ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025м. ДніпроСправа № 904/775/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод ізоляційного обладнання", 27500, Кіровоградська обл., Олександрійський р-н, м.Світловодськ, вул.Комсомольська, буд.40,

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", 50095, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул.Орджонікідзе, буд.1,

про стягнення заборгованості за договором поставки

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод ізоляційного обладнання" звернулось з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 190 941,60грн. та судового збору в розмірі 3 028,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором поставки №314 від 07.04.2023р. в частині оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою суду від 27.02.2025р. позовну заяву залишено без руху.

До суду через систему "Електронний суд" від представника надійшла заява про усунення недолків.

Ухвалою суду від 10.03.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Господарським судом направлялась ухвала суду (про відкриття провадження у справі) від 10.03.2025р. в електронному вигляді до електронного кабінету відповідача, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, наявною в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Враховуючи дату доставлення ухвали суду - 11.03.2025р. (оскільки ухвала суду надійшла 10.03.2025р. о 20:31год.), відповідач мав подати відзив на позовну заяву в строк по 25.03.2025р. включно.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Станом на 19.05.2025р. відповідач не надав до суду відзив на позов.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак не зробив цього, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 248 Господарського кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

Матеріалами справи встановлено, 07.04.2023р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод ізоляційного обладнання» (далі - Постачальник, Позивач) та Публічним акціонерним товариством «АрселорМіталл Кривий Ріг» (далі - Замовник, Відповідач) укладено Договір поставки №314.

Продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію (далі - продукцію або товар) відповідно до специфікації, узгодженої (них) до договору, а покупець прийняти продукцію та оплатити її на умовах даного договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до п.2.1 Договору загальна вартість продукції за Договором, складається з суми вартості всіх партій продукції, узгоджених по всім специфікаціям до даного Договору.

Ціна продукції, що постачається покупцю, договірна і вказується для кожної позиції окремо в специфікації(ях), що є невід`ємною частиною договору (п. 2.2. договору).

Згідно з п.3.2 Поставка продукції продавцем здійснюється в строки, зазначені у відповідній(них) Специфікації(ціях), але тільки після надання Покупцем замовлення на поставку. датою подачі замовлення на поставку вважається його направлення електронною поштою на e-mail: . замовлення на поставку повинно містити перелік номенклатури (асортимент) та обсяги поставки продукції, точно відповідати по номенклатурі і не перевищувати обсяги, зазначені в Специфікації(ціях) та має бути підписане уповноваженою особою.

Датою поставки та переходу ризиків вважається дата передачі продукції від продавця до покупця (перевізника) згідно умов поставки, узгоджених у відповідній(них) Специфікації(ціях), зазначена у накладній (видатковій, товарно-транспортній накладній (далі ТТН), залізнична накладна, кур`єрської служби). При поставці продукції на умовах поставки СРТ датою поставки та переходу ризиків вважається дата передачі продукції від продавця до покупця, що зазначена у накладній (видатковій, товарно-транспортній накладній (далі ТТН), залізнична накладна, кур`єрської служби) (п. 3.3. договору).

Поставка вважається виконаною продавцем за умови точної відповідності поставленої продукції замовленню на поставку покупця по строкам, номенклатурі і обсягу, після надання продавцем всіх супроводжувальних документів, зазначених в п. 3.6 (п. 3.4. договору).

На момент прибуття продукції на склад покупця продавець має надати покупцю наступні документи:

- рахунок-фактура;

- накладна (видаткова, ТТН, залізнична накладна, кур`єрської служби), в якій вказані номери договору та замовлення на поставку в системі SАР/R3;

- оригінал та копію документу, що підтверджує якість продукції (сертифікат якості та/або відповідності, виданий на одиницю або партію продукції, що постачається за цим договором, та/або паспорт виробу, та/або інструкція 9керівництво) з технічної експлуатації та гарантійний талон, за його наявності).

Продавець зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов реєстрації електронного цифрового підпису уповноваженої особи продавця у порядку, встановленому законодавством, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. У випадку прострочення оплати з причини не надання продавцем податкової накладної або в разі порушення ним порядку заповнення і порядку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець звільняється від відповідальності за прострочення платежу. Рахунок-фактура повинен містити юридичний номер договору, номер SАР специфікації, номер SАР замовлення на закупівлю, номер продавця, під яким він зареєстрований в SАР. Продавець повинен направити оригінал рахунку-фактури до Відділу обліку кредиторської заборгованості покупця за наступною адресою: ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 50095, Україна, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1 Одержувач: Відділ обліку кредиторської заборгованості, начальник відділу. Усі інші документи продавець направляє разом з продукцією. У разі відсутності в рахунку-фактурі необхідної для оплати інформації покупець має право повернути рахунок-фактуру продавцю для виправлення або заміни. Дата отримання належно оформленого рахунку з урахуванням усіх зазначених у цьому пункті вимог покупця буде вважатися датою отримання рахунку У випадку прострочення оплати з причин неналежно оформленого рахунку, покупець звільняється від відповідальності за прострочення платежу (п. 3.6. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору датою оплати вважається дата списання коштів з рахунка покупця на користь продавця. Оплата продукції покупцем здійснюється в національній валюті України по банківських реквізитах продавця, зазначених у договорі в наступному порядку: оплата належним чином поставленої продукції здійснюється з відстрочкою платежу у терміни, узгоджені у відповідних Специфікаціях.

(За умови оплати продукції на умовах попередньої оплати, цей пункт договору не діє) У випадку, якщо ціна і загальна сума рахунку включають ПДВ, оплата такого рахунку здійснюється за умови, що суму ПДВ зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних. Якщо відповідну суму ПДВ не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, оплата рахунку здійснюється після реєстрації ПДВ (п. 4.2. договору).

Договір набирає чинності з 30.03.2023 і діє по 31.12.2024, а в частині: порядку врегулювання спору встановленого даним договором; порядку застосування штрафних санкцій; гарантійних зобов`язань; виконання грошових зобов`язань за даним договором; зберігання продукції з недоліками - до повного виконання вказаних зобов`язань (п. 11.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами були підписані наступні специфікації:

- Специфікація № 16 від 15.05.2024р. на суму 119 611,20грн. з ПДВ;

- Специфікація № 17 від 15.05.2024р. на суму 50 364,00грн. з ПДВ;

- Специфікація № 18 від 12.07.2024р. на суму 13 915,20грн. з ПДВ;

- Специфікація №19 від 06.11.2024р. на суму 7 051,20грн. з ПДВ;

- Специфікація №20 від 22.11.24р. на суму 27 960,00грн. з ПДВ.

Зазначені специфікації були підписані з обох сторін без зауважень з проставленням відповідних печаток. Сторони узгодили асортимент, кількість та вартість Товару. Загальна вартість поставленого Товару склала 218 901,60грн.

В Специфікаціях передбачено, що Відповідач зобов`язується провести розрахунки за наданий товар згідно накладної на умовах відстрочки платежу на термін до 10-ти календарних днів після здійснення поставки шляхом перерахування суми на розрахунковий рахунок Позивача.

27.12.2024р. позивач здійснив поставку Товару по Договору №314 від 07.04.2023р., за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Акціонерна, (Колишня Орджонікідзе) 1, про що свідчить підписані представниками Сторін наступні документи:

- видаткова накладна № РН-0000661від 27.12.2024р. на суму 119 611,20грн. з ПДВ;

- видаткова накладна № РН-0000660 від 27.12.2024р. на суму 50 364,00грн. з ПДВ;

- видаткова накладна №РН-0000657 від 27.12.2024р. на суму 13 915,20грн. з ПДВ;

- видаткова накладна № РН-0000658 від 27.12.2024р. на суму 7 051,20грн. з ПДВ;

- видаткова накладна № РН-0000659 від 27.12.2024р. на суму 27 960,00грн. з ПДВ;

- квитанція про прийом вантажу № від 27.12.2024р (логістична компанія «Делівері).

Судом встановлено, що були зареєстровані податкові накладні за № 54 від 27.12.2024р., № 55 від 27.12.2024р., №56 від 27.12.2024р., №57 від 27.12.2024р., №58 від 27.12.2024р., що також підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вказує позивач, останній строк належної оплати Товару сплинув 16.01.2025р. Відповідно до платіжної інструкції № 600002476 від 24.01.2025р на суму 27 960,00грн., ПАТ «АрселорМіталл Кривий Ріг» тільки заплатило за товар, відвантажений згідно видаткової накладної № РН-0000659 від 27.12.2024р. Але свої зобов`язання з оплати Товару за іншими накладними від 27.12.2024р. в повному обсязі не виконало.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 3 від 21.01.25 р., на електронну адресу Начальника управління закупівлі матеріалів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Дмитру Кібішу, в якій вказав на порушення Відповідачем умов Договорів, вказав суму заборгованості та розмір штрафів за прострочення оплати Товару.

В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної претензії, позивач надав до суду скріншот про направлення на електронну адресу відповідача.

Однак, як зазначає позивач, відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази суд зазначає наступне.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати заборгованості в сумі 190 941,60грн. відповідач не надав.

Як вказано вище, позивач зазначає, що на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 218 901,60грн. з ПДВ, на підтвердження чого надав видаткові накладні: № РН-0000661від 27.12.2024р. на суму 119 611,20грн. з ПДВ, № РН-0000660 від 27.12.2024р. на суму 50 364,00грн. з ПДВ, № РН-0000657 від 27.12.2024р. на суму 13 915,20грн. з ПДВ, № РН-0000658 від 27.12.2024р. на суму 7 051,20грн. з ПДВ, № РН-0000659 від 27.12.2024р. на суму 27 960,00грн. з ПДВ.

Господарський суд зазначає, що вказані видаткові накладні підписані без зауважень з обох сторін.

Господарський суд зауважує, що відповідач не заперечує факт поставки товару за спірними накладними, не заперечує факт отримання від позивача вказаних видаткових накладних, а також не заперечує вартість поставленого товару. Докази надання відповідачем позивачу будь-яких зауважень чи заперечень щодо поставленого товару в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, господарський суд вважає спірні видаткові накладні такими, що погоджені відповідачем.

В матеріалах справи міститься платіжна інструкція № 600002476 від 24.01.2025р., якою відповідач частково сплатив заборгованість у розмірі 27 960,00грн., а тому залишок заборгованість відповідача перед позивачем становить 190 941,60грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості у розмірі 190 941,60грн. є правомірними та підлягають задоволенню.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

З врахуванням вище викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" є право на змагальне провадження.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за отриманий Товар згідно Договору № 314 від 07.04.2023р. у розмірі 190 941,60грн.

Щодо розподілу судових витрат.

За приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2025 встановлено у розмірі 3 028,00 грн.

За приписами ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 зазначено про те, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір" (п. 8.23).

Враховуючи, що Позивачем позовну заяву подано через підсистему "Електронний суд", він повинен був сплатити судовий збір за її подання у розмірі 2 422,40грн., але оплатив суму в розмірі 3 028,00грн. (платіжна інструкція № 7206 від 24.02.2025р., яка знаходиться в матеріалах справи).

Зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено випискою.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Цією статтею унормовано підстави повернення судового збору, зокрема зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Таким чином, підлягає поверненню з державного бюджету сума 605,60грн. (3 028,00грн. - 2 422,40грн.), як надмірно сплачена позивачем при зверненні з позовом до суду.

Оскільки на час ухвалення рішення у справі клопотання особи, яка сплатила судовий збір не подано, господарський суд під час ухвалення рішення не вирішує питання про повернення судового збору з Державного бюджету.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2 422,40грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", 50095, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул.Орджонікідзе, буд.1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод ізоляційного обладнання", 27500, Кіровоградська обл., Олександрійський р-н, м.Світловодськ, вул.Комсомольська, буд.40, суму боргу в розмірі 190 941,60грн. (сто дев`яносто тисяч дев`ятсот сорок одна гривня 60 коп.) за отриманий Товар згідно Договору № 314 від 07.04.2023р. та судовий збір у розмірі 2 422,40грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.05.2025

Суддя С.П. Панна