РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.04.2025Справа № 910/15675/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Літовка М.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про стягнення 759 780,57 грн

За участю представників учасників справи:

від позивача Дуда П.В.

від відповідача Роєнко Є.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмаш" (далі - позивач) з позовом до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - відповідач) про стягнення 759 780,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем сплачено відповідачу грошові кошти в заявленому до стягнення розмірі, проте у подальшому рішеннями суду була встановлена відсутність підстав для визнання простроченими строків поставки позивачем товару за договором про закупівлю товарів № Т-62/ від 01.09.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

28.01.2025 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) представників учасників справи.

29.01.2025 від відповідача надійшов відзив на позов.

Ухвалою суду від 20.02.2025 задоволено клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням викликом представників учасників справи та призначено проведення судового засідання на 10.03.2025.

05.03.2025 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" надійшло клопотання про участь при розгляді даної справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке було задоволено ухвалою суду від 05.03.2025.

07.03.2025 від відповідача надійшло клопотання про відкладання судового засідання.

Ухвалою суду від 10.03.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, в судовому засіданні оголошено перерву до 20.03.2025.

У судовому засіданні 20.03.2025 оголошено перерву до 07.04.2025.

07.04.2024 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 ГПК України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників учасників, суд встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техмаш» було оголошено переможцем публічних відкритих торгів № UA-2020-04-17-003094-c стосовно закупівлі по предмету «Турбіни та мотори (Запасні частини до ГТ-750-6)», проведених Акціонерним товариством «Укртрансгаз», оприлюднено на веб-порталі Уповноваженого органу 17.04.2020.

За результатами процедури закупівлі ТзОВ «Техмаш» та АТ «Укртрансгаз» укладено договір про закупівлю товарів № Т-62/ від 01.09.2020 (далі по тексту - Договір), згідно п. 1.1. якого, ТзОВ «Техмаш» зобов`язалось передати у власність АТ «Укртрансгаз» товари - «Турбіни та мотори (Запасні частини до ГТ-750-6)», код згідно ЄЗС ДК 021:2015 - 42110000-3, зазначені у специфікації - додатку 1 до цього Договору, на суму 39 096 000,00 грн (п. 3.1. договору).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що постачальник зобов`язується передати покупцю товари партіями в кількості, якості, комплектності, строки та в місці поставки відповідно до умов договору, специфікації (додаток 1) та Технічних вимог та якісних характеристик товарів.

У Специфікації сторони узгодили поставку товару партіями зі строком поставки: протягом 220 календарних днів з дати укладення договору щодо кожної з партій товару.

Згідно з п. 5.6. договору право власності на товари переходить від постачальника до покупця у дату прийняття товарів покупцем за видатковою накладною на кожну окрему партію товарів.

Пунктом 6.3.9. договору сторони погодили, що відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі, зазначеної в п. 7.5. цього договору, постачальник зобов`язується надати покупцю не пізніше дати укладання цього договору в забезпечення виконання договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на загальну суму 1 954 800, 00 грн, що становить 5% ціни договору.

Як погоджено сторонами в п. 7.2. договору, за порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, поставку яких прострочено та/або які недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено.

Відповідно до п. 8.1. договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс - мажорних обставин), які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін, зокрема, епідемія, епізоотія, які виникли після підписання договору та які сторони не могли передбачити або запобігти їм, якщо ці обставини вплинули на виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно з п. 8.2. договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили (форс - мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом 5-ти (п`яти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з наданням відповідних підтверджуючих документів.

Відповідно до п. 8.3. договору доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та строку їх дії є відповідні документи, які видаються компетентним органом, зокрема: відповідний документ Торгово-промислової палати України. Строк для надання відповідних документів - протягом 20-ти днів з моменту виникнення обставин непереборної сили.

Відповідно до п. 8.4. договору сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили виконання зобов`язань за договором продовжується на строк, відповідний строку вказаних обставин.

Як вказується позивачем у позові та не заперечується відповідачем у відзиві на позов, свої зобов`язання щодо поставки товарів ТОВ «Техмаш» виконало у повному обсязі, що підтверджується: товарно-транспортною накладною № 1 від 29.04.2021 та видатковою накладною № 49 від 29.04.2021 на суму 7 374 129,60 грн; товарно-транспортною накладною № 1 від 24.05.2021 та видатковою накладною № 58 від 24.05.2021 на суму 24 132 892,80 грн; товарно-транспортною накладною № 1 від 31.05.2021 та видатковою накладною № 65 від 31.05.2021 на суму 5 473 416,00 грн; товарно-транспортною накладною № 2 від 31.05.2021 та видатковою накладною № 66 від 31.05.2021 на суму 2 115 561,60 грн, зокрема, разом було поставлено товару на суму 39 096 000,00 грн.

25.05.2021 ТОВ «Техмаш» отримало лист № 3201ВИХ-21-1041 від АТ «Укртрансгаз» з вимогою вимагалося сплатити штрафні санкції за порушення строків поставки товару партії № 3 у розмірі 147 482,59 грн. При цьому відповідач поставив умову, за якою у випадку несплати позивачем вказаних штрафних санкцій, відповідач не буде отримувати подальші партії товару.

З метою недопущення відмови відповідача від отримання подальших партій товару позивачем було здійснено платіж на суму 147 482,59 грн з формулюванням платежу «Сплата штрафних санкцiй по Договору вiд 01.09.2020 р. № т-62/, згiдно Листа-вимоги №3201ВИХ-21-1041 вiд 25.05.2021р. Без ПДВ.», що підтверджується платіжним дорученням № 6952 від 03.06.2021.

08.06.2021 відповідач направив позивачу лист-вимогу № 3201ВИХ-21-1077 від АТ «Укртрансгаз», в якому просив сплатити штрафні санкції за порушення строків поставки товару партії № 2 у розмірі 321 565,36 грн.

Позивач стверджує, що був змушений сплатити відповідачу 321 565,36 грн з призначенням платежу «Сплата штрафних санкцiй по Договору вiд 01.09.2020 р. № т-62/, згiдно Листа-вимоги № 3201ВИХ-21-1077 вiд 08.06.2021р. Без ПДВ.», що підтверджується платіжним дорученням № 6969 від 09.06.2021.

Після здійснення повної поставки товару ТОВ «Техмаш» також отримало лист-вимогу № 3201ВИХ-21-1076 від 08.06.2021 з вимогою відповідача сплатити штрафні санкції за порушення строків поставки товару партії № 1 у розмірі 831 959,23 грн, а також лист-вимогу № 3201ВИХ-21-1070 від 04.06.2021 з вимогою сплатити штрафні санкції за порушення строків поставки товару партії № 4 у розмірі 3 499 269,46 грн, однак у даному випадку вказані суми не були сплачені позивачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі № 910/12450/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного суду господарського суду від 26.07.2022 та постановою Верховного Суду від 06.12.2022, було встановлено наступне:

«Сертифікатом № 2600-21-0366 від 07.04.2021 Івано-Франківська торгово-промислова палата засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): епідемія (пандемія) коронавірусної хвороби COVID-19, яка розвинулась та поширилась у всьому світі у тому числі в Європейському Союзі та Україні, карантин, який визнано форс-мажорною обставиною на підставі Закону України № 530-ІХ від 17.03.2020 «Про внесення змін до законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» та який встановлено на підставі постанов Кабінету Міністрів України, запровадження обмежувальних заходів органами державної влади та органами місцевого самоврядування, надзвичайний стан введений на території Чеської Республіки, згідно з постановою уряду Чеської Республіки у зв`язку з пандемією SARS Cov-2, які у комплексі спричинили неможливість своєчасного виготовлення, подальшої поставки та передачі у власність товарів, у строк, визначений договором про закупівлю товарів № Т-62/ від 01.09.2020.

Вищевказаний Сертифікат був направлений на адресу АТ «Укртрасгаз» листом вих. № 1-08/04/21 від 08.04.2021».

«Виникнення обставин непереборної сили з 22.01.2021, які станом на 07.04.2021 тривали (76 календарних днів), при виконанні позивачем умов договору підтверджується сертифікатом № 2600-21-0366 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 07.04.2021 Івано-Франківської торгово-промислової палати.

Враховуючи положення п. 8.4. договору строк виконання зобов`язань по поставці товару, обумовлений договором, продовжився на строк дії обставин непереборної сили, та складав не 220 календарних днів, а 296 (220 +76 = 296), тобто до 24.06.2021. З урахуванням зазначеного позивач поставив відповідачу товар без порушення строку поставки, обумовленого договором, відповідно з боку позивача мало місце, на переконання суду, належне виконання умов договору».

Таким чином, за твердженням позивача, вищезазначеним рішенням Господарського суду міста Києва від 11.01.2022, яке набрало законної сили, встановлені обставини, які мають преюдиційне значення стосовно відсутності порушення ТОВ «Техмаш» строків поставки товару за договором про закупівлю товарів № Т-62/ від 01.09.2020.

АТ «Укртрансгаз», вважаючи, що зі сторони ТОВ «Техмаш» було допущено прострочення строків поставки за Договором, звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з вимогою про стягнення у вигляді пені в розмірі 1 370 597,81 грн та штрафу в розмірі 2 960 630,88 грн.

Постановою Західного апеляційного господарського суду у справі № 909/1043/21 від 24.04.2024 у задоволенні позовних вимог АТ «Укртрансгаз» було відмовлено повністю.

При прийнятті рішення апеляційний суд вказав, що вищезазначеним рішенням Господарського суду міста Києва від 11.01.2022, яке набрало законної сили, встановлені обставини, які мають преюдиційне значення для справи № 909/1043/21, зокрема обставини стосовно відсутності порушення ТОВ «Техмаш» строків поставки товару за договором про закупівлю товарів № T-62/ від 01.09.2020.

Відтак, колегія суддів доходить до висновку, що факт відсутності порушення ТзОВ «Техмаш» строків поставки товару АТ «Укртрансгаз» за договором про закупівлю товарів № T-62/ від 01.09.2020 встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Вказане судове рішення було залишено без змін Постановою Верховного Суду від 05.12.2024 у справі № 909/1043/21. При цьому Верховний Суд дійшов до наступного висновку: «Питання застосування принципу правової визначеності розкрито Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21.

У даному рішенні № 909/1043/21, предметом якого також був спірний Договір, встановлено, що строк виконання зобов`язань по поставці товару, обумовлений Договором, продовжився на строк дії обставин непереборної сили до 24.06.2021. З урахуванням зазначеного ТОВ "Техмаш" поставило АТ "Укртрансгаз" товар без порушення строку поставки, обумовленого Договором, відповідно з боку позивача мало місце, на переконання суду, належне виконання умов Договору.

Як вказує позивач, вищезазначеними судовими рішеннями (у справах № 910/12450/21 та № 909/1043/21) було встановлено відсутність порушення ТОВ «Техмаш» строків поставки товару за договором про закупівлю товарів № T-62/ від 01.09.2020.

16 липня 2021 ТОВ «Техмаш» надіслало АТ «Укртрансгаз» заперечення проти вимог про сплату штрафних санкцій, вкотре зазначивши, що причиною поставки товару після 09.02.2021 стали форс-мажорні обставини, наявність яких підтверджується Сертифікатом Івано-Франківської торгово-промислової палати № 2600-21-0366 від 07.04.2021.

Позивач також повідомив, що сплачені кошти ТзОВ «Техмаш» на користь АТ «Укртрансгаз» 03.06.2021 у сумі 147 482,59 грн та 09.06.2021 у сумі 321 565,36 грн з призначенням платежу «оплата штрафних санкцій» є помилково сплаченими платежами, а відтак безпідставно набутими АТ «Укртрансгаз» коштами, які ТОВ «Техмаш» вимагало повернути у триденний термін з моменту отримання даного заперечення.

Вказана вимога була отримана відповідачем 21.07.2021, що підтверджується інформацією Укрпошти щодо отримання/пересилання поштового відправлення № 212.

Таким чином, як зазначає позивач у позові, відповідач був зобов`язаний протягом семи днів з моменту отримання вимоги (тобто до 27.07.2021) повернути позивачу вищевказані кошти.

Однак, відповідач проігнорував зазначені вимоги та коштів не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача 759 780,57 грн, з яких 469 047,95 грн - безпідставно збережені кошти, а також 242 966,84 грн - інфляційні та 47 765,70 грн - 3% річних.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на те, що:

- штрафні санкції за двома листами-вимогами в загальній сумі 469 047,95 грн позивачем були сплачені добровільно;

- вказана сума коштів набута позивачем у порядку виконання договірного зобов`язання, а отже, відсутні підстави для повернення таких коштів як безпідставно набутих;

- особа, яка сплатила кошти, знаючи про відсутність зобов`язання для цієї сплати, не може вимагати повернення коштів як безпідставних;

- крім того, відповідач посилається на пропущення строку позовної давності до вимог про стягнення 3% річних та втрат від інфляції.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, оцінивши подані сторонами докази, суд зазначає про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, укладений між позивачем та відповідачем договір за своєю правовою природною є договором поставки, згідно з яким позивач зобов`язався в певний строк поставити відповідачу товару, а відповідач сплатити за вказаний товару його вартість.

Проте, як встановлено судами у межах справ № 910/12450/21 та № 909/1043/21, товар був поставлений позивачем (ТОВ "Техмаш") без порушення строку поставки, оскільки під час виконання договору виникли обставини непереборної сили, у зв`язку з чим позивач не може вважатись таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зокрема, у рішенні суду у справі № 910/12450/21 вказано, що строк поставки товару з урахування дії форс-мажорних обставин становить до 24.06.2021, при цьому, як вбачається з видаткових накладних, товар поставлявся позивачем 29.04.2021, 24.05.2021 та 31.05.2021.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, виставлення листів-вимог від 25.05.2021 № 3201ВИХ-21-1041 та від 08.06.2021 №3201ВИХ-21-1077 про сплату штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару не може вважатись правомірним набуттям грошових коштів за несвоєчасну поставку товару.

Крім того, судом враховано, що про помилковість здійснення позивачем таких платежів та про необхідність їх повернення відповідачем позивачу ТОВ "Техмаш" повідомляло відповідача запереченнями № 1-16/07/21 від 16.07.2021, які (заперечення), як вбачається з вхідного штрих-номеру відповідача, отримані останнім 21.07.2021.

За вказаних обставин, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача грошових коштів розмірі 469 047,95 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судом не беруться до уваги посилання відповідача на безпідставність таких вимог позивача, у зв`язку з тим, що такі кошти сплачені позивачем добровільно, а також в порядку виконання договірного зобов`язання, оскільки у рішенні суду у справі № 910/12450/21, про яке згадано вище, встановлено відсутність у позивача прострочення з поставки товару, а відтак, вказане свідчить про безпідставність вимог про сплату штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару, незважаючи на те, що такі кошти сплачені добровільно та з посиланням на договір.

Стосовно посилань відповідача на пропуск строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, суд вказує про наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Проте, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Так, у період виникнення між сторонами правовідносин щодо сплати штрафних санкцій на території України діяв карантин, який був встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, дія якого (карантину) скасована з 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023.

Поряд з цим, з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, дія якого станом на момент розгляду даної справи триває.

Таким чином, до 30.06.2023 строки позовної давності були продовжені, а з 24.02.2022 перебіг позовної давності був зупинений.

Враховуючи вищевикладене, судом відхиляються доводи відповідача про пропуск строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 242 966,84 грн втрат від інфляції та 47 765,70 грн 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, як встановлено судом під час розгляду даної справи, позивач 16.07.2021 звернувся до відповідача з запереченнями щодо сплати штрафних санкцій, в яких, серед іншого, вимагав повернути вже сплачені штрафні санкції в розмірі 469 047,95 грн.

Вказані заперечення отримані відповідачем 21.07.2021, що підтверджується наданим позивачем доказами направлення таких заперечень, а також даними про реєстрацію відповідачем таких заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Перевіривши надані позивачем розрахунки втрат від інфляції та 3% річних, суд не погоджується з визначеною позивачем початковою датою для здійснення таких нарахувань, оскільки, враховуючи отримання відповідачем вимоги про повернення коштів 21.07.2021, семиденний строк (термін) виконання такого обов`язку закінчується 28.07.2021, а відповідно прострочення з виконання такого обов`язку починається з 29.07.2021.

За розрахунком суду розмір 3% річних становить 47 728,60 грн, при цьому невірне визначення початкової дати нарахування втрат від інфляції не призвело до заявлення інфляційних витрат в більшому розмірі, а відтак, такі вимоги підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі.

У задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 37,10 грн 3% річних суд відмовляє.

Судові витрати на оплату позову судовим збором підлягають покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 9 116,92 грн.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, місто Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1, код 30019801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмаш" (76494, Івано-Франківська область, село Микитині, вул. Марковецька, буд. 11, код 32605828) 469 047,95 грн (чотириста шістдесят дев`ять тисяч сорок сім грн 95 коп.) боргу, 242 966,84 грн (двісті сорок дві тисячі дев`ятсот шістдесят шість грн 84 коп.) інфляційних втрат, 47 728,60 грн (сорок сім тисяч сімсот двадцять вісім грн 60 коп.) 3% річних, судовий збір у розмірі 9 116,92 грн (дев`ять тисяч сто шістнадцять грн 92 коп.).

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 21.05.2025.

Суддя О.Г. Удалова