УХВАЛА

15 травня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/16232/24

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І. М. (головуючого), Ємця А. А., Малашенкової Т. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Літон Оіл"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.02.2025

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Літон Оіл"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Тренд"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Літон Оіл" (далі - Товариство, позивач, скаржник) звернулося 25.04.2025 через підсистему "Електронний суд" до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 у справі № 910/16232/24 скасувати; ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі № 910/16232/24 скасувати в частині прийнятого ним рішення (мотивувальної частини рішення) про відсутність підстав для повернення позивачу сплаченої ним суми судового збору; крім того, в додатках до касаційної скарги додано клопотання про поновлення процесуального строку на подання цієї касаційної скарги, в якому Товариство просить поновити строк на подання цієї касаційної скарги.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.

Відповідно до частин першої, другої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, що оскаржується, або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення; учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу (частина третя статті 288 ГПК України).

Постанова Північного апеляційного господарського суду у справі №910/16232/24 ухвалена 18.03.2025, повний текст постанови складено 21.03.2025 та надіслано в електронний кабінет скаржника 27.03.2025 о 16:30. З урахуванням приписів частини шостої статті 242 ГПК України та частини другої статті 288 ГПК України, двадцятиденний строк, за яким скаржник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження закінчується 16.04.2025 включно.

Із касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду 24.04.2025, тобто із пропуском зазначеного процесуального строку, встановленого статтею 288 ГПК України.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, скаржник зазначає, що: з повним текстом постанови Товариство ознайомилося зі своєї офіційної електронної адреси Електронного суду 27.03.2025; велика навантаженість єдиного працівника Товариства - відповідно до Довідки про кількість працівників на Товаристві, на даний момент працевлаштований один працівник - директор (відповідну довідку додано до клопотання); на даний момент Товариство є учасником 7 (семи) активних судових проваджень, що вимагає від директора приділення значного часу і зусиль на підготовку та безпосередню участь у судових засіданнях по всім справам майже одночасно; можливість залучити представника для написання та представництва у судових засіданнях вичерпана у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем товариства; існування реальної небезпеки для життя скаржника у зв`язку з існуванням обставин, що об`єктивно перешкоджали здійсненню процесуального права скаржника за період 27.03.2025-24.04.2025 обстрілювання Чернігівщини майже щоденно (докази з посиланнями надаються); місцезнаходження Товариства і місце проживання єдиного працівника-директора є місто Чернігів; технічні труднощі у роботі підсистеми "Електронний суд" у період з 05.04.2025 до 08.04.2025, про що були розміщенні публікації на сайті Судової влади України (Державне підприємство "Інформаційні судові системи"), але фактично з 04.04.2025 до 09.04.2025, підсистема "Електронний суд" залишалась недоступною для користування.

Розглянувши наведені підстави пропуску строку на касаційне оскарження, Суд вважає їх неповажними з огляду на таке.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 113 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню. Саме на заявника покладається обов`язок у визначений законом строк подати касаційну скаргу, а у разі пропуску строку, скаржник має довести наявність поважних причин пропуску процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Приписами частини шостої статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Суд зазначає про те, що копію оскаржуваної постанови від 18.03.2025 доставлено в електронний кабінет скаржника та представника скаржника 27.03.2025 о 16:30, що підтверджується довідками про доставку документа в кабінет електронного суду, а тому оскаржувана постанова у цій справі вважається врученою скаржнику 27.03.2025, отже двадцятиденний строк для подання касаційної скарги, дотримання якого є беззаперечною підставою для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження відповідно до частини другої статті 288 ГПК України, закінчився 16.04.2025 (включно).

Щодо посилання скаржника на проблеми в роботі підсистеми "Електронний суд" у період з 05.04.2025 до 08.04.2025, то Суд зазначає, що технічні збої у цей період не були безперервними, мали тимчасовий характер і не перешкоджали можливості вчасного звернення з касаційною скаргою, а отже не можуть визнаватися об`єктивно непереборними обставинами. Зокрема, свідчити про наявність безперервних перешкод протягом двадцятиденного строку для подання касаційної скарги як за частиною першою так і за частиною другою статті 288 ГПК України.

Щодо доводів скаржника про "існування реальної небезпеки для життя скаржника у зв`язку з існуванням обставин, що об`єктивно перешкоджали здійсненню процесуального права скаржника", колегія суддів зазначає таке.

До клопотання про поновлення строку скаржник додає докази обстрілів Чернігівщини (прикордонних громад) за період 28.03.2025-23.04.2025, а не самого міста Чернігів. Разом з тим, скаржник вказує місце знаходження Товариства та директора місто Чернігів.

Введення воєнного стану є обставиною, яка не залежить від волевиявлення особи і в певних випадках може створити перешкоди та труднощі, що унеможливлюють чи ускладнюють можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Однак, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Для визнання цієї підстави поважною слід брати до уваги, зокрема, територіальне місцезнаходження суду і скаржника, порядок його функціонування, хід бойових дій, існування реальної небезпеки для життя учасників процесу, тривалість самого процесуального строку; час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини (висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 25.10.2022 у справі за №585/2494/18).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого строку (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22).

Таким чином, є недостатнім в клопотаннях про поновлення пропущених процесуальних строків посилання всього лише на факт дії воєнного стану на території України та абстрактного твердження про існування реальної небезпеки для життя, адже воєнний стан не є безумовною перешкодою для здійснення правосуддя та не є безумовною підставою для зупинення судового процесу.

У контексті оцінки наведених відповідачем аргументів на обґрунтування клопотання про пропуск строку на касаційне оскарження Верховний Суд установив, що скаржником у наведеному випадку не доведено, що пропуск строку на подання касаційної скарги був зумовлений саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку із введенням воєнного стану, зокрема, не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між обставинами (збройна агресія проти України) та неможливістю виконати конкретну процесуальну дію у строк, встановлений законом (подання касаційної скарги у визначений законом строк).

Суд зазначив, що розгляд справи відбувався під час воєнного стану; скаржник є юридичною особою, рівноправним учасником судового процесу та він відповідно до вимог законодавства не обмежений у кількості представників, які наділені повноваженнями на представництво інтересів останнього у суді; скаржник був достеменно обізнаний про прийняття оскаржуваного рішення та об`єктивно не був позбавлений можливості оскаржити рішення суду апеляційної інстанції у встановлені законом строки. Недотримання відповідачем вимог процесуального закону в частині своєчасного подання касаційної скарги пов`язано виключно з організаційними питаннями у діяльності самого відповідача та є суб`єктивним. Водночас пропуск строку на касаційне оскарження судового рішення не зумовлений обставинами, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення учасника справи та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної процесуальної дії, а отже, наведені скаржником причини пропуску строку є неповажними та залежали від волі самого заявника.

Колегія суддів зазначає, що наразі заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не надано суду доказів об`єктивної неможливості складання і подання касаційної скарги у строки, установлені процесуальним законом.

Отже, у цьому випадку відсутні підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на підставі приписів статті 288 ГПК України.

Частиною третьою статті 292 ГПК України визначено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку; якщо заяву (клопотання) не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме: навести інші підстави поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження та надати суду докази на їх підтвердження.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини третьої статті 292 ГПК України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків протягом встановленого строку матиме наслідком відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 119, 174, 234, 288, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Літон Оіл" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 у справі № 910/16232/24 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Літон Оіл" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

3. Документи про усунення недоліків направляти поштою на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016 або через підсистему "Електронний суд".

4. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Літон Оіл", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя А. Ємець

Суддя Т. Малашенкова