ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2025 р. Справа№ 911/2316/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Кінто»

на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.01.2025 (повний текст складено 03.03.2025)

у справі № 911/2316/23 (суддя Рябцева О.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Кінто», м. Київ, що діє від імені та в інтересах:

1. Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія клаб»,

2. Непідприємницького товариства «Відкритий пенсійний фонд «Соціальний стандарт»

до Публічного акціонерного товариства «Центренерго»

про стягнення 6 980 932,78 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.01.2025 зупинено провадження у справі №911/2316/23 за скаргою ПрАТ «Кінто» на дії та бездіяльність державного виконавця до вирішення Конституційним Судом України справи №1-8/2024 (343/24) за конституційним поданням Верховного Суду щодо конституційності п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначив, що оскільки скаржник обґрунтовує свої вимоги незаконністю ухвалення постанов від 13.09.2024 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4 на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», питання щодо конституційності якого розглядається у Конституційному Суді України, то розгляд цієї скарги до вирішення Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду щодо конституційності п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» є неможливим. Суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі №911/2316/23 з розгляду скарги на дії та бездіяльність державного виконавця до вирішення Конституційним Судом України справи №1-8/2024 (343/24) за конституційним поданням Верховного Суду щодо конституційності п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Київської області від 16.01.2025, ПрАТ «Кінто» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Київської області; судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покласти на Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Скаржник вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню як постановлена внаслідок неправильного застосування норм процесуального права (ч. 4 ст. 236 ГПК України, п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України в сукупності з ч. 3 ст. 195 ГПК України) з урахування правових висновків Верховного Суду, а справа №911/2316/23 має бути направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт зазначає, що Верховний Суд вже зробив правовий висновок, що п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідає ст. 129-1 Конституції України і не підлягає застосуванню. Але в іншій справі (цій справі №911/2316/23) державний виконавець під час винесення 13.09.2024 (тобто після ухвалення постанови Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №335/1961/23) постанов про зупинення виконавчих дій, а також суд, розглядаючи скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця в листопаді 2024 - січні 2025 року, вже не могли і не можуть керуватись вказаною нормою як законною та конституційною підставою зупинення вчинення виконавчих дій.

На думку скаржника, правовий висновок Верховного Суду в постанові від 26.06.2024 у справі №335/1961/23 дає можливість суду забезпечити право позивача на справедливий суд і зобов`язати державного виконавця вчинити дії щодо примусового виконання судового рішення у справі №911/553/22. Належний судовий контроль за станом виконання судових рішень про стягнення коштів з ПАТ «Центренерго» призведе до того, що боржник почне виконувати всі судові рішення, а не вибірково на власний розсуд лише ті, які ПАТ «Центренерго» хоче виконувати, що відбувається впродовж останніх п`яти років (приклад наведено у скарзі ПрАТ «Кінто»).

Скаржник зауважує, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними і неконституційними не визнавались (постанови від 12.03.2019 у справі №913/204/18 та від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).

Апелянт вважає, що за таких обставин суд першої інстанції в цій справі №911/2316/23 не повинен застосовувати п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» як законну підставу бездіяльності державного виконавця щодо зупинення виконавчих проваджень та невчинення дій щодо виконання судових рішень у справі №911/2316/23 незалежно від стадії провадження справи в Конституційному Суді. Таким чином, на думку скаржника, об`єктивна неможливість розгляду скарги до ухвалення Конституційним Судом рішення у справі №1-8/2024 (343/24) відсутня.

Скаржник вважає, що на стадії виконання судового рішення суд не може зупинити провадження у справі з підстави, визначеної п. 5 ч.1 ст. 227 ГПК України.

Позиції учасників справи.

Від інших учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надійшли.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2316/23 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ПрАТ «Кінто» на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.01.2025 до надходження матеріалів справи №911/2316/23.

02.04.2025 матеріали справи №911/2316/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025 апеляційну скаргу ПрАТ «Кінто» на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.01.2025 у справі №911/2316/23 залишено без руху. Надано ПрАТ «Кінто» строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн у встановленому порядку та для надання доказів направлення копії апеляційної скарги ПАТ «ЗНКІФ «Синергія клаб» та НТ «ВПФ «Соціальний стандарт» у встановленому порядку. Попереджено ПрАТ «Кінто», що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків апеляційної скарги, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Від ПрАТ «Кінто» на виконання вказаної ухвали надійшла заява про усунення недоліків з доданими до неї доказами сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (платіжна інструкція №399 від 04.04.2025) та докази направлення копії апеляційної скарги ПАТ «ЗНКІФ «Синергія клаб» та НТ «ВПФ «Соціальний стандарт» у встановленому порядку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «Кінто» на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.01.2025 у справі №911/2316/23. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п. 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18,31, 32, 33, 34 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 2 ст. 271 ГПК України).

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

Рішенням господарського суду Київської області від 23.11.2023 у справі №911/2316/23 позов задоволено повністю; стягнуто з ПАТ «Центренерго» на користь ПАТ «ЗНКІФ «Синергія клаб» 5227608,67 грн боргу, 1324804,94 грн пені за договором купівлі-продажу цінних паперів № 62СК та 78628,96 грн судового збору; стягнуто з ПАТ «Центренерго» на користь НТ «ВПФ «Соціальний стандарт» 341878,68 грн боргу, 86640,49 грн пені за договором купівлі-продажу цінних паперів № 83НПФ та 5142,23 грн судового збору.

Додатковим рішенням господарського суду Київської області від 09.01.2024 у справі №911/2316/23 стягнуто з ПАТ «Центренерго» на користь ПрАТ «Кінто» 17500,00 грн витрат на правничу допомогу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 рішення Господарського суду Київської області від 23.11.2023 у справі №911/2316/23 залишено без змін.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2024 у справі №911/2316/23 стягнуто з ПАТ «Центренерго» на користь ПрАТ «Кінто» 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

01.08.2024 на виконання рішення господарського суду Київської області від 23.11.2023, додаткового рішення господарського суду Київської області від 09.01.2024, постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 та додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2024 у справі №911/2316/23 видано відповідні накази.

13.09.2024 постановою головного державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщук Вероніки Самвелівни відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання наказу Господарського суду Київської області №911/2316/23 від 01.08.2024 про стягнення з ПАТ «Центренерго» на користь ПАТ «ЗНКІФ «Синергія клаб» 6631042,57 грн.

Цього ж дня постановою головного державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщук В.С. відкрито виконавче провадження НОМЕР_5 з виконання наказу Господарського суду Київської області №911/2316/23 від 01.08.2024 про стягнення з ПАТ «Центренерго» на користь НТ «ВПФ «Соціальний стандарт» 433661,40 грн.

13.09.2024 постановами головного державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщук В.С. відкрито виконавчі провадження НОМЕР_6 та НОМЕР_7 з виконання наказів Господарського суду Київської області №911/2316/23 від 01.08.2024 про стягнення з ПАТ «Центренерго» на користь ПрАТ «Кінто» 17500,00 грн та 8000,00 грн відповідно.

Постановами від 13.09.2024 головного державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщук В.С. було зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказів Господарського суду Київської області №911/2316/23 від 01.08.2024 у виконавчих провадженнях НОМЕР_1, НОМЕР_5, НОМЕР_6 та НОМЕР_7.

Постанови від 13.09.2024 у виконавчих провадженнях НОМЕР_1, НОМЕР_5, НОМЕР_6 та НОМЕР_7 прийняті на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець зазначив, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 №36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності згідно з додатком, до якого входить ПАТ «Центренерго». Відповідно до офіційного видання Фонду державного майна України - газети «Відомості приватизації» №2 від 12.01.2022, ПАТ «Центренерго» включено до Переліку об`єктів великої приватизації державної власності на 2022 рік.

23.10.2024 до Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника ПрАТ «Кінто» надійшла скарга на дії та бездіяльність державного виконавця, в якій заявник просить:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Поліщук Вероніки Самвелівни із зупинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП НОМЕР_7, ВП НОМЕР_6, ВП НОМЕР_5 та ВП НОМЕР_1 постановами від 13.09.2024 та бездіяльність щодо ненакладення арешту на грошові кошти на рахунках Боржника в межах загальної суми стягнення та невчинення інших дій щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 01.08.2024 у справі №911/2316/23, передбачених Законом України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати державного виконавця Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції усунути допущене порушення (поновити порушене право ПрАТ «Кінто», ПАТ «ЗНКІФ «Синергія Клаб» та НТ «ВПФ «Соціальний стандарт») шляхом поновлення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП НОМЕР_7, ВП НОМЕР_6, ВП НОМЕР_5 та ВП НОМЕР_1 та вчинення дій з примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 01.08.2024 у справі №911/2316/23, передбачених Законом України «Про виконавче провадження»;

- накласти арешт на грошові кошти ПАТ «Центренерго» у національній і іноземній валютах, інші цінності на рахунках ПАТ «Центренерго» у банках та інших фінансових установах у межах загальної суми стягнення 7090203,97 грн;

- накласти арешт на грошові кошти, що підлягають передачі (сплаті) згідно з ухвалою Господарського суду Запорізької області 11.09.2024 у справі №908/813/22 ПАТ «Центренерго» в рахунок задоволення вимог ПАТ «Центренерго» по виконавчому провадженню НОМЕР_8 і знаходяться у нього або у ТОВ «Енерджі Маркет Ассістант» в межах загальної суми стягнення 7090203,97 грн.

На обґрунтування скарги ПрАТ «Кінто» зазначає, що дії (бездіяльність) та рішення головного державного виконавця Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Поліщук В.С. щодо ненакладення арешту на грошові кошти на рахунках боржника та зупинення виконавчих дій на підставі норми п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», яка є неконституційною і не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, є незаконними і такими, що порушують права стягувачів, спрямованими на ухилення від виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 №358-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році» затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році, згідно з додатком, серед яких визначено ПАТ «Центренерго», 78,289% акцій у статутному капіталі якого належить Державі Україна в особі Фонду державного майна України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 №36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності (перелік) згідно з додатком, серед яких визначено ПАТ «Центренерго», 78,289% акцій у статутному капіталі якого належить Державі Україна в особі Фонду державного майна України.

Наказом Фонду державного майна України №1275 від 23.07.2021 «Про прийняття рішення про приватизацію державного пакета акцій Публічного акціонерного товариства «Центренерго» наказано прийняти рішення про приватизацію державного пакета акцій розміром 78,289% статутного капіталу ПАТ «Центренерго», що становить 289205117 штук акцій; приватизувати державний пакет акцій ПАТ «Центренерго» шляхом продажу на аукціоні з умовами; затвердити план розміщення акцій ПАТ «Центренерго» згідно з додатком; тощо.

Отже, ПАТ «Центренерго» є господарським товариством, 78,289% акцій у статутному капіталі якого належить Державі Україна в особі Фонду державного майна України, і яке включено до переліку об`єктів великої приватизації державної власності.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Згідно з ч. 7 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку, передбаченому п. 12 ч. 1 ст. 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації.

26.06.2024 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою у справі №335/1961/23 постановив звернутися до Пленуму Верховного Суду для вирішення питання щодо внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності (відповідності Конституції України) п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Пленуму Верховного Суду №12 від 06.09.2024 ухвалено звернутись до Конституційного Суду України із конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Другої колегії суддів Першого сенату Конституційного Суду України про відкриття конституційного провадження від 06.11.2024 у справі №1-8/2024 (343/24) відкрито конституційне провадження у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності статті 8, частині другій статті 19, частинам першій, другій статті 55, пункту 9 частини другої статті 129, частинам першій, другій ст. 129-1 Конституції України (конституційності) пункту 12 частини першої ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII зі змінами.

10.12.2024 Велика палата Конституційного Суду України на відкритій частині пленарного засідання у формі письмового провадження розглядала справу за конституційним поданням Верховного Суду щодо конституційності пункту 12 частини першої ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», за результатами якого суд дослідив матеріали справи на відкритій частині пленарного засідання та перейшов до закритої частини пленарного засідання для ухвалення рішення у справі №1-8/2024 (343/24).

Станом на 16.01.2025 (дата постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції) було відсутнє рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо конституційності п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції виснував, що оскільки предметом розгляду поданої ПрАТ «Кінто» скарги є, зокрема, встановлення правомірності постанов від 13.09.2024 про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4 на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», питання щодо конституційності якого розглядається у Конституційному Суді України, то розгляд зазначеної скарги є неможливим без остаточного вирішення Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду щодо конституційності п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд з цим висновком місцевого суду не погоджується, виходячи з такого.

Аналізуючи питання зупинення провадження у господарській справі, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі №910/17615/20 виходив з того, що цей правовий інструмент процесуального законодавства зумовлює тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи та щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Глава 8 розділу ІІІ ГПК України містить норми, які регулюють залишення позову без розгляду, зупинення і закриття провадження у справі.

Зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків (ч. 1 ст. 117 ГПК України), який продовжується з дня поновлення провадження у справі (ч. 2 ст. 117 ГПК України), а самі випадки, які регламентують зупинення провадження у справі, чітко передбачені статтями 227, 228 ГПК України і їх перелік є вичерпним.

Положення статті 227 ГПК України передбачають обов`язок суду зупинити провадження у справі.

Пункт 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України визначає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України).

Досліджуючи питання дотримання судом під час зупинення провадження норм процесуального права, зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, Верховний Суд виходив із системного аналізу цього пункту через призму завдань та основних засад господарського судочинства, закріплених у ч. 1, п. 1, 4, 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України, а також умов застосування цього пункту, якими є:

- об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; тобто, неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються судом у іншій справі;

- пов`язаність справи з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення;

- обґрунтованість судового рішення, в якому має бути проаналізовано, чи дійсно від наведених обставин залежить вирішення спору в цій справі, та належно мотивовано, що зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи зумовлюється виявленням в ній саме обставин, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено і саме це і є першопричиною перешкоди у здійсненні правосуддя в справі, що зупиняється.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

У зазначеній постанові Верховний Суд також виснував, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.

А отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з огляду на вимоги п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.

Вказаний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду узгоджується із постановою Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі №357/10397/19.

Водночас за приписами п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

ГПК України, зокрема, Розділ VI. «Судовий контроль за виконанням судових рішень», як зазначив місцевий суд, не врегульовує дії суду у об`єктивної неможливості розгляду скарги до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд сформував усталену позицію щодо питання можливості зупинення провадження на стадії виконання судового рішення і згідно з ч. 4 ст. 236 ГПК України у виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує відповідні висновки, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, за висновками Верховного Суду у постановах від 20.02.2019 у справі №906/806/15, від 01.10.2019 у справі №911/2179/15; від 12.08.2021 у справі №2605/9725/12, від 20.01.2022 у справі №130/545/20, від 26.01.2022 у справі №344/11212/21, від 18.05.2022 у справі №2-732/11, від 06.09.2019 у справі №805/4091/17-а, від 10.08.2023 у справі №804/7154/16 тощо підстава, передбачена п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, виникає в процесі тоді, коли ухвалення рішення можливе після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо. Ця підстава зупинення застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

З наведених у зазначеній нормі підстав вбачається, що провадження у справі може бути зупинено лише до закінчення її розгляду / перегляду по суті.

Стаття 227 ГПК України передбачає можливість зупинення розгляду справи судом на стадії вирішення спору і не передбачає можливості зупинення розгляду заяв, в т.ч. поданих на стадії примусового виконання рішення.

Суд встановив, що спір по суті було вирішено (рішення Господарського суду Київської області від 23.11.2023 (залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2024), додаткове рішення Господарського суду Київської області від 09.01.2024, додаткова постанова Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2024); на виконання судових рішень видано відповідні накази; справа перебуває на стадії виконання рішення.

З огляду на наведене, у суду першої інстанції не було підстав для зупинення провадження у цій справі.

Щодо висновку суду про те, що оскільки скаржник обґрунтовує свої вимоги незаконністю винесення постанов від 13.09.2024 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4 на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», питання щодо конституційності якого розглядається у Конституційному Суді України, то розгляд даної скарги до вирішення Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду щодо конституційності цієї норми є неможливим, колегія суддів зазначає таке.

Апеляційний суд не заперечує, що справа за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності статті 8, частині другій статті 19, частинам першій, другій статті 55, пункту 9 частини другої статті 129, частинам першій, другій статті 129-1 Конституції України (конституційності) пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII зі змінами та ця справа (№911/2316/23) пов`язані.

Проте сама по собі взаємопов`язаність двох справ не завжди свідчить про неможливість прийняття судом рішення за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для цього суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі і одночасно мають значення для вирішення цієї справи - по суті.

Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не конкретизував, які саме обставини, що можуть бути встановлені під час розгляду конституційної справи №1-8/2024 (343/24), мають суттєве значення для здійснення розгляду поданої ПрАТ «Кінто» скарги, враховуючи, що питання застосовності (незастосовності) до встановлених господарським судом обставин справи певного нормативно-правового акта як джерела права жодним чином не належить до обставин господарської справи, які входять до кола доказування у справі та не є фактами, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, а підлягає вирішенню судом в порядку ч. 6 ст. 11 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 152 Конституції закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно зі ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

В контексті спірного питання колегія суддів зазначає, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі №913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).

Апеляційний суд також зауважує, що згідно зі ст. 342 ГПК України скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. У виняткових випадках для належної підготовки справи до розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або за ініціативою суду.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

У справі, що розглядається, суд передовсім має дати оцінку діям державного виконавця щодо правомірності зупинення виконавчого провадження в контексті норм Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», а розгляд Конституційним Судом згаданого вище подання Верховного Суду аж ніяк не перешкоджає ухваленню рішення за скаргою на дії державного виконавця.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, за сукупності наведених вище підстав, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала має бути скасована, а справа - направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Кінто» на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.01.2025 у справі №911/2316/23 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 16.01.2025 у справі №911/2316/23 скасувати.

3. Справу №911/2316/23 повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова