УХВАЛА

19 травня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/4359/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ємця А.А. (головуючий), Малашенкової Т.М., Колос І.Б.,

розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Черкаське Хімволокно» (далі - ПрАТ «Черкаське Хімволокно», заявник)

про відвід судді Ємця А.А.

у справі №910/4359/24

за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське Хімволокно»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

про визнання недійсним Договору та внесення до нього змін,

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Черкаське Хімволокно» 09.05.2025 звернулося через систему "Електронний суд" до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 у справі № 910/4359/24 (повний текст постанови складено та підписано 21.04.2025). Крім того, до касаційної скарги додано клопотання про передачу справи № 910/4359/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Від ПрАТ «Черкаське Хімволокно» 16.05.2025 через підсистему "Електронний суд" до Верховного Суду надійшла заява про відвід судді Ємця А.А. від розгляду справи № 910/4359/24.

ПрАТ «Черкаське Хімволокно» у заяві про відвід судді Ємця А.А. від розгляду справи № 910/4359/24 посилаючись на статтю 35 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що:

- що суддя Ємець А.А. -головуючий, у складі колегії суддів Колос І.Б., Бенедисюка І. М.) приймав участь у розгляді касаційної скарги ТОВ «Сумитеплоенерго» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 у справі № 910/5620/24, за результатами розгляду якої прийнято постанову Верховного Суду від 08.05.2025, якою касаційну скаргу ТОВ «Сумитеплоенерго» залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 у справі № 910/5620/24 залишено без змін. Під час аналізу цієї постанови Верховного Суду заявником було встановлено абсолютну тотожність предметів спорів у справах № 910/5620/24 та № 910/4359/24, а оскільки колегія суддів у складі: Ємця А.А. - головуючого, Колос І.Б., Бенедисюка І. М., вже розглядала аналогічний спір, за результатами чого було відмовлено у задоволенні касаційної скарги ТОВ «Сумитеплоенерго», то наявні підстави, які викликають сумніви щодо об`єктивності і неупередженості судді Ємця А.А. при розгляді касаційної скарги у ПрАТ «Черкаське Хімволокно»;

- факт відмови у задоволенні касаційної скарги та відмови в передачі справи № 910/5620/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду в спорі, який за своїм предметом є ідентичним до спору в справі № 910/4359/24, що викликає сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Ємця А. А.;

- згідно з відкритою інформацією, засідання з розгляду касаційної скарги у справі № 910/5620/24 було призначено на 08.05.2025 о 14:20, а вже на наступний день повний текст постанови Верховного Суду від 08.05.2025 у справі № 910/5620/24 був складений та надісланий до Єдиного реєстру судових рішень, а відтак швидкість з виготовлення та оприлюднення повного тексту постанови Верховного Суду від 08.05.2025 у справі № 910/5620/24 свідчить про її наявність станом на дату проведення засідання з розгляду касаційної скарги у справі № 910/5620/24, що свідчить про те, що таке засідання було лише формальністю;

- рішення суду першої інстанції у справі № 910/5620/24 було ухвалено 27.11.2024, а повний текст складено і направлено до Єдиного державного реєстру судових рішень 11.12.2024. Постанова Північного апеляційного господарського суду була прийнята 04.03.2025, повний текст складено 14.03.2025, а направлено до Єдиного державного реєстру судових рішень 17.03.2025;

- заявник вважає, що наявні підстави для відводу судді Ємця А.А., оскільки враховуючи особливу важливість та принциповість справи № 910/4359/24 для

ПрАТ «Черкаське хімволокно» та інших суб`єктів, чия діяльність обмежена мораторієм на підвищення тарифів без надання гарантованої компенсації, заявник вважає, що не може дозволити розгляд своєї касаційної скарги суддєю, який лише за наслідками автоматичного розподілу вже не заслуговує довіри та викликає обґрунтований сумнів у достатній його неупередженості до ПрАТ «Черкаське хімволокно» в спорі з ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», що є підставою як для заявлення відводу так і для взяття самовідводу таким суддею.

Перевіривши матеріали заяви ПрАТ «Черкаське Хімволокно» про відвід судді Ємця А.А, колегія суддів визнає заяву про відвід безпідставною та необґрунтованою з огляду на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

За змістом статті 36 Господарського процесуального кодексу України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Поряд з цим Суд враховує, що вичерпний перелік обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді чинним законодавством не визначений, а тому вирішення питання про визнання тих чи інших доводів, обставинами передбаченими пунктом 5 частини першої статті 35 ГПК України, знаходиться у межах дискреційних повноважень суду.

Відповідно до частин другої та третьої статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що посилання на відповідну обставину повинно бути обґрунтованим, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або/та сумніви у об`єктивності судді.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини Верховний Суд застосовує у даній справі як джерело права з огляду на частину першу статті 3, частину першу, другу, четверту статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статтю 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до частин першої - третьої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. Суддя не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом.

Суд виходить з того, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був «безстороннім».

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна встановлюватися згідно з:

(І) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та

(ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключи ти будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (пункти 28, З0 рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993 та «Веттштайн проти Швейцарії», заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

За суб`єктивним критерієм «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного» (пункти 49, 50 рішення у справі «Білуха проти України», заява № 33949/02, рішення від 09.11.2006).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів:

- чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. пункти 27, 28, З0 рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993; пункт 42 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, N 33958/96, ЄСПЛ 2000-ХІІ);

- чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (пункт 64 рішення у справі «Бочан проти України», N7577/02 від 03.05.2007);

- окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 у справі «Газета «Україна-центр» проти України»);

- чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (пункт 38 рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullarv. United Kingdom) від 10.06.1996).

Суд також виходить із того, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. пункт 119 рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. пункт 32 рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»(Pullarv. United Kingdom) від 10.06.1996).

Суд ураховує, що у цьому аспекті навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішенняу справі «Де Куббер проти Бельгії», від 26.10.1984, Series А, N 86).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що посилання на відповідну обставину повинно бути обґрунтованим, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або/та сумніви у об`єктивності судді.

Процесуальним законодавством не встановлено вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді (суддів). Особиста думка заявника або незгода з рішеннями судді (суддів) не є доказом їх упередженості.

Особа, яка подала заяву про відвід судді (суддів), повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді (суддів) у розгляді справи. Відвід має бути вмотивованим, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Верховний Суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 Господарського процесуального кодексу України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Відповідно до частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Тобто, процесуальні рішення судді, рішення в іншій справі, висловлена публічно думка щодо юридичного питання (правова оцінка), висловлена зокрема і у судових рішеннях, не може бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У силу приписів статті 317 Господарського процесуального кодексу України постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Згідно з частиною 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Частина 6 статті 233 Господарського процесуального кодексу України закріплює, що у виняткових випадках, залежно від складності справи, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більше ніж 10 днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - 5 днів з дня закінчення розгляду справи.

З огляду на викладене, Верховний Суд зауважує, що аргументи заявника, в тому числі щодо надзвичайно швидкого виготовлення та оприлюднення повного тексту постанови Верховного Суду від 08.05.2025 у справі № 910/5620/24 за касаційною скаргою ТОВ «Сумитеплоенерго» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 у справі № 910/5620/24, якими він обґрунтовує заяву про відвід, фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням та не містять обставин, які визначені чинним процесуальним законодавством як підстави для відводу судді, оскільки заявником надано свою суб`єктивну оцінку процесуальним діям судді під час прийняття постанови Верховного Суду від 08.05.2025 у справі № 910/5620/24.

Верховний Суд зазначає, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного», а заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували, що суддя Ємець А.А. прямо чи побічно заінтересован у результаті розгляду справи, або/та/чи існують переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо його безсторонності або/та/чи існування наявності фактів, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суді, адже незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, участь судді у іншій справі не може бути підставою для відводу та не є і не може викликати сумніви щодо безсторонності та неупередженості судді/суддів, і не свідчать, що у цьому контексті за цими доводами та обставинами, є питанням довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі, а також для того щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача виникли сумніви у неупередженості судді.

Верховний Суд виходить з того, що висновки або позиції суддів/судді, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших таких справ у подальшому.

Верховний Суд виходить з того, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування.

Отже, доводи заявника є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства, не підтверджені належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, ґрунтуються на припущеннях, які не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості судді, які могли б бути перевіреними та/чи/або на переконливі факти, які б могли викликати сумнів у його об`єктивності і неупередженості, а відтак могли б бути підставою для його відводу в розумінні статей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Суд також звертає увагу, що викладені доводи у заяві про відвід судді Ємцю А.А., які фактично зводяться до незгоди сторони із судовим рішенням, позицією висловленою суддями при розгляді справи № 910/5620/24 у Верховному Суді, суперечать найважливішому принципу судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлених відводів тим суддям, правова позиція яких заявників не влаштовує.

Таким чином, сама по собі незгода учасника справи з судовим рішеннями судді та правовою позицією в іншій справі не свідчить про її упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість і не є підставою для відводу останньої відповідно до наведених норм Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що заявником не наведено аргументовано обґрунтованих підстав вважати суддю Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Ємця А.А. упередженим чи необ`єктивним, оскільки всі доводи, що викладені у заяві ПрАТ «Черкаське Хімволокно», є припущеннями заявника та зводяться до незгоди сторони з процесуальними рішеннями судді, що в силу імперативного припису частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України не може бути підставою для відводу.

За змістом частин 1- 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки Верховний Суд вважає подану заяву необґрунтованою, питання про відвід судді має бути вирішено суддею, визначеним у порядку частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді Ємцю А.А. від розгляду справи № 910/4359/24, відтак заяву відповідно до частини третьої статті 39 Господарського процесуального кодексу України необхідно передати для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 314 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати доводи, викладені у заяві Приватного акціонерного товариства «Черкаське Хімволокно`про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Ємця А.А. у справі № 910/4359/24 необґрунтованими.

2. Заяву про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Ємця А.А. у справі № 910/4359/24 разом з матеріалами касаційної скарги Приватного акціонерного товариства «Черкаське Хімволокно» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 у справі № 910/4359/24 та клопотанням про передачу справи № 910/4359/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду передати на авторозподіл для визначення судді з розгляду заяв про відвід судді Ємця А.А. у справі № 910/4359/24.

3.Справу № 910/4359/24 передати на автоматизований розподіл для визначення судді з розгляду заяви про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Ємця А.А.

Ухвала набирає сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ємець

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Колос