РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.05.2025Справа № 910/2242/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву

Фізичної особи-підприємця Бабія Олега Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «СМЦ Металург» (13142, місто Київ, проспект Академіка Палладіна, будинок 44Б, офіс 4; ідентифікаційний код 45504360)

про стягнення 16 999,20 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Бабій Олега Сергійовича (далі - ФОП Бабій О.С./позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМЦ Металург» (далі - ТОВ «СМЦ Металург»/відповідач) про стягнення 16 999,20 грн - заборгованості, у зв`язку із невиконанням зобов`язань з поставки товару.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 12.03.2025 позовну заяву ФОП Бабія О.С. залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

14.03.2025 через систему «Електронний суд» від ФОП Бабія О.С. надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.03.2025 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

ТОВ «СМЦ Металург» відзиву на позовну заяву не надало, при цьому, було належним чином повідомлене про відкриття провадження у справі, однак, 15.04.2025 до суду повернувся конверт з ухвалою суду від 20.03.2025 з відміткою АТ «Укрпошта»: «за закінченням терміну зберігання».

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

За твердженням позивача, між ФОП Бабій О.С. та ТОВ «СМЦ Металург» укладено договір поставки товару EcoFlow River 2 PRO шляхом оформлення через платформу ПРОМ №.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «СМЦ Металург» виставило позивачу рахунок-фактуру № 210 від 03.12.2024 на оплату товару: EcoFlow River 2 PRO у кількості 1 шт. на загальну суму 16 999,20 грн, в якому також зазначено призначення платежу: «Оплата рахунку №210, від 03.12.2024, за замовлення ПРОМ №319863261».

03.12.2024 ФОП Бабій О.С. здійснив оплату на користь ТОВ «СМЦ Металург» на суму 16 999,20 грн з призначенням платежу: «Оплата рахунку № 209, від 03.12.2024».

Позивач стверджує, що відповідач не здійснив поставку товару EcoFlow River 2 PRO, у зв`язку з чим ФОП Бабій О.С. направив відповідачу лист від 10.01.2025 з вимогою здійснити поставку товару за вказаною адресою протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання даного листа.

Так, на підтвердження направлення цієї вимоги на адресу відповідача, позивачем долучено до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист від 04.02.2025, з якого вбачається, що лист від 10.01.2025, а також копії рахунку № 210 та платіжної інструкції №85, направлено на ім`я ОСОБА_1 керівника ТОВ «СМЦ Металург» на адресу: АДРЕСА_2.

ФОП Бабій О.С. також стверджує, що направив на електронну адресу відповідача зазначений вище лист від 10.01.2025, проте ТОВ «СМЦ Металург» поставку товару так і не здійснило.

Отже, ФОП Бабій О.С. звернувся до суду з цим позовом до ТОВ «СМЦ Металург» про стягнення сплачених грошових коштів у розмірі 16 999,20 грн внаслідок неналежного виконання відповідачем свого обов`язку щодо поставки товару.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

За змістом частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 509 ЦК України)

Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір, відповідно до ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

У відповідності до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати або передання оплаченого товару.

Як зазначено судом вище, позивач вважає, що між ним та відповідачем укладено договір поставки товару EcoFlow River 2 PRO шляхом оформлення через платформу ПРОМ № та виставлення ТОВ «СМЦ Металург» рахунку-фактури №210 від 03.12.2024 на суму 16 999,20 грн, який за твердженням позивача оплачений останнім платіжною інструкцією № 85 від 03.12.2024.

Разом із тим, дослідивши надану позивачем копію платіжної інструкції № 85 від 03.12.2024 на суму 16 999,20 грн, суд встановив, що у призначенні платежу зазначено «Оплата рахунку № 209, від 03.12.2024», тобто, у призначенні платежу вказано інший рахунок, ніж виставлено відповідачем.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено укладення між позивачем та відповідачем договору поставки товару EcoFlow River 2 PRO на суму 16 999,20 грн у спрощений спосіб, та відповідно не підтверджено здійснення позивачем оплати за цей товар на підставі рахунку-фактури № 210 від 03.12.2024.

Крім того, щодо направлення на адресу відповідача листа від 10.01.2025 з вимогою здійснити поставку товару протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання даного листа, суд встановив таке.

Місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина 2 стаття 27 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 89 ЦК України до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань» внесені до Єдиного державного реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою ТОВ «СМЦ Металург» є: 03142, місто Київ, просп. Палладіна Академіка, будинок 44Б, офіс 4.

Разом із тим, як вбачається з опису вкладення у цінний лист АТ «Укрпошта», лист ФОП Бабій О.С. від 10.01.2025 направлено на ім`я ОСОБА_1 керівника ТОВ «СМЦ Металург» на адресу: АДРЕСА_2 .

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення вимоги на адресу ТОВ «СМЦ Металург».

Суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 96 ГПК України, у подібних правовідносинах.

Цей висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21.06.2023 у справі №916/3027/21.

Так, на підтвердження направлення на електронну пошту відповідача листа від 10.01.2025 з вимогою здійснити поставку товару, позивачем надано суду роздруківку, з якої суд унеможливлений дійти до беззаперечного висновку, що цей лист був направлений на електронну пошту ТОВ «СМЦ Металург», зазначену у відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що ФОП Бабій О.С. не доведено належними та допустимим доказами здійснення оплати на підставі рахунку-фактури № 210 від 03.12.2024 на користь ТОВ «СМЦ Металург» на суму 16 999,20 грн, що має наслідком відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Бабія Олега Сергійовича - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Віта БОНДАРЧУК