ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття підготовчого провадження

та призначення справи до судового розгляду по суті

20.05.2025м. ДніпроСправа № 904/1368/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.

та представників:

від прокуратури: Тавлеєв О.О.;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку підготовчого провадження справу

за позовом Слобожанської окружної прокуратури (смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області) в інтересах держави в особі Петриківської селищної ради (смт. Петриківка Дніпровського району Дніпропетровської області)

до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (м. Київ)

про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища в результаті порубки лісу, у розмірі 214 901 грн. 45 коп. Суддя Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Правобережна окружна прокуратура міста Дніпра звернулась до Господарського суду ДніпСлобожанська окружна прокуратура звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Петриківської селищної ради (далі - позивач) з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на користь держави в особі Петриківської селищної ради шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті незаконної порубки лісу, у розмірі 214 901 грн. 45 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- прокурор зазначає, що працівниками лісової охорони філії "Петриківське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" 15.03.2024 виявлено факт незаконної порубки 40 дерев породи дуб та клен: в кварталі 46 виділ 2 виявлено незаконну порубку дерев породи "Дуб" в кількості 32 штуки; в кварталі 46 виділ 5 - дерев породи "Клен" в кількості 8 штук., що розташовані в адміністративних межах Петриківської селищної територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області. За результатами виявлення вищевказаної незаконної рубки працівниками лісової охорони Філії "Петриківське лісове господарство" ДП "Ліси України" 15.03.2024 складено акти № 9 та № 10 огляду місць вчинення лісопорушень. Відповідно до розрахунку шкоди, заподіяної лісу, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", загальний розмір збитків (по акту № 9 та № 10) становить 214 901 грн. 45 коп. За наявною інформацією шкода, заподіяна навколишньому природному середовищу залишається невідшкодованою. З огляду на наведене слідує, що навколишньому природному середовищу заподіяно шкоду внаслідок бездіяльності постійного лісокористувача філії "Петриківське лісове господарство" ДСГП "Ліси України", а саме незабезпечення ефективного комплексу всіх заходів спрямованих на збереження лісів, незадовільного стану здійснення контролю за охороною та захистом лісів, невжиття заходів із боротьби з незаконними рубками, та порушення лісового законодавства з боку постійного лісокористувача вимог статей 89, 90 Лісового кодексу України, оскільки постійний лісокористувач не виконав покладених на нього обов`язків, зокрема, із забезпечення охорони і збереження лісів на підвідомчій йому території в межах кварталу 46 виділів 2, 5 Курилівського лісництва філії "Петриківське лісове господарство" ДСГП "Ліси України", який знаходиться на території Петриківської селищної ради, чим спричинено матеріальну шкоду лісовому фонду України, що перебуває під охороною держави. Станом на день звернення до суду з позовною заявою, відповідачем - ДСГП "Ліси України" у добровільному порядку збитки, завдані навколишньому природному середовищу не відшкодовано, у зв`язку із чим прокуратура вимушена звернутися з позовом до суду про їх стягнення в примусовому порядку;

- прокурор зауважує, що внаслідок неналежного виконання працівниками філії "Петриківське лісове господарство" ДСГП "Ліси України" обов`язків по захисту, охороні лісових насаджень від незаконних рубок, навколишньому природному середовищу заподіяно збитки на суму 214 901 грн. 45 коп. Відповідач, як постійний лісокористувач, вина якого полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих йому ділянках із земель лісового фонду, та на виконання вимог чинного законодавства повинен відшкодувати завдані його протиправними діями збитки, адже він, як лісокористувач не забезпечив охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, допустив самовільну вирубку лісу, чим заподіяно матеріальну шкоду лісовому фонду України, що є підставою для стягнення з ДСГП "Ліси України" суми завданої шкоди.

Також, у позовній заяві прокурором вказано про підстави звернення із вказаним позовом до суду, а саме: порушення інтересів держави в даному випадку полягають у ненадходженні протягом тривалого часу до спеціального фонду місцевих бюджетів грошових стягнень за шкоду, заподіяну ДСГП "Ліси України"державі внаслідок порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, у тому числі лісів, в результаті незаконних порубок дерев на землях лісогосподарського призначення. Внаслідок несплати винними особами шкоди, заподіяної незаконною порубкою лісу, до бюджетів усіх рівнів не надходять кошти, що не може залишатися без реагування органів прокуратури. Крім того, згідно з інформацією Петриківської селищної ради від 07.02.2025 №14-256/0/2-25 та від 11.03.2025 №14-477/0/2-25 заходи щодо стягнення збитків, завданих незаконною порубкою дерев у кварталі 46 виділи 2, 5 Курилівського лісництва у сумі 214 901 грн. 45 коп., не вживались. Також, моніторингом Єдиного державного реєстру судових рішень установлено, що Петриківською селищною радою до суду не пред`являлися позови щодо стягнення з ДСГП "Ліси України2 шкоди, завданої порубкою дерев у кварталі 46 виділи 2, 5 Курилівського лісництва у сумі 214 901 грн. 45 коп. Таким чином, Слобожанська окружна прокуратура звертається з даним позовом до суду на захист інтересів держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах та органу місцевого самоврядування до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, в порядку статті 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру" у зв`язку з нездійсненням Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) та Петриківською селищною радою захисту інтересів держави в суді, як суб`єктами, до компетенції яких віднесено відповідні повноваження. Крім того, сам факт не звернення до суду органом державного контролю з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави та жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження щодо стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, оскільки не звертається до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того, стосовно підсудності позову, прокурор вказує на те, що підставою для пред`явлення до суду даної позовної заяви є порушення ДСГП "Ліси України" як постійним лісокористувачем вимог статей пункту 5 статті 64, частини 1, частини 5 статті 86, пункту 5 частини 2 статті 105 та статті 107 Лісового кодексу України, які полягають в протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок, що призвело до заподіяння навколишньому природному середовищу збитків на суму 214 901 грн. 45 коп. Предметом даного позову є стягнення/відшкодування збитків, завданих майну українського народу - лісам України. Відповідно до вимог частини 8 статті 29 Господарського процесуального кодексу України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди. Відтак, оскільки незаконну порубку дерев вчинено у кварталі 46 виділи 2, 5 Курилівського лісництва, що розташоване в адміністративних межах Петриківської селищної територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області, позовна заява подається до Господарського суду Дніпропетровської області.

Також прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь прокуратури сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 31.03.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.04.2025.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №14767/25 від 08.04/2025), в якій він повідомляє про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд здійснювати розгляд справи без участі представника Петриківської селищної ради.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. суду № 15853/25 від 15.04.2025), в якому він просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку з неможливістю представника відповідача 15.04.2025 прийняти участь у судовому засіданні.

У підготовче засідання 15.04.2025 з`явився прокурор, представники позивача та відповідача у вказане засідання не з`явились, при цьому судом були враховані клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника та клопотання відповідач про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом.

Також, судом було відзначено, що станом на 15.04.2025 строк для подання відзиву на позовну заяву не закінчився.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 15.04.2025 підготовче засідання було відкладено на 20.05.2025.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 16037/25 від 15.04.2025), в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- відповідач зазначає, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, відтак для покладання на відповідача як на постійного лісокористувача відповідальності за збитки, які завдані незаконною рубкою лісів, прокуратура, яка у даній справі представляє інтереси позивача, повинна на підставі належних, достатніх та допустимих доказів, у розумінні статей 76-78 Господарського процесуального кодексу України, довести наявність у діях відповідача такого елементу цивільного правопорушення як протиправної поведінки (його протиправної бездіяльності), тобто поведінка відповідача повинна порушувати вимоги щодо ведення лісового господарства. Проте в даному конкретному випадку, прокурором в обґрунтування позову не вказано, які саме обов`язки і норми чинного законодавства України у сфері ведення лісового господарства були порушені з боку відповідача, як і не було конкретизовано, які саме дії відповідач повинен був вчинити відповідно до вимог ведення лісового господарства з метою забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок, та які дії він не вчинив, доказів невчинення таких дій до суду не надано. Натомість прокуратура тільки обмежилася загальними посиланнями на матеріальні норми Цивільного кодексу України та Лісового кодексу України, що регулюють спірні правовідносин, безвідносно до фактичних обставин справи та поведінки відповідача щодо дотримання вимог до ведення лісового господарства. В дійсності філія "Петриківське лісове господарство" Державного підприємства "Ліси України" та його посадові особи своєчасно і в повному обсязі виконувала всі завдання, які покладені на державне підприємство чинним законодавством. Протилежного прокуратурою, на якій як на стороні позивача лежить обов`язок довести протиправність поведінки відповідача, не доведено. У зв`язку з не встановленням органом досудового розслідування осіб, винних у незаконній рубці дерев прокуратура вважає, що збитки, завдані інтересам держави, мають бути відшкодовані постійним лісокористувачем - ДП "Ліси України";

- відповідач зауважує, що факт належного виконання філією "Петриківське лісове господарство" ДП "Ліси України" заходів, спрямованих на охорону та збереження лісів, позовною заявою та доданими до неї документами не спростовується. Матеріалами справи (лист в.о. директора філії "Петриківське лісове господарство" ДП "Ліси України" № 241 від 22.03.2024; акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 9 від 15.03.2024, акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 10 від 15.03.2024) підтверджується, що саме посадові особи філії "Петриківське лісове господарство" ДП "Ліси України" виявили та у встановленому законом порядку повідомили правоохоронні органи стосовно факту вчинення порушення природоохоронного законодавства у вигляді здійснення незаконної рубки дерев. Вказане підтверджує, що посадові особи філії "Петриківське лісове господарство" ДП "Ліси України" добросовісно та належним чином виконували покладені на них обов`язки щодо контролю за збереженням лісів, адже виявили незаконну рубку дерев та повідомили про це правоохоронні органи. Відповідач зазначає, що за вказаних обставин покладати на нього цивільну відповідальність з відшкодування шкоди, спричиненої незаконною рубкою дерев невстановленою слідством особою є щонайменше несправедливим. Зокрема, на думку відповідача, посадовими особами філії "Петриківське лісове господарство" ДП "Ліси України" виконано обов`язок передбачений пунктом 2.5 Інструкції з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Державного комітету лісового господарства України від 31.08.2010 № 262, згідно з яким у разі якщо виявлено факт порушення лісового законодавства, однак особу порушника встановити неможливо (порушник вчинив правопорушення і зник з місця події), посадовою особою органу лісового господарства складається акт огляду місця вчинення порушення лісового законодавства. Верховний Суд у постанові від 24.02.2021 по справі № 906/366/20 по даному питанню зазначає, що факт виявлення незаконної рубки лісу та відсутність безпосередньо у відповідача, як особи, зобов`язаної здійснювати контроль за збереженням лісів, будь-якої інформації з приводу даного факту та своєчасного його виявлення свідчить про наявність вини відповідача щодо неналежної охорони лісу (бездіяльність), внаслідок чого скоєно незаконне вирубування лісу. Аналізуючи наведений висновок касаційного суду від зворотного, відповідач зазначає, що можна констатувати, що виявлення самим відповідачем факту незаконної порубки дерев свідчить про належне виконання державною лісовою охороною своїх посадових обов`язків щодо запобіганню, виявленню та фіксації незаконних рубок. З огляду на вказане, відповідач вважає, що прокуратурою на підставі належних, допустимих та достовірних доказів наявності в діях відповідача такого елементу цивільного правопорушення як протиправної поведінки (протиправної бездіяльності), яка б мала шкідливі наслідки та мала причинно-наслідковий зв`язок із спірними збитками, не доведено, що можливість задоволення позову у даній справі виключає;

- також відповідач зазначає, що прокурор дійсний розмір збитків, які нібито завдані державі, на підставі допустимих доказів не довів, адже для підтвердження заявлених позовних вимог позивачем подано до суду акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 9 від 15.03.2024 та акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 10 від 15.03.2024, які складені працівниками філії "Петриківське лісове господарство" ДП "Ліси України" за фактом виявлення незаконної рубки дерев, розрахунки розміру шкоди, складені також працівниками філії "Петриківське лісове господарство" ДП "Ліси України", однак виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема, навколишнього природного середовища здійснюється уповноваженими законом органами в порядку державного нагляду (контролю), що здійснюється шляхом вжиття планових та позапланових заходів у формі перевірок, обстежень тощо (стаття 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"), тому проаналізувавши додані до позовної заяви матеріали вбачається, що Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань, не проводила перевірку (у тому числі документальну) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю зі складенням відповідно до законодавства акту за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції та не надавала обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства. Натомість, позовні вимоги ґрунтуються виключно на підставі актів огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства, здійснених самими ж працівниками філії "Петриківське лісове господарство" ДП "Ліси України", без відповідного та обов`язкового акту Держекоінспекції. Відповідач стверджує, що в наявних у справі доказах відсутній детальний опис виявленого порушення, не зазначено в якій частині пня було здійснено заміри (тобто чи це було біля шийки кореня, як того вимагає постанова Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008, чи в іншій частині дерева /наприклад вище шийки кореня/), відсутні посилання на нормативно-правові акти, якими керувались спеціалісти при здійсненні обмірів, а також не встановлено винних осіб та дій чи бездіяльності відповідача, які б виразилися у неналежному здійсненні заходів з охорони та збереження лісу у формі бездіяльності та призвели до заподіяння шкоди. Також, відповідач вказує на те, що відповідно до примітки 4 додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 для цілей обчислення розміру шкоди береться діаметр пня дерева у корі та зазначається як середнє арифметичне значення між найбільшим та найменшим замірами діаметра. Проте, як вбачається із змісту наданих актів такі відомості щодо розмірів найбільшого та найменшого діаметра виявлених пнів не містять, тоді як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Окрім того, відповідач зазначає, що в актах відсутня будь-яка інформація щодо вимірювальних приладів, чи проходили вони сертифікацію, як давно було здійснена рубка дерев, в який метод здійснювався замір та інші важливі аспекти та характеристики, які є необхідні для вірного нарахування заподіяної шкоди. Таким чином, наявні в матеріалах докази не є достатніми та належними для підтвердження заявленого до стягнення у судовому порядку розміру збитків.

Від прокуратури за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 16849/25 від 21.04.2025), в якій він просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи власну правову позицію наступним:

- прокурор вказує на те, що системний аналіз положень статті 86, пункту 5 частини другої статті 105, статті 107 Лісового кодексу України дає підстави для висновку про те, що у випадку порушення вимог щодо організації охорони і захисту лісів, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, а також передбачено, що підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу. Отже, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. При цьому цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 16.08.2022 у справі № 925/1598/20, від 11.01.2024 у справі № 922/618/22, від 24.01.2024 у справі № 907/449/22). Прокурор зазначає, що в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Згідно зі змістом статей 19, 64, 86, 89, 90 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень. Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу. Забезпечення охорони та захисту лісів серед інших покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу. У порушення зазначених нормативних приписів відповідач не забезпечив охорону і збереження лісу від незаконної рубки. Виявлення незаконної порубки постфактум та відповідне інформування правоохоронних органів не є належними та достатніми заходами для забезпечення охорони лісу, так як це заходи, які застосовуються вже після вчинення правопорушення. Ціллю заходів з охорони та захисту лісу є саме попередити, не допустити наслідки у виді самовільної порубки лісу, чого в даній конкретній справі відповідачем зроблено не було. Аналогічні висновки містяться також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.03.2024 № 908/65/23, від 30.01.2025 №907/48/24. Водночас, у справі № 906/366/20, на яку посилається відповідач у своєму відзиві, в якій також предметом спору є стягнення шкоди, завданої державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у зв`язку з незаконною вирубкою дерев, судами позов задоволено, зважаючи на те, що позивачем доведено суду склад цивільного правопорушення та наявність підстав для задоволення позову. Верховний Суд, залишаючи без змін судові рішення у справі № 906/366/20, вказував на те, що факт виявлення незаконної рубки лісу та відсутність безпосередньо у відповідача, як особи, зобов`язаної здійснювати контроль за збереженням лісів, будь-якої інформації з приводу даного факту та своєчасного його виявлення свідчить про наявність вини відповідача щодо неналежної охорони лісу (бездіяльність), внаслідок чого скоєно незаконне вирубування лісу. Таким чином, відповідач, як постійний лісокористувач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування невстановленими особами дерев в кількості 31 штука (збитки). Неналежне виконання відповідачем встановлених законодавством і Статутом обов`язків, що, як встановлено судами, підтверджується повідомленням помічника лісничого - особою-3 про виявлений факт порубки дерев, інформацією ДП "Коростишівуський лісгосп АПК" про самовільну порубку дерев та доданим розрахунком заподіяної шкоди, безумовно свідчить про причинно-наслідковий зв`язок, між протиправною поведінкою та шкодою, що завдана навколишньому природному середовищу у вигляді порубки дерев;

- прокурор зауважує, що наявними у справі доказами у їх сукупності підтверджується склад деліктного правопорушення: 1) незаконної порубки дерев на відомчій відповідачу території, що свідчить про протиправність поведінки постійного лісокористувача; 2) шкоди, розмір якої доказово підтверджено; 3) причинно-наслідкового зв`язку шкоди з протиправною поведінкою відповідача, адже заподіяння збитків зумовлено невиконання ним обов`язку щодо здійснення заходів з охорони лісів від незаконних рубок. Твердження відповідача у даній справі, що філією "Петриківське лісове господарство" ДСГП "Ліси України" належно виконало свої обов`язки задля збереження лісу - не відповідають фактичним обставинам та спростовується вищевикладеним. Щодо розрахунку розміру шкоди, слід також зазначити, що він відповідно до такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев та чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008, самим лісокористувачем, окрім того спеціальними нормами постанови Кабінету Міністрів України затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства щодо охорони лісів, збереження лісових ресурсів і підвищення ефективності їх використання - застосування якої є належним та допустимим в правозастосовній практиці, про що неодноразово вказувалось Верховним судом. Крім того, відповідно до пункту 2.5 Інструкції з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Державного комітету лісового господарства України № 262 від 31.08.2010, у разі якщо виявлено факт порушення лісового законодавства, однак особу порушника встановити неможливо (порушник вчинив правопорушення і зник з місця події), посадовою особою органу лісового господарства складається акт огляду місця вчинення порушення лісового законодавства. Складений акт протягом 3-х днів з моменту виявлення правопорушення направляється до органу внутрішніх справ за місцем вчинення правопорушення для встановлення особи порушника. Виявлені при цьому незаконно добуті лісові ресурси вилучаються, про що зазначається в акті. Як встановлено, акт № 9 та № 10, складені посадовими особами органу лісового господарства, до яких відноситься відповідач, є належними та допустимими доказами, відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження факту вчинення порушення лісового законодавства, у зв`язку із чим твердження відповідача про відсутність в матеріалах справи належних доказів безпідставні. Таким чином, акти огляду місця вчинення порушень лісового законодавства та вказані розрахунки завданих збитків, проведені у відповідності вимог чинного законодавства, є належними та допустимими доказами. Прокурор зазначає, що в постанові від 24.02.2021 у справі № 906/366/20 Верховний Суд дійшов висновків про те, що матеріали перевірки, за результатом яких встановлено лісопорушення працівниками лісокористувача є достатніми та належними доказами. Таким чином, твердження відповідача про відсутність акту перевірки, який мав бути складений саме Державною екологічною інспекцією, на яку, за твердженням відповідача, і покладався обов`язок доведення факту заподіяння шкоди, є непереконливими та спростовуються встановленими обставинами справи. Крім того, Верховний Суд у справі № 907/181/22 у постанові від 12.09.2024 зазначив, що законодавством про охорону навколишнього природного середовища передбачено дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність за порушення лісового законодавства, які мають різні підстави застосування до особи правопорушника. У цій справі підставою позову є наявність складу цивільного правопорушення у діях лісокористувача щодо незабезпечення ним охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території та допущення самовільної вирубку лісу. Наявність вироку у кримінальному провадженні щодо притягнення службових осіб, інших осіб за незаконну порубку лісу не є визначальним для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності на підставі статті 1166 Цивільного кодексу України;

- щодо посилання відповідача на нерелевантні правові позиції Верховного Суду, прокурор посилається на те, що предметом спору у справах № 907/449/22, № 909/114/21, №922/3414/19, було стягнення шкоди, завданої державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у зв`язку з незаконною виробкою дерев. У вказаних справах Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у позові, зважаючи на те, що матеріали справи не містять належних та достовірних доказів, які б підтвердили точну кількість пнів, їх ознаку та діаметр, у результаті незаконної рубки, що виключає можливість встановлення дійсного розміру шкоди, завданої відповідачем навколишньому природному середовищу, як обов`язкової умови для настання відповідальності. Вказані справи є схожими за предметом спору, підставами позову, та матеріально правовим регулюванням, водночас, у вказаних справах судові рішення приймались, виходячи з встановлених судами обставин справи та наданих сторонами на їх підтвердження доказах, які достеменно підтверджують/непідтверджують наявність підстав для настання цивільно-правової відповідальності, судові рішення у вказаних справах приймалась за різних обставин справи та поданих на їх підтвердження доказах, суб`єктний склад відрізняється, підставою позову стало результати проведених контрольних заходів органом контролю - територіальним органом Державної екологічної інспекції. Предметом спору у справі № 912/2836/21, згідно з постановою Верховного суду від 23.08.2023 є невідшкодування Відповідачем шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення та забруднення частини земельної ділянки військового містечка, що в свою чергу, передбачає інший предмет правового регулювання, а тому не може бути застосований у даній справі.

Від прокуратури за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 16871/25 від 21.04.2025), зміст якої аналогічний тій, яка вже була надіслана до суду (вх. суду № 16849/25 від 21.04.2025).

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заяви (вх. суду №21044/25 від 16.05.2025; вх. суду № 21039/25 від 16.05.2025), в яких він просить суд надати можливість представнику відповідача прийняти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

За відомостями Відділу інформаційно-технічного забезпечення суду у Господарському суді Дніпропетровської області була наявна технічна можливість для проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 19.05.2025 заяви відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів були задоволені судом.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (вх. суду № 21304/25 від 19.05.2025), в якому він просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку з перебуванням представника відповідача в терміновому відрядженні та відсутності можливості приєднатися до відеоконференцзв`язку.

У підготовче засідання 20.05.2025 з`явився прокурор, представники позивача та відповідача у вказане засідання не з`явились, при цьому позивач та відповідач повідомлені про день, час та місце судового засідання належним чином, шляхом направлення ухвали суду від 15.04.2025 до їх Електронних кабінетів в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, на підтвердження чого до матеріалів справи долучені Довідки про доставку електронного листа, згідно з якими ухвала суду від 15.04.2025 доставлена до Електронних кабінетів позивача та відповідача - 16.04.2025 (а.с. 124-125).

У вказаному засіданні судом було відзначено, що ухвалою суду від 31.03.2025 судом було запропоновано відповідачу подати заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву у 5-ти денний строк з дня отримання від позивача відповіді на відзив на позовну заяву.

Як убачається з матеріалів справи, відповідь на відзив на позовну заяву була надіслана прокурором відповідачу в його Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, та доставлена до Електронного кабінету відповідача - 21.04.2025 о 16:50, що підтверджується наявною в матеріалах справи Квитанцією про доставку документів да зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС № 3249699 (а.с. 146).

Частиною 6 статті 116 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Враховуючи вказане, граничним строком для подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву було 28.04.2025.

Згідно з частиною 7 статті 116 Господарського процесуального кодексу України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно до строків, встановлених Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 за № 173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Суд зауважує, що у зв`язку з запровадженням на території України з 24.02.2022 (в період строку для надання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву) воєнного стану, господарським судом був наданий додатковий час для надання можливості сторонам, зокрема відповідачу, реалізувати свої права під час розгляду даної справи судом та висловлення своєї правової позиції, зокрема, щодо викладеного прокурором у відповіді на відзив обґрунтування позовних вимог. У даному випадку додатково наданий строк, - майже місяць, який господарський суд вважає достатнім та розумним строком для вчинення необхідних процесуальних дій за існуючих обставин воєнного стану та ситуації у Дніпропетровській області та м. Києві (місцезнаходження прокурора, позивача, відповідача та суду).

Суд також зазначає, що відповідних змін до законів України щодо автоматичного продовження чи зупинення процесуального строку на вчинення тих чи інших дій не внесено.

Приймаючи до уваги Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, станом на 20.05.2025 строк на подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вказане, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву.

Також, у підготовчому засіданні було розглянуто клопотання відповідача про відкладення розгляд у справи, для задоволення якого суд не вбачає підстав, з огляду на таке:

- як встановлено судом вище та вбачається з поданого відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання;

- відповідно до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

- у даному випадку неявка представника відповідача є повторною (представник відповідача також не з`явився у підготовче засідання 15.04.2025, подавши клопотання про відкладення розгляду справи, яке на той час було задоволено судом);

- кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Крім того, судом було відзначено, що строк підготовчого провадження закінчується 30.05.2025, отже суд позбавлений можливості відкласти підготовче засідання, оскільки розгляд даної справи по суті має розпочатися не пізніше 02.06.2025, що унеможливлює відкладення підготовчого засідання та належне повідомлення всіх учасників справи в межах вказаного строку.

У вказаному засіданні прокурор зазначив, що ним повідомлені суду всі обставини справи, які йому відомі; надані всі докази, на які вони посилаються; матеріали справи не містять нерозглянутих заяв чи клопотань, у зв`язку з чим представники позивача та відповідача підтвердили доцільність закриття підготовчого провадження.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні 20.05.2025 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України суд за результатами підготовчого засідання постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до пункту 18 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись статтею 177, пунктом 18 частини 2 статті 182, пунктом 3 частини 2 статті 185, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

2. Розпочати розгляд справи по суті у загальному позовному провадженні та призначити судове засідання на 27.05.2025 о 15:00 год., яке відбудеться в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судового засідання (кабінеті) № 1-207 за адресою: 49027, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1.

3. Викликати представників учасників справи в судове засідання, визнавши їх явку обов`язковою.

4. Дану ухвалу направити:

- прокуратурі - в Електронний кабінет прокуратури в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи;

- позивачу - в Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи;

- відповідачу - в Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

5. Повідомити учасників справи про те, що інформація у цій справі доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 20.05.2025 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повна ухвала складена та підписана - 20.05.2025.

Суддя Ю.В. Фещенко