2025 р. м. Київ Справа № 911/3289/24

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 14) в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (87510, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Луніна, 3; 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕЛЛАР МЕРК 24» (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, м. Бориспіль, вул. Нижній Вал, 2)

про стягнення 269357,35 грн. за договором поставки № 373-В-МАФ-21 від 17.12.2021 р., у тому числі - 212865,24 грн. попередньої оплати, 42573,05 грн. штрафу, 10603,95 грн. інфляційних втрат, 3315,11 грн. 3% річних,

секретар судового засідання: Крикун І.В.

Представники сторін:

від позивача: Данилова О.М. (виписка з ЄДРЮОФОПГФ);

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 05.12.2024 р. (вх. № 4242 від 05.12.2024 р.) Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕЛЛАР МЕРК 24» (далі відповідач, ТОВ «СТЕЛЛАР МЕРК 24») про стягнення 269357,35 грн. за договором поставки № 373-В-МАФ-21 від 17.12.2021 р., у тому числі - 212865,24 грн. попередньої оплати, 42573,05 грн. штрафу, 10603,95 грн. інфляційних втрат, 3315,11 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до умов укладеного сторонами договору № 373-В-МАФ-21 від 17.12.2021 р. позивач перерахував на користь відповідача передоплату за постачання періодичних видань, в свою чергу, відповідач зобов`язання по договору не виконав та товар не поставив. За таких обставин, ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» просить у позові стягнути з відповідача сплачену попередню оплату у сумі 212865,24 грн., а також 42573,05 грн. штрафу, 10603,95 грн. інфляційних втрат, 3315,11 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.12.2024 р. було відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання на 27.01.2025 р., встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Вказану ухвалу було отримано відповідачем 12.12.2024 р., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі ЄСІТС.

Окрім того, у відповідності з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного, сторони не були позбавлені можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Київської області від 10.12.2024 р. та іншими ухвалами суду у справі № 911/3289/24 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, які опубліковані та доступні до вільного перегляду.

Відзиву на позов або будь-яких інших заперечень чи пояснень по суті спору відповідачем до справи подано не було.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.01.2025 р. було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.03.2025 р.

У судовому засіданні 03.03.2025 р. судом було розпочато розгляд справи по суті, заслухано вступне слово позивача та розпочато дослідження доказів. представник позивача позовні вимоги підтримувала; представник відповідача у судове засідання не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.03.2025 р. було оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 03.04.2025 р.

У судовому засіданні 03.04.2025 р. була присутньою представник позивача, судом було продовжено дослідження доказів. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

У судовому засіданні 03.04.2025 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

17.12.2021 р. між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (передплатник) в особі в.о. начальника Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Кравченко А.В. (Адміністрація Маріупольського морського порту) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕРКУРІЙ ЕКСПРЕС» (постачальник) було укладено договір № 373-В-МАФ-21, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується оформити передплату періодичних видань на 2022 рік за рахунок передплатника та здійснити постачання періодичних видань (товар), а передплатник - прийняти і оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕРКУРІЙ ЕКСПРЕС» змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕЛЛАР МЕРК 24».

Відповідно до п.п. 2.1, 2.4 договору ціна договору становить 212865,24 грн. Передплатник здійснює передплату у розмірі 100% від ціни цього договору не пізніше десяти банківських днів з дати отримания оригіналу рахунку та податкової накладної, складеної в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстрованої в Єдиному ресстрі податкових накладних, відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Пунктом 3.3.1 договору встановлено, що постачальник зобов`язується надати передплатнику свої каталоги та оформити передплату та забезпечити поставку періодичних видань на передплатний термін січень-грудень 2022 року після отримання передоплати відповідно до п. 2.4 договору.

Згідно з п. 3.3.2 договору постачальник зобов`язався протягом п`яти днів з дати виходу періодичного видання з друку згідно з графіком виходу періодичних видань забезпечити його доставку на адресу передплатника власними силами та за власний рахунок.

Як визначено пунктами 4.3, 3.3.6 договору підтвердженнями факту поставки товару є видаткова накладна, що надається постачальником разом з товаром, який постачається, а також акт приймання-передачі періодичних видань, який надається постачальником по закінченню кожного місяця для підписання передплатником.

Згідно з п. 10.1 договору термін дії договору встановлено з моменту його підписання до 31.12.2022 р., а в частині обов`язків, що виникли в період дії даного договору і відповідальності за їхнє виконання, до повного їхнього виконання, проведеного належним чином, і за вимогою кредитора відшкодування нанесених збитків і сплати неустойки.

Як слідує з позову, сторонами було підписано технічну специфікацію на закупівлю товару «Код 22210000-5 «Газети» відповідно до «Єдиного закупівельного словника» ДК 021:2015 (CPV:2008) (Код 22212000-9 «Періодичні видання-Газети)».

ТОВ «МЕРКУРІЙ ЕКСПРЕС» виставило позивачу рахунок № ДК1-0567/152235 від 17.12.2021 р. для оплати товару, що мав бути поставлений.

На виконання умов договору позивачем було здійснено попередню оплату на загальну суму 212865,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2153 від 23.12.2021 р.

Натомість, як стверджує позивач, ТОВ «МЕРКУРІЙ ЕКСПРЕС» фактично поставлено товар позивачу не було.

08.04.2024 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою № 6/17-01-02/Вих. від 08.04.2024 р. про повернення на банківський рахунок передплатника грошових коштів в розмірі вартості товару, що не був поставлений відповідно до умов договору. Окрім цього, позивач просив надати належним чином засвідчені копії документів, які в розумінні умов договору підтверджували б факт передачі товару передплатнику.

31.05.2024 р. ТОВ «МЕРКУРІЙ ЕКСПРЕС» надіслало відповідь № 16-К/05-2024 від 31.05.2024 р. на звернення позивача, за змістом якої стверджувало, що вимога щодо повернення всієї суми попередньої оплати є необґрунтованою, адже, починаючи з січня до 24 лютого 2022 року, товариство належним чином виконувало свої зобов`язання. Починаючи з 24.02.2022 р., товариство було неспроможне виконувати зобов`язання у зв`язку із введенням на території України воєнного стану. До відповіді відповідач додав по два примірники видаткових накладних № F2 від 31.12.2022 р., № F6 від 31.01.2022 р., № F8 від 28.02.2022 р., не підписаних позивачем.

06.08.2024 р. позивачем була надіслана претензія відповідачу № 15/17-01-02/ Вих. від 06.08.2024 р., за змістом якої позивач просив відповідача сплатити загалом 285349,70 грн., з яких - 212856,24 грн. попередньої оплати за договором, 42573,05 грн. 20% штрафу, 20349,92 грн. інфляційних витрат та 9561,49 грн. 3% річних, яка 17.09.2024 р. була вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 040.

Відповідь на претензію отримано не було, кошти не сплачено.

Отже, оскільки відповідач не повернув позивачу попередню оплату за договором № 373-В-МАФ-21 від 17.12.2021 р., останній і звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Спір у даній справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з поставки оплаченого позивачем товару за договором поставки № 373-В-МАФ-21 від 17.12.2021 р. та неповерненням здійсненої позивачем попередньої оплати.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Як встановлено судом, позивачем належним чином було виконано умови договору поставки № 373-В-МАФ-21 від 17.12.2021 р. та перераховано відповідачу попередню оплату, однак відповідач в порушення умов договору та положень законодавства не здійснив поставку товару та не повернув позивачу попередню оплату на вимогу останнього.

Суд констатує відсутність у даній справі будь-яких доказів повного чи часткового виконання відповідачем обов`язку з поставки оплаченого позивачем товару або повернення невикористаної суми здійсненої останнім попередньої оплати.

Відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 ГПК України, доводів позивача не спростував, належними та допустимими доказами не довів ані факту здійснення повної чи часткової поставки позивачеві товару на суму здійсненої позивачем попередньої оплати, ані факту повернення попередньої оплати чи її залишку.

При цьому, судом враховано як відсутність підписаних сторонами видаткових накладних за січень та лютий 2022 року (які були надані відповідачем для підписання позивачу у 2024 році), так і відсутність будь-яких актів приймання-передачі періодичних видань, складання яких передбачено п. 3.3.6 договору.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як зазначалося вище, згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, враховуючи порушення постачальником договірного зобов`язання, заявлення покупцем вимоги про повернення авансу, а також відсутність в матеріалах справи доказів на спростування доводів позивача, суд дійшов висновку, що здійснена позивачем попередня оплата в розмірі 212865,24 грн. є такою, що підлягає поверненню відповідачем, у зв`язку з чим відповідна позовна вимога підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 3315,11 грн. 3% річних та 10603,95 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини 2 статті 693 ЦК України.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.05.2022 р. у справі № 902/186/21.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, заявлених до стягнення позивачем, суд відзначає, що вони є вірними та обґрунтованими.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» щодо стягнення з відповідача 10603,95 грн. інфляційних втрат та 3315,11 грн. 3% річних, нарахованих на суму заборгованості відповідача, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 42573,05 грн. штрафу, передбаченого договором.

У відповідності з п. 5.2.4 договору за односторонню відмову постачальника від поставки товару до підписання сторонами видаткової накладної, у разі ненадання постачальником документів, якими підтверджується неможливість здійснення поставки товару, постачальник сплачує штраф у розмірі 20% від вартості товару.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

З долученого до матеріалів справи розрахунку штрафу вбачається, що розмір останнього, нарахований на вартість не поставленого відповідачем товару, визначено в сумі 42573,05 грн., він є арифметично вірним та обґрунтованим, у зв`язку з чим штраф підлягає стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТЕЛЛАР МЕРК 24» (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, м. Бориспіль, вул. Нижній Вал, 2, код 39320758) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 14, код 38727770) в особі Маріупольської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», (87510, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Луніна, 3; 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1, код 38728439) 212865,24 грн. (двісті дванадцять тисяч вісімсот шістдесят п?ять грн. 24 коп.) попередньої оплати, 42573,05 грн. (сорок дві тисячі п?ятсот сімдесят три грн. 05 коп.) штрафу, 10603,95 грн. (десять тисяч шістсот три грн. 95 коп.) інфляційних втрат, 3315,11 грн. (три тисячі триста п?ятнадцять грн. 11 коп.) 3% річних, 3232,29 грн. (три тисячі двісті тридцять дві грн. 29 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15.05.2025 р.

Суддя В.М. Бабкіна