ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

19 травня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/4682/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання В.М. Просяник,

за участю представників сторін:

від прокуратури: Т.М. Кривельова

від позивача-1: Південного офісу Держаудитслужби: не з`явився

від позивача-2: Визирської сільської ради Одеського району Одеської області: не з`явився

від відповідача: К.І. Оляш

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія»

на рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 (суддя Т.Г. Д`яченко, м.Одеса, повне рішення складено 17.02.2025)

у справі №916/4682/24

за позовом керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі:

1)Південного офісу Держаудитслужби;

2)Визирської сільської ради Одеського району Одеської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія»

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 75962,02 грн,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Доброславської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Визирської сільської ради Одеського району Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про визнання недійсними додаткових угод №3 від 05.08.2021, №4 від 25.08.2021, №5 від 30.08.2021, №6 від 31.08.2021 до договору про закупівлю електричної енергії у постачальника №12-143Z-ПВЦ від 25.01.2021 та стягнення безпідставно надмірно сплачених бюджетних коштів в сумі 75962,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор послався на те, що вказані додаткові угоди до договору про закупівлю електричної енергії у постачальника №12-143Z-ПВЦ від 25.01.2021 укладено з порушенням вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», статті 180 Господарського кодексу України, статті 653 Цивільного кодексу України, тому мають бути визнані недійсними на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України, а грошові кошти, отримані у зв`язку з їх виконанням, - повернуто на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Обґрунтовуючи підстави представництва інтересів держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, прокурор зазначив, що останнім як органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, заходи щодо припинення та визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю електричної енергії, стягнення в бюджет безпідставно одержаних відповідачем коштів у розумний строк не вживались.

Необхідність звернення з даним позовом в інтересах держави в особі Визирської сільської ради Одеського району Одеської області прокурор мотивував тим, що сільська рада є органом, уповноваженим на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів державного бюджету, однак незважаючи на наявність повноважень, наділених законодавцем з метою захисту інтересів держави, обізнаність про виявлені порушення законодавства та безпідставне витрачання бюджетних коштів, Визирська сільська рада Одеського району Одеської області при виконанні договору про закупівлю електричної енергії протягом тривалого часу не вживала заходів щодо звернення з відповідним позовом до суду з метою захисту інтересів держави.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 позовну заяву керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, Визирської сільської ради Одеського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 75962,02 грн задоволено повністю.

Визнано недійсною додаткову угоду №3 від 05.08.2021 до договору про закупівлю електричної енергії у постачальника №12-143Z-ПВЦ від 25.01.2021, укладену між Визирською сільською радою Одеського району Одеської області () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» ().

Визнано недійсною додаткову угоду №4 від 25.08.2021 до договору про закупівлю електричної енергії у постачальника №12-143Z-ПВЦ від 25.01.2021, укладену між Визирською сільською радою Одеського району Одеської області () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» ().

Визнано недійсною додаткову угоду №5 від 30.08.2021 до договору про закупівлю електричної енергії у постачальника №12-143Z-ПВЦ від 25.01.2021, укладену між Визирською сільською радою Одеського району Одеської області () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» ().

Визнано недійсною додаткову угоду №6 від 31.08.2021 до договору про закупівлю електричної енергії у постачальника №12-143Z-ПВЦ від 25.01.2021, укладену між Визирською сільською радою Одеського району Одеської області () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» ().

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на користь Визирської сільської ради Одеського району Одеської області безпідставно надмірно сплачені бюджетні кошти у розмірі 75962,02 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на користь Одеської обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору у розмірі 15140,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» сторонами під час укладення оспорюваних додаткових угод перевищено граничне допустиме значення збільшення ціни за одиницю товару. Згідно зі спірними додатковими угодами фактичну ціну договору збільшено на 38,03% порівняно з погодженою ціною під час укладення договору. З огляду на це, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання додаткових угод недійсними. Враховуючи визнання додаткових угод недійсними, суд першої інстанції дійшов висновку, що грошові кошти, сплачені на виконання таких угод, є такими, що безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», підстава їх набуття відпала, а тому останній зобов`язаний їх повернути сільській раді. При цьому суд врахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 у справі № 916/4682/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У мотивах апеляційної скарги скаржник, серед іншого, зазначив, що є необґрунтованими висновки суду першої інстанції відносно того, що оспорювані додаткові угоди були укладені з порушенням пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», адже підвищення цін на електроенергію може здійснюватися пропорційно збільшенню ціни на ринку так часто, як це потрібно, але не більше ніж до 10 % щоразу; при цьому, сукупність таких змін (додаткових угод) може перевищувати 10 % від ціни за одиницю товару, визначену сторонами на момент укладення договору про закупівлю, або останньої додаткової угоди.

Також, за доводами апелянта, пункт 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» не відповідає критеріям якості закону, у той час як норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи (невладного суб`єкта), яким в даному спорі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія». При цьому, починаючи з 2014 року учасники публічних закупівель під час здійснення процедур з публічних закупівель та укладення відповідних правочинів і внесення до них змін керувались роз`ясненнями Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 16.04.2014 №3302-05/11961-07, від 07.04.2015 №3302-05/11398-07, від 27.10.2016 №3302-06/34307-06, від 24.11.2020 №3304-04/69987-06. Вказані роз`яснення допускали неодноразове внесення змін до договору, сума яких може перевищувати 10%. Таким чином, відповідач зазначив, що у спірних правовідносинах держава не лише не забезпечила якість норми закону (пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі»), але і протягом тривалого періоду надавала роз`яснення (через Міністерство) відносно можливості неодноразового збільшення ціни за одиницю товару, сума яких може перевищувати 10%.Поряд із цим, у випадку тлумачення змісту пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», підстави для визнання недійсними додаткових угод до договору відсутні, адже збільшення ціни за одиницю товару у кожній додатковій угоді не перевищує 10%, а загальна ціна договору сторонами не збільшувалась.

За вказаною апеляційною скаргою Південно-західним апеляційним господарським судом ухвалою від 20.03.2025 відкрито апеляційне провадження та встановлено учасникам справи строк до 07.04.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань. Розгляд апеляційної скарги призначено на 06.05.2025 о 10:00 год.

25.03.2025 від керівника Доброславської окружної прокуратури, надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1072/25/Д1), в якому прокурор просив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

03.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна» звернулось до апеляційного суду із клопотанням (вх.№1399/25 від 03.04.2025) про зупинення провадження у справі №916/4682/24 до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24, оскільки правовідносини у цих справах є подібними.

У судовому засіданні, яке відбулось за клопотанням скаржника в режимі відеоконференціїї, апелянт підтримав своє клопотання про зупинення провадження у справі та просив його задовольнити. Представник прокуратури залишив вказане клопотання на розсуд суду.

Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Дослідивши обставини справи, предмет та підстави позову, оскаржуване рішення суду першої інстанції та підстави його оскарження, судова колегія дійшла висновку про зупинення провадження у справі.

В контексті доводів апеляційної скарги Південно-західним апеляційним судом встановлено, що 29.01.2025 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановив ухвалу про передачу справи №920/19/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою відступу (шляхом уточнення) від висновків про застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» №922-VIII, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, які врахував суд першої інстанції при вирішенні спору у справі, яка розглядається.

Предметом розгляду у справі №920/19/24 є вимоги керівника Конотопської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Управління освіти Конотопської міської ради Сумської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне партнерство» про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії, укладеного за результатами публічної закупівлі, та стягнення коштів, аналогічно справі, яка розглядається.

Передаючи справу №920/19/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів виходила, зокрема, з того, що неможливість підняття ціни за одиницю товару більше ніж на 10% від тієї, що встановлена у договорі, створює ризики як для постачальників, які нестимуть матеріальні втрати від реалізації товарів за нижчими цінами, ніж встановлені на ринку, так і для покупців (зокрема, суб`єктів владних повноважень), які у випадку розірвання таких договорів не зможуть забезпечити належну та безперебійну роботу державних та комунальних підприємств. З урахуванням відсутності стабільної ситуації на енергетичному ринку, сторони договору можуть неодноразово збільшувати ціну за одиницю товару не більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку. При цьому, не має змінюватися саме загальна ціна договору, а факт коливання цін має бути належним чином доведений. З огляду на викладене, колегія суддів у справі №920/19/24 зазначила про те, що підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є:

-зміна законодавства: Велика Палата Верховного Суду хоч і зробила висновок щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону «Про публічні закупівлі» в редакції Закону №114-ІХ, втім не робила висновок щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону «Про публічні закупівлі» в редакції із змінами, внесеними Законом №1530-IX від 03.06.2021;

-порушення принципу належного урядування з огляду на неоднакове праворозуміння пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону «Про публічні закупівлі»: Мінекономіки вважає, що сторони договору про закупівлю можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку за наявності відповідних умов, у той час як Велика Палата Верховного Суду вважає, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 09.04.2025 прийняла до розгляду справу №920/19/24.

Подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників господарських відносин, об`єкта і предмета правового регулювання, підстав позову, фактичних обставин, що формують зміст спірних правовідносин, та їх матеріально-правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях, після чого застосувати змістовий критерій порівняння (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору), а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії, які матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт.

Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що предмети і підстави позовів, нормативно-правове регулювання у справі №916/4682/24 і у справі №920/19/24 схожі, а правовідносини в цих справах є подібними.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

У відповідності до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За змістом названої норми, вирішення питання про зупинення провадження у справі обумовлено необхідністю досягнення правової визначеності у правозастосуванні відносно конкретної категорії справ.

У такому випадку згідно з приписами пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку іншої справи.

Враховуючи підстави подання позову та апеляційного оскарження, та з огляду на те, що правовідносини у цій справі №916/4682/24 і у справі №920/19/24 є подібними, факт прийняття Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 до розгляду, з огляду на те, що правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №920/19/24 (стосовно наявності/відсутності підстав для відступу від правової позиції, викладеної у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 щодо застосування, зокрема пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі») можуть мати суттєве значення для вирішення питання у цій справі, що розглядається, щодо застосування приписів норм права, які регулюють визнання недійсними правочинів, укладених на підставі Закону України «Про публічні закупівлі», а також для єдності судової практики, враховуючи, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі №916/4682/24 відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.

Керуючись п.7 ч.1 ст.228, 229, 232 235, 281 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про зупинення апеляційного провадження задовольнити.

Зупинити апеляційне провадження у справі №916/4682/24, відкрите за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2025, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №920/19/24.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її оголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повну ухвалу складено 21.05.2025.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран