ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. Справа №914/3208/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання - Голубінка М.В.

за участю представників учасників процесу:

представники позивача - Борис В.Ю.

представник відповідача - Давидович М.І., Держицький І.Р.

представник третьої особи - Сагайдак Т.І.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване управління - 27" від 15.05.2024 (вх. № від 20.05.2024 № 01-05/1442/24)

на рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2024 (повне рішення складено 26.04.2024; суддя Гоменюк З.П.)

у справі № 914/3208/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут", м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване управління-27", м. Новий Розділ, Львівська область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло", м. Київ

про: визнання недійсним договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №112,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" (далі - ТОВ "Львівенергозбут", позивач ) звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване управління-27" (далі - ТОВ "СУ-27", відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" ( далі - ТОВ "Нафтогаз Тепло", третя особа) про визнання недійсним договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 112.

Позовні вимоги обгрунтовані помилковим укладенням вказаного договору, оскільки універсальні послуги надаються споживачам, які приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВТ, а дозволена потужності об`єкта електропостачання відповідача у м. Новий Розділ по вул. Ходорівська, 4/1 - 500 кВт.

При цьому, позивач зазначав про відсутність його вини в укладенні договору з огляду на те, що третя особа (оператор системи розподілу) передав позивачу (постачальнику універсальних послуг) відповідача як споживача універсальної послуги і на момент укладення договору ТОВ "Львівенергозбут" не могло бути відомо про дійсну потужність об`єкта електропостачання ТОВ "СУ-27".

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.04.2024 у справі №914/3208/23 позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №112, укладений між ТОВ "Львівенергозбут" та ТОВ "СУ-27" з моменту його укладення - 01.09.2020.

Рішення суду мотивоване тим, що:

- за обставинами справи та з врахуванням положень Правил роздрібного ринку електричної енергії, відповідач приєднався до умов договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг (позивачем) шляхом фактичного споживання електроенергії та часткової оплати отриманого від позивача рахунка ( платіжним дорученням №1 від 11.01.2021 на суму 8 000 грн);

- договір №112 є укладеним з 01.09.2020 - дати відкриття позивачем особового рахунка за об`єктом споживача;

- зважаючи на те, що договірна потужність об`єкта електропостачання відповідача за адресою: м. Новий Розділ, вул. Ходорівська, 4/1 - 500 кВт, відповідач не мав права на універсальну послугу;

- спірний договір укладений під впливом помилки зі сторони ПП "Гарант Енерго М" (попередній оператор системи розподілу на території розташування електромереж відповідача), яке не виконало свого обов`язку щодо передання достовірних відомостей по обсягах фактичного споживання електричної енергії об`єктами відповідача, чим позбавило можливості ТОВ "Нафтогаз Тепло" належним чином сформувати відповідну базу споживачів та у подальшому передати постачальнику (позивачу) коректні відомості;

- договір про постачання електричної енергії №112 від 01.09.2020 суперечить положенням статей 203, 215 Цивільного кодексу України, статей 1, 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, що є підставою для визнання такого недійсним з моменту укладення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, пояснень учасників справи, постанов судів апеляційної та касаційної інстанції.

ТОВ "СУ-27" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2024 у справі № 914/3208/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, відповідач вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наявному в матеріалах справи листу-відповіді НКРЕКП від 10.12.2021, яким підтверджується відсутність договірних відносин між ТОВ "СУ-27" та ТОВ "Львівенергозбут", а також судовим рішенням у справах № 914/2950/21 (у спорі щодо стягнення позивачем з відповідача у даній справі заборгованості за електроенергію) та № 914/1574/23 ( у спорі щодо зобов`язання третьої особи у даній справі вчинити дії по підключенню відповідача до електроенергії).

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2024 у справі №914/3208/23 апеляційну скаргу ТОВ "СУ - 27" задоволено, рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2024 у даній справі скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

- враховуючи наявні у матеріалах підписані постачальником (ТОВ "Львівенергозбут") акти приймання-передачі фактичних обсягів спожитої електричної енергії ТОВ "СУ-27" (вул. Ходорівська, 4/1, м. Новий Розділ, Львівська область, 81652), у яких вказано фактичний обсяг спожитої енергії споживачем, з огляду на положення пункту 5 частини п`ятої статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" не тільки оператору системи розподілу було відомо про обсяг дозволеної потужності об`єктів відповідача, а й постачальнику;

- оспорюваний договір є публічним за своєю правовою природою і був укладений шляхом акцептування споживачем умов договору, рахунок на оплату якого був виставлений відповідачу самим ж позивачем (постачальником);

- матеріали справи не містять та позивач не надав жодних доказів, які б свідчили про надання споживачем оператору системи розподілу чи постачальнику неправдивих відомостей щодо дозволеної потужності об`єктів електроспоживання відповідача (споживача);

- у матеріалах справи відсутні акти про невідповідність дій споживача умовам договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та порушення вимог законодавства України у сфері енергетики;

- помилкові дії оператора системи розподілу, як вказує позивач, при визначенні відповідача споживачем універсальної послуги не можуть покладатись виключно на споживача, адже споживач здійснив оплату за електроенергію на підставі рахунку, який виставив йому постачальник та передання даних споживача оператором системи розподілу постачальнику не залежало від споживача;

- матеріали справи не містять доказів виставлення постачальником відповідачу будь-якого іншого рахунку на оплату спожитої енергії по виробничій базі EIC код 62Z089 (дозволена потужність якої встановлена на рівні 500 кВт) для акцептування відповідачем договору, умови якого дозволяли б відповідачу споживати електроенергію на рівні 500 кВт;

- позивач звернувся до суду із позовною вимогою про визнання недійсним договору, однак вимоги про застосування наслідків недійсності правочину не заявляв.

ТОВ "Львівенергозбут" та ТОВ "Нафтогаз Тепло" звернулись до Верховного Суду з касаційними скаргами на постанову суду апеляційної інстанції від 12.11.2024 у даній справі.

Постановою Верховного суду від 11.02.2025 у справі №914/3208/23 касаційні скарги ТОВ "Львівенергозбут" та ТОВ "Нафтогаз Тепло" задоволено частково, постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2024 у даній справі скасовано, а справу №914/3208/23 передано на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції, враховуючи предмет та підстави позову, повинен був встановити:

- чи був укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №112 та чи відповідає шлях укладення цього договору ПРРЕЕ (зокрема, пунктам 3.2.6., 3.2.14., 7, а також ЦК України та ГК України);

- чи відбулось фактичне (реальне) споживання відповідачем послуг з постачання електричної енергії за договором №112 та за якими об`єктами;

- чи були оплачені / частково оплачені відповідачем фактично надані послуги з постачання електричної енергії та в якому розмірі;

- чи мав право відповідач за своєю дозволеною (договірною) потужністю електричної енергії на встановлених точках обліку об`єктів на отримання універсальної послуги на підставі пункту 13 Розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії", статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії";

- чи обставини, на які покликається позивач (щодо розміру дозволеної (договірної) потужності) у розумінні статті 229 ЦК України є: помилкою щодо обставин, які мають значення; неправильним сприйняттям ним фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення; помилкою внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення; чи має ця обставина істотне значення з огляду на пункт 13 Розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" та статтю 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" та чи існувала на момент укладення оспорюваного правочину;

- чи покликання на наявність даних у справах №914/1574/23, №914/2950/21 мають преюдиційний характер для справи, що переглядається, чи є правовою оцінкою суду.

Оскільки суд апеляційної інстанції зазначеного вище не встановив, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, Верховний Суд дану справу передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З врахуванням вказівок Верховного Суду у даній справі сторони та третя особа подали суду апеляційної інстанції додаткові пояснення.

Так, ТОВ "Львівенергозбут" подало додаткові пояснення у справі, в яких просить рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Позивач зазначає, що:

- спірний договір №112 був укладений між сторонами, оскільки відповідач його акцептував своїми діями - оплатою рахунка за спожиту електроенергію;

- з врахуванням судових рішень у справах №914/1574/23 та №914/2950/21, які мають преюдиційний характер для даної справи, реальне споживання електроенергії відповідачем за оспорюваним договором рівне нулю, а оплачені відповідачем кошти (8 000 грн) є передоплатою по договору;

- оскільки сумарна потужність об`єктів відповідача є більшою за 150 кВт, відповідач не мав права на універсальну послугу за спірним договором;

- вина позивача в укладенні спірного договору відсутня, оскільки третя особа (оператор системи розподілу) передав ТОВ "Львівенергозбут" відповідача як споживача універсальної послуги.

ТОВ "СУ-27" подало суду додаткові пояснення у справі, в яких просить апеляційну скаргу задоволити, рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2024 у справі № 914/3208/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що:

- сторони не укладали в письмовій формі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №112;

- обсяг споживання електроенергії, зазначений позивачем у виставлених рахунках за період з жовтня 2020 року по липень 2021 року на загальну суму 387 591,71 грн, відповідачем не споживався, що підтверджується судовим рішенням у справі №914/2950/21;

- відповідач мав право на отримання універсальної послуги з постачання йому ТОВ «Львівенергозбут» електричної енергії в точці підключення електромереж ТОВ «СУ - 27» ЕІС-код 153298, по вул. Гірнича, 1, у м. Новий Розділ з дозволеною потужністю 20 кВт, що підпадає під визначення малого непобутового споживача, а тому позивач не допустив жодної помилки при розрахунку дозволеної (договірної) потужності електроустановки відповідача.

ТОВ "Нафтогаз Тепло" подало суду додаткові пояснення у справі, в яких просить об`єктивно та неупереджено розглянути даний спір.

Третя особа зазначає, що:

- факт укладення між сторонами оспорюваного договору підтверджується відкриттям позивачем особового рахунка з 01.09.2020, фактичним споживанням відповідачем електроенергії ( підтверджується актами приймання-передачі фактичних обсягів спожитої електричної енергії) та частковою оплатою виставленого позивачем рахунка;

- питання про визначення споживача як такого, що має право на універсальну послугу, вирішується виключно позивачем ( надавачем універсальної послуги), а третя особа не надавала позивачу інформації стосовно потужності об`єктів відповідача;

- не маючи відомостей про потужність об`єктів відповідача, позивач з власної ініціативи уклав спірний правочин, хоч і мав право відмовити в його укладенні, не маючи для цього необхідної інформації;

- оспорюваний договір укладений внаслідок власного недбальства позивача.

Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2025 справу №914/3208/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді - Галушко Н.А., суддів Орищин Г.В., Желіка М.Б.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 розгляд апеляційної скарги ТОВ "СУ - 27" призначено на 18.03.2025 .

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 та від 29.04.2025 оголошувались перерви в судових засіданнях до 29.04.2025 та 13.05.2025 відповідно.

У судовому засіданні 13.05.2025 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судами та перевірені судом апеляційної інстанції.

З 01.09.2020 згідно з постановою НКРЕКП №1269 від 09.07.2020 оператором системи розподілу на території місцезнаходження електромереж відповідача є ТОВ "Нафтогаз Тепло".

Згідно з пунктом 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії", додатку №3 до постанови НКРЕКП №1268, постанови НКРЕКП №429 від 14.06.2018 ТОВ "Львівенергозбут" є постачальником універсальних послуг на території Львівської області з 01.01.2019 по 31.12.2024.

ТОВ "Львівенергозбут" є постачальником універсальних послуг для побутових та малих непобутових споживачів на території Львівської області, постачальником електричної електроенергії для споживачів за вільною ціною на території України та постачальником природного газу для усіх категорій споживачів.

На території м. Новий Розділ позивач здійснює постачання електричної енергії споживачам універсальної послуги з 01.09.2020 після фактичної передачі Оператором системи розподілу (ТОВ "Нафтогаз тепло") даних відповідно до Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого, відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території, затверджених постановою НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.

ТОВ "Нафтогаз Тепло" 05.08.2020 передало постачальнику універсальних послуг - ТОВ "Львівенергозбут" електронною поштою перелік малих непобутових споживачів, серед яких, зокрема, і ТОВ "СУ-27" (пункт 217).

Згідно з інформацією, яку ТОВ "Нафтогаз Тепло" передало позивачу, об`єкт цього споживача знаходиться за адресою: м. Новий Розділ, вул. Ходорівська, 4/1.

З 01.09.2020 ТОВ "Львівенергозбут" відкрило на ТОВ "СУ-27", як на споживача універсальної послуги, особовий рахунок .

До 01.09.2020 між позивачем та відповідачем не було жодних договірних правовідносин щодо постачання електричної енергії. ТОВ "Львівенергозбут" до 01.09.2020 не здійснювалося постачання відповідачу електричної енергії.

До 01.09.2020 оператором системи розподілу на території знаходження електромереж відповідача було Приватне підприємство "Гарант Енерго М". Враховуючи, що ПП "Гарант Енерго М" не виконало свої зобов`язання як оператор системи розподілу та не передало ТОВ "Львівенергозбут" жодних даних щодо споживачів універсальної послуги на виконання вказаної постанови НКРЕКП №1268, вчинило інші порушення, йому анульовано ліцензію з розподілу електричної енергії (постанова НКРЕКП №1978 від 17.09.2019).

Позивач зазначає, що, зважаючи на передачу третьою особою інформації щодо відповідача, як споживача універсальної послуги, беручи до уваги фактичне споживання відповідачем електроенергії, відповідач приєднався до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах публічної комерційної пропозиції позивача №3, яка розміщена на веб-сайті ТОВ "Львівенергозбут" за посиланням www.lez.com.ua.

З метою ідентифікації відповідача позивачем присвоєно цьому договору №112.

Відповідно до п. 1.1. договору цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього договору.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів. Далі по тексту цього договору постачальник або споживач іменуються сторона, а разом - сторони (п. 1.2. договору).

Пунктом 1.3. договору визначено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, постачальник та споживач зобов`язується керуватися чинним законодавством України та ПРРЕЕ.

Пунктом 2.1. договору визначено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.2. договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії. Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну та/або господарську діяльність. Малі непобутові споживачі можуть використовувати електричну енергію для професійної, господарської, підприємницької та іншої діяльності.

Датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні (п. 3.4. договору).

Відповідно до п. 13.1. договору такий укладається на строк, зазначений у комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватися з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні .

Відповідно до п. 14.1. договору додатками до такого є Заява приєднання до умов цього договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток №1) та Комерційна пропозиція (додаток №2). Додатки є невід`ємною частиною договору.

У матеріалах справи містяться акти приймання-передачі фактичних обсягів спожитої електричної енергії ТОВ "СУ-27", що укладені постачальником - ТОВ "Львівенергозбут" та оператором системи розподілу - ТОВ "Нафтогаз Тепло":

- за жовтень 2020 року оператор системи розподілу передав, а електропостачальник прийняв дані про фактичний обсяг спожитої ТОВ "СУ-27" електричної енергії в розмірі 1026 кВт/год по всіх об`єктах електропостачання цього споживача;

- за листопад 2020 року оператор системи розподілу передав, а електропостачальник прийняв дані про фактичний обсяг спожитої ТОВ "СУ-27"електричної енергії в розмірі 12600 кВт/год по всіх об`єктах електропостачання цього споживача;

- за грудень 2020 року оператор системи розподілу передав, а електропостачальник прийняв дані про фактичний обсяг спожитої ТОВ "СУ-27" електричної енергії в розмірі 8400 кВт/год по всіх об`єктах електропостачання цього споживача;

- за січень 2021 року оператор системи розподілу передав, а електропостачальник прийняв дані про фактичний обсяг спожитої ТОВ "СУ-27" електричної енергії в розмірі 7200 кВт/год по всіх об`єктах електропостачання цього споживача;

- за лютий 2021 року оператор системи розподілу передав, а електропостачальник прийняв дані про фактичний обсяг спожитої ТОВ "СУ-27" електричної енергії в розмірі 8400 кВт/год по всіх об`єктах електропостачання цього споживача;

- за березень 2021 року оператор системи розподілу передав, а електропостачальник прийняв дані про фактичний обсяг спожитої ТОВ "СУ-27" електричної енергії в розмірі 6000 кВт/год по всіх об`єктах електропостачання цього споживача;

- за квітень 2021 року оператор системи розподілу передав, а електропостачальник прийняв дані про фактичний обсяг спожитої ТОВ "СУ-27" електричної енергії в розмірі 1254 кВт/год по всіх об`єктах електропостачання цього споживача;

- за червень 2021 року оператор системи розподілу передав, а електропостачальник прийняв дані про фактичний обсяг спожитої ТОВ "СУ-27" електричної енергії в розмірі 53165 кВт/год по всіх об`єктах електропостачання цього споживача;

- за липень 2021 року оператор системи розподілу передав, а електропостачальник прийняв дані про фактичний обсяг спожитої ТОВ "СУ-27" електричної енергії в розмірі 5636 кВт/год по всіх об`єктах електропостачання цього споживача.

Позивач виставляв відповідачу рахунки на оплату електричної енергії за договором №112 за період з жовтеня 2020 року по липень 2021 року.

Відповідач сплатив позивачу лише 8 000,00 грн відповідно до платіжного доручення №1 від 11.01.2021, зазначивши у графі "Призначення платежу: оплата за ел. енергію по особ. рах. , договір 112, зг. рах. №315511/107227-1. ПДВ 20% - 1333,33 грн".

У вересні 2021 TOB "Львівенергозбут" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ "СУ-27" про стягнення 382 531,86 грн заборгованості за спожиту електричну енергію.

Господарський суд Львівської області рішенням від 08.08.2022 у справі №914/2950/21 задовольнив позовні вимоги ТОВ "Львівенергозбут" до ТОВ "СУ-27". Водночас, Західний апеляційний господарський суд постановою від 02.11.2022 скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове, яким відмовив у задоволенні позову.

У справі №914/2950/21 суд апеляційної інстанцій встановив, що: акти приймання-передачі фактичних обсягів спожитої електричної енергії ТОВ "СУ-27" були складені між ТОВ "Львівенергозбут" та ТОВ "Нафтогаз Тепло" без участі споживача та не містять розмежування спожиття електричної енергії по трьох об`єктах; в актах про надання послуг та рахунках на оплату відсутні показники лічильників за даними трьох точок; акти не підписані ТОВ "СУ-27", яке не було запрошене до огляду; всі засоби обліку знаходяться на підстанціях оператора.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції у справі №914/2950/21 дійшов висновку, що сума заборгованості ТОВ "СУ-27" перед ТОВ "Львівенергозбут" не підтверджена належними та допустимими доказами, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Ухвалою від 20.12.2022 у справі № 914/2950/21 Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Львівенергозбут".

У травні 2023 року ТОВ "СУ -27" звернулось до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до ТОВ "Нафтогаз Тепло", у якій просило:

- визнати протиправною бездіяльність ТОВ "Нафтогаз Тепло" щодо відмови у підключенні ТОВ "СУ -27" до електроенергії на об`єктах позивача, що знаходяться у м. Новий Розділ, вул. Ходорівська, 4/1 (виробнича база, ЕІС-код 62Z0890 та вул. Гірнича (гараж, ЕІС-код 62Z298);

- зобов`язати ТОВ "Нафтогаз Тепло" вчинити дії по підключенні ТОВ "СУ -27" до електроенергії на об`єктах позивача, що знаходяться у м. Новий Розділ, вул. Ходорівська, 4/1 (виробнича база, ЕІС-код 62Z0890 та вул. Гірнича (гараж, ЕІС-код 62Z298).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.10.2023 у справі №914/1574/23, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.02.2024 та постановою Верховного Суду від 10.07.2024, задоволено позов ТОВ "СУ-27" та визнано протиправною бездіяльність ТОВ "Нафтогаз Тепло" щодо відмови у підключенні ТОВ "СУ -27" до електроенергії на об`єктах позивача, що знаходяться у м. Новий Розділ, вул. Ходорівська, 4/1 (виробнича база, ЕІС-код 62Z0890 та вул. Гірнича (гараж, ЕІС-код 62Z298). Зобов`язано ТОВ "Нафтогаз Тепло" вчинити дії по підключенні ТОВ "СУ -27" до електроенергії на об`єктах позивача, що знаходяться у м. Новий Розділ, вул. Ходорівська, 4/1 (виробнича база, ЕІС-код 62Z0890 та вул. Гірнича (гараж, ЕІС-код 62Z298).

Судами у цій справі було встановлено, що 01.09.2020 шляхом подання підписаної заяви-приєднання між ТОВ "Нафтогаз Тепло" (оператор системи розподілу) та ТОВ "СУ-27" (споживач) укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 249 (далі - Договір).

Предметом Договору стали об`єкти ТОВ "СУ-27", де здійснювалося електроспоживання:

- Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Ходорівській 4/1 (виробнича база, EIC код 62Z089 ), спожито - 44 880 кВт/год за період з 01.09.2020 по 06.04.2021;

- Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Гірнича (гараж, EIC код 62Z298), спожито - 58 801 кВт/год за період з 01.09.2020 по 12.08.2021.

Згідно з листом ТОВ "Нафтогаз Тепло" №126/1.13-486 від 14.12.2022 (на запит позивача вх.№1.13-367 від 02.12.2022) дозволена потужність об`єктів відповідача за наступними ЕІС кодами становить :

- 62Z089 по вул. Ходорівська, 4/1 - 500 кВт.

- 62Z298 по вул. Гірнична, 3 - 20 кВт.

Враховуючи, що договірна потужність об`єкта електропостачання відповідача за адресою: м. Новий Розділ, вул. Ходорівська, 4/1 становить 500 кВт, про що стало відомо позивачу із вищевказаного листа третьої особи, позивач вважає, що відповідач не мав права на універсальну послугу.

З огляду на наведене, ТОВ "Львівенергозбут" звернулося до Господарського суду Львівської області із позовом у даній справі про визнання недійсним договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №112.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ч.1 ст.316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

З врахуванням вказівок Верховного Суду у даній справі колегія суддів зазначає наступне.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

За загальними положеннями про недійсність правочину, визначеними статтею 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина друга). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п`ята). Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частина шоста).

Водночас, недійсним може бути визнаний лише укладений правочин. Договір, який не укладено, не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. При цьому, такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц.

Разом з тим, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 23.06.2022 у справі №917/1951/19 та від 29.05.2024 у справі №910/6103/23).

Відтак, розглядаючи спір про визнання договору недійсним, суд перш за все повинен встановити факт укладення оспорюваного договору та його виконання сторонами.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначаються Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ ).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

За змістом статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з ч. 1 ст. 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Відповідно до пункту 13 Розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені Законом України "Про ринок електричної енергії" для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 цього Закону.

Відповідно до ч.4 ст. 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін.

Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 633 ЦК України унормовано, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 та 2 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п.3.2.1. ПРРЕЕ (тут і надалі в редакції від 27.06.2020, чинній станом на 01.09.2020) електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного договору на основі примірного чи типового договору, який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних веб-сайтах. Постачальники універсальних послуг та постачальники «останньої надії» повинні оприлюднити на своїх веб-сайтах типову форму договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та типову форму договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» відповідно.

Електропостачальник до укладення зі споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу має надати інформацію про істотні умови договору та про наявний вибір комерційних пропозицій.

Споживач перед укладенням договору про постачання електричної енергії споживачу має ознайомитись з умовами постачання електричної енергії, правами та обов`язками, обрати відповідну комерційну пропозицію та зазначити її у заяві-приєднані до умов договору. Обрана споживачем комерційна пропозиція є додатком до укладеного відповідним електропостачальником та споживачем договору.

Відповідно до п. 3.2.5. ПРРЕЕ укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання. Електропостачальник може відмовити, якщо споживач не відповідає критеріям, встановленим для споживача універсальної послуги, та/або об`єкт споживача не відповідає критеріям, зазначеним в обраній комерційній пропозиції.

Згідно з п. 3.2.12. ПРРЕЕ споживач, обравши комерційну пропозицію, надає електропостачальнику заповнену заяву-приєднання разом із необхідними для укладення відповідного договору документами. Електропостачальник, отримавши заяву-приєднання, протягом трьох робочих днів перевіряє можливість приєднання споживача до умов договору на умовах обраної комерційної пропозиції.

У разі неможливості приєднання споживача до умов відповідного договору на умовах обраної комерційної пропозиції електропостачальник письмово протягом трьох робочих днів від дня отримання заяви-приєднання повідомляє заявника про відмову в укладенні відповідного договору та повертає йому документи, які були надані разом із заявою-приєднанням.

Відповідно до п. 3.2.13. ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку.

За умовами п.п. 13.1., 14.1. договору такий укладається на строк, зазначений у комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватися з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні. Додатками до такого є Заява приєднання до умов цього договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток №1) та Комерційна пропозиція (додаток №2). Додатки є невід`ємною частиною договору.

Як зазначалось вище, 01.09.2020 ТОВ "Львівенергозбут" відкрило на ТОВ "СУ-27", як на споживача універсальної послуги, особовий рахунок НОМЕР_1 .

Однак, з врахуванням наведених вище положень ЦК України та ПРРЕЕ, лише факт відкриття постачальником особового рахунка споживачу не може свідчити про укладення договору, оскільки таким діям постачальника повинно передувати досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору (подання споживачем заяви-приєднання до договору на умовах обраної ним комерційної пропозиції та перевірка постачальником можливості такого приєднання споживача до умов договору на умовах обраної комерційної пропозиції).

З матеріалів справи не вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідач не подавав позивачу заповненої заяви-приєднання до умов договору з зазначенням обраної ним комерційної пропозиції, що не заперечується та не спростовується позивачем.

Разом з тим, за змістом п.1.2.15. ПРРЕЕ для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе також шляхом оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

Відповідно до п.7 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Отже, споживач може приєднатись до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг також шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги).

Відповідно до п. 3.4. договору датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні.

Однак, як зазначалось вище, відповідач не подавав позивачу заяви-приєднання до договору.

У матеріалах справи містяться акти приймання-передачі фактичних обсягів спожитої електричної енергії ТОВ "СУ-27" за період з жовтня 2020 року по липень 2021 року, складені постачальником - ТОВ "Львівенергозбут" та оператором системи розподілу - ТОВ "Нафтогаз Тепло", а також виставлені позивачем відповідачу рахунки на оплату електричної енергії за договором №112 за вказаний період.

Відповідно до платіжного доручення №1 від 11.01.2021 відповідач сплатив позивачу 8 000,00 грн, зазначивши призначення платежу «оплата за ел. енергію по особ. рах. , договір 112, зг. рах. №315511/107227-1. ПДВ 20% - 1333,33 грн».

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.5 ст. 75 ГПК України).

Преюдиціальні факти - це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиціальність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Таким чином, обставини (факти), що є преюдиціальними відповідно до ст.75 ГПК, не потребують доказування та є обов`язковими для господарського суду. Суд не вправі ставити під сумнів такі обставини (факти).

Правило про преюдицію спрямоване не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального встановлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.06.2024 у справі №910/7859/23, від 11.01.2024 у справі №911/84/22 та інших.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.10.2023 у справі №914/1574/23, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.02.2024 та постановою Верховного Суду від 10.07.2024, задоволено позов ТОВ "СУ-27" та визнано протиправною бездіяльність ТОВ "Нафтогаз Тепло" щодо відмови у підключенні ТОВ "СУ -27" до електроенергії на об`єктах позивача, що знаходяться у м. Новий Розділ, вул. Ходорівська, 4/1 (виробнича база, ЕІС-код 62Z0890 та вул. Гірнича (гараж, ЕІС-код 62Z298).

Судами у цій справі було встановлено, що 01.09.2020 шляхом подання підписаної заяви-приєднання між ТОВ "Нафтогаз Тепло" (оператор системи розподілу) та ТОВ "СУ-27" (споживач) укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 249 (далі - Договір).

Предметом Договору стали об`єкти ТОВ "СУ-27", де здійснювалося електроспоживання:

- Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Ходорівській 4/1 (виробнича база, EIC код 62Z089 ), спожито - 44 880 кВт/год за період з 01.09.2020 по 06.04.2021;

- Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Гірнича (гараж, EIC код 62Z298), спожито - 58 801 кВт/год за період з 01.09.2020 по 12.08.2021.

Водночас, у справі №914/2950/21 за позовом ТОВ "Львівенергозбут" про стягнення з ТОВ "СУ-27" 382 531,86 грн заборгованості ( вартість спожитої відповідачем електроенергії за період жовтень 2020 року - липень 2021 року) Західний апеляційний господарський суд встановив, що: акти приймання-передачі фактичних обсягів спожитої електричної енергії ТОВ "СУ-27" були складені між ТОВ "Львівенергозбут" та ТОВ "Нафтогаз Тепло" без участі споживача та не містять розмежування спожиття електричної енергії по трьох об`єктах; в актах про надання послуг та рахунках на оплату відсутні показники лічильників за даними трьох точок; акти не підписані ТОВ "СУ-27", яке не було запрошене до огляду; всі засоби обліку знаходяться на підстанціях оператора.

З огляду на це суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сума заборгованості ТОВ "СУ-27" перед ТОВ "Львівенергозбут" не підтверджена належними та допустимими доказами, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю суми заборгованості.

Окрім того, суд апеляційної інстанції у постанові у справі №914/2950/21 зазначив, що за фактично спожиту електричну енергію ТОВ "Львівенергозбут" виставляло відповідачеві рахунки на оплату, яку останній провів частково у розмірі 8 000,00 грн. Однак, як вбачається з матеріалі та обставин справи, відповідач стверджує, що кошти ним були сплачені помилково, у зв`язку з чим останній звертався до позивача із відповідною заявою про повернення помилково сплачених коштів, яка наявна в матеріалах справи. Однак, відсутніми є докази надіслання такої позивачу.

Як зазначає позивач у своїх додаткових поясненнях у справі, з врахуванням судових рішень у справах №914/1574/23 та №914/2950/21, які мають преюдиційний характер для даної справи, реальне споживання електроенергії відповідачем за оспорюваним договором рівне нулю, а оплачені відповідачем кошти (8 000 грн) є передоплатою по договору

Зважаючи на викладені вище обставини в сукупності, колегія суддів вважає, що акти приймання-передачі фактичних обсягів спожитої електричної енергії ТОВ "СУ-27" , складені між ТОВ "Львівенергозбут" та ТОВ "Нафтогаз Тепло", а також платіжне доручення №1 від 11.01.2021 на суму 8 000,00 грн не є належними та достатніми доказами наявності волевиявлення відповідача на приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та його виконання сторонами (споживання відповідачем електроенергії за договором №112 та її оплати).

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №112 не є укладеним між ТОВ "Львівенергозбут" та ТОВ "СУ-27", що виключає можливість визнання такого недійсним та є підставою для відмови у позові.

З огляду на наведене вище, відпала необхідність дослідження судом інших обставин справи та надання оцінки доводам сторін щодо наявності/відсутності підстав для визнання договору недійсним.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи, 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване управління - 27" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2024 у справі №914/3208/23 скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції, перегляд рішення в апеляційному та касаційному порядку покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване управління - 27" від 15.05.2024 (вх. № від 20.05.2024 № 01-05/1442/24) задоволити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 17.04.2024 у справі №914/3208/23 скасувати.

3. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" (79016, м.Львів, вул. Шевченка,1, ідентифікаційний код 42092130) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване управління-27" (81652, Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Ходорівська, 4/1, ідентифікаційний код 37753155) 4 026,00 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівенергозбут" (04166, м.Київ, вул. Шолуденка,1, ідентифікаційний код 42399765) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" (81652, Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Ходорівська, 4/1, ідентифікаційний код 37753155) 4 294,40 грн судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

6. На виконання постанови Господарському суду Львівської області видати накази.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.

8. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено 21.05.2025

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.