ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025 Справа № 914/408/25

За позовною заявою: Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств від імені якого виступає Львівське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м.Львів

до відповідача: Фермерське господарство «Гал Агро Груп»,с.Великі Дідушичі Стрийського району Львівської області

про: стягнення 246675,32 грн заборгованості за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству №286 ФГ-2019 від 01.10.2019

Суддя Ділай У.І.

Без участі представників сторін

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025, справу №914/408/25 призначено для розгляду судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 24.02.2025 позов залишено без руху.

05.03.2025 від прокуратури до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 10.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без участі представників сторін. Зобов`язано відповідача у строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати письмовий відзив (заперечення) на позовну заяву із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення.

12.03.2025 від прокуратури до суду надійшло клопотання з проханням проводити розгляд справи в судовому засіданні. В обґрунтуванні вказаного клопотання зазначено, що прокурор позбавлений можливості надати усні пояснення по суті справи.

Розглянувши подане клопотання, суд не вбачав за доцільне призначення судового засідання в цій справі, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до відомостей з офіційного сайту Укрпошти (за трек-номером 908) поштове відправлення вручено одержувачу 18.03.2025. Отже, про розгляд справи відповідач належним чином повідомлений, конверт з ухвалою від 10.03.2025, надісланий відповідачу на адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та позові.

Відповідач протягом розгляду справи не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву та надання доказів в порядку статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, господарським судом виконані всі можливі заходи щодо сповіщення відповідача про час та місце судового засідання.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України - суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Строк вирішення спору завершився 10.05.2025. Відтак, в суду відсутні підстави для подальшого відкладення розгляду справи поза межами строку, встановленого для вирішення спору у спрощеному позовному провадженні.

У зв`язку з тим, що відповідач не використав наданого законом права на подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін і неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Стрийською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст. 131і Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», установлено порушення інтересів держави у зв`язку з неналежним виконанням умов договору про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству за рахунок коштів Державного бюджету.

Так, 01.10.2019 між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та Фермерським господарством «Гал Агро Груп» (надалі - Відповідач) укладено договір № 286 ФГ-2019 про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству (надалі - договір), згідно якого останньому було надано на поворотній основі фінансову підтримку в сумі 300000 грн.

Факт отримання коштів відповідачем підтверджується платіжним дорученням № 286 від 26.12.2019 на суму 300000 грн.

Фінансова підтримка надана відповідачу за рахунок коштів Державного бюджету у відповідності до ст.11 Закону України «Про фермерське господарство» та Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1102 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 349).

Відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку фінансова підтримка надається в межах коштів, передбачених у державному бюджеті на відповідні цілі.

Пунктом 7.2. договору № 286 ФГ-19 від 01.10.2019 передбачено, що цей договір діє до повного повернення фермерським господарством коштів фінансової підтримки та повного виконання ним інших грошових зобов`язань, передбачених цим договором.

За приписами п. 13 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 1102 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 349), кошти фінансової підтримки, наданої фермерським господарствам на конкурсних засадах на поворотній основі, повертаються згідно з укладеними відповідно до цього Порядку договорами на відповідний рахунок Фонду, відкритий в Казначействі за місцем реєстрації, і протягом двох робочих днів перераховуються до державного бюджету.

У відповідності до п.п.3.4.2. п.3.4. договору № 286 ФГ-19 від 01.10.2019 Відповідач зобов`язався повернути Українському державному фонду підтримки фермерських господарств отримані кошти фінансової підтримки згідно з встановленим графіком: до 01 листопада 2020 року в сумі 60000 грн; до 01 листопада 2021 року в сумі 60000 грн.; до 01 листопада 2022 року в сумі 60000 грн; до 01 листопада 2023 року в сумі 60000 грн; до 14 серпня 2024 року в сумі 60000 грн.

Як зазначено в позові, в порушення п. 13 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1102 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 349), п.п.3.4.2. п.3.4. договору № 286 ФГ-19 від 01.10.2019 відповідач не дотримувався встановлених строків повернення коштів фінансової підтримки, а лише частково повернув кошти фінансової підтримки в сумі 4000 грн.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, пов`язаних з неповерненням в повному обсязі до 01.11.2020 наданих коштів в сумі 60000 грн, Стрийською окружною прокуратурою 23.07.2021 було пред`явлено позов в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та Львівського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до Фермерського господарства «Гал Агро Груп» про стягнення заборгованості по поверненню фінансової підтримки в сумі 56000 грн основного боргу.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.09.2021 у справі № 914/2329/21 позов задоволено, вирішено стягнути з Фермерського господарства «Гал Агро Груп» заборгованість в сумі 64933,14 грн, з яких: 56000 грн - основного боргу, 3139,07 грн - пені, 1039,45 грн - 3% річних, 4754,62 грн - індексу інфляції. Зазначене рішення Господарського суду Львівської області набрало законної сили 25.10.2021 і подано до примусового виконання.

Незважаючи на зазначене, відповідачем і надалі не виконувалися умови договору № 286 ФГ-19 від 01.10.2019 щодо повернення отриманих коштів фінансової підтримки згідно з встановленим графіком: до 01 листопада 2021 року в сумі 60000 грн; до 01 листопада 2022 року в сумі 60000 грн; до 01 листопада 2023 року в сумі 60000 грн; до 14 серпня 2024 року в сумі 60000 грн.

Прокуратура звернула увагу, що на даний час відповідач допустив заборгованість перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в сумі 240000,00 грн основного боргу, що не охоплена рішенням Господарського суду Львівської області від 27.09.2021 у справі № 914/2329/21.

У порядку досудового врегулювання спору Львівським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств направлено відповідачу претензії від 21.03.2023 № 18, від 04.09.2023 № 59, від 02.11.2023 № 105, від 11.03.2024 № 53-13/23, від 05.06.2024 № 53-13/38, від 13.09.2024 № 53-13/77, від 15.10.2024 № 53-13/117. Вказані претензії відповідачем без відповіді та задоволення.

Спір виник внаслідок невиконання відповідачем взятих зобов`язань. Відтак, прокуратура подала позов до відповідача про стягнення 240000,00 грн основного боргу.

Крім того, прокуратура нарахувала в порядку п.п. 5.1, 5.2 договору 3483,29грн пені, а також, керуючись положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) 2619,98грн інфляційних втрат та 572,05грн 3% річних.

В обґрунтуванні наявності підстав для представництва та необхідність захисту інтересів держави прокуратура зазначила, що неповернення відповідачем фінансової допомоги тягне невиконання дохідної частини Державного бюджету України, що не дає можливості скористатися державною підтримкою іншим фермерським господарствам й це завдає шкоди економічним інтересам держави. Вказаний факт не може залишатися без реагування органів прокуратури.

Разом з тим, в запитах окружної прокуратури № 14.57/05-42-8750вих-24 від 14.11.2024, № 14.57/05-42-337вих-25 від 13.01.2025, № 14.57/05-42-795вих-25 від 24.01.2025 до Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та Львівського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств прокуратура просила надати засвідчені копії документів, розрахунку заборгованості та інформації про причини невжиття заходів для стягнення заборгованості з Фермерського господарства «Гал Агро Груп». У відповідь Український державний фонд підтримки фермерських господарств листом № 53- 4/54 від 23.01.2025 та Львівське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств листами № 53-13/131 від 11.12.2024, № 53-13/8 від 20.01.2025 та№ 53-13/12 від 03.02.2025, повідомили, що при наявності заборгованості Фермерського господарства «Гал Агро Груп» в сумі 246675 грн 32 коп., Український державний фонд підтримки фермерських господарств та Львівське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств не зверталися з позовом про стягнення заборгованості в Господарський суд Львівської області у зв`язку з недостатністю виділених коштів для покриття потреб зі сплати судового збору. Вони обмежилися лише скеруванням претензій відповідачу, які залишились без реагування та задоволення.

Зважаючи на наведене, прокуратура зазначає про наявність підстав для застосування прокурором положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» для представництва інтересів держави в суді в особі зазначеної державної бюджетної установи.

Відповідач не заперечив проти позову, відзиву на позов не подав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Щодо права прокуратури на звернення до суду з даним позовом, суд враховує наступне.

Як встановлено судом та не заперечено сторонами, позивачем, за наявності підстав, не вжито заходів щодо захисту інтересів держави в частині повернення державних коштів.

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Підставою для звернення з даним позовом до суду прокурором вказано на порушення норм бюджетного законодавства, що, на думку прокуратури, суттєво порушує інтереси держави, а тому є підставою для звернення до суду з позовом на захист інтересів держави.

При цьому, судом встановлено, що до моменту звернення прокурора з даним позовом, а також після подання прокурором позову, позивач не звертався до суду з позовом з аналогічним предметом.

Таким чином, дії позивача свідчать саме про пасивність його поведінки, розуміючи порушення інтересів держави та маючи відповідні повноваження для їх захисту, за відповідним захистом не звертався.

У цій справі орган прокуратури не здійснює повноважень щодо управління майном, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави, натомість просить стягнути неповернуті кошти.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17).

У справі, що розглядається, прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" нераціональним використанням державних ресурсів.

Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в суді відповідно до ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" суд враховує наступне.

Пунктом 3 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1102 від 25.08.2004, визначено, що фінансова підтримка надається в межах коштів, передбачених у державному бюджеті на відповідні цілі.

Згідно з п. 31 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України (надалі - БК України) бюджетні позички та фінансова допомога з бюджету на поворотній основі належать до кредитів з бюджету. Кредитування бюджету - операції з надання коштів з бюджету на умовах повернення, платності та строковості, внаслідок чого виникають зобов`язання перед бюджетом (надання кредитів з бюджету), та операції з повернення таких коштів до бюджету (повернення кредитів до бюджету).

Частиною 1 ст. 50 БК України передбачено, що у разі надання кредитів з бюджету у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом. З моменту надання кредитів з бюджету на суму отриманих з бюджету коштів права кредитора та право вимагати від позичальників повернення таких кредитів до бюджету у повному обсязі переходять до держави (Автономної Республіки Крим, територіальної громади). Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється.

Джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині кредитування є повернення кредитів, наданих з державного бюджету фермерським господарствам (п. 3 ч. 3 ст. 30 БК України).

Фонд є державною спеціалізованою кредитно-господарською організацією, кошти якого формуються за рахунок коштів державного, обласного та місцевих бюджетів, передбачених для надання фінансової підтримки фермерським господарствам. Порушення відповідачем умов договору, не повернення наданої фінансової допомоги завдає шкоди економічним інтересам держави та унеможливлює реалізацію державної політики з надання кредитів суб`єктам господарювання. При цьому невжиття Фондом заходів, спрямованих на усунення порушень вимог законодавства, стягнення з відповідача заборгованості, є встановленими ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" виключними випадками, які дають прокурору право пред`явити даний позов з метою захистів інтересів держави.

За таких обставин, підставами для пред`явлення даного позову та представництва інтересів Українського державного фонду підтримки фермерських господарств є тривале невжиття уповноваженим органом будь-яких заходів, спрямованих на усунення порушень вимог законодавства.

З наведеного слідує, що прокурор у поданій позовній заяві слушно зазначив, що уповноваженим органом не здійснювався захист інтересів держави у цих спірних правовідносинах в повному обсязі, а відтак, ним належним чином доведені підстави для звернення з відповідним позовом до суду.

Правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України визначені Законом України «Про фермерське господарство» (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фермерське господарство» новоствореним фермерським господарствам у період становлення (перші три роки після його створення), фермерським господарствам, зокрема з відокремленими фермерськими садибами, сімейним фермерським господарствам, фермерським господарствам, які провадять господарську діяльність та розташовані у гірських населених пунктах, на поліських територіях, визначених в установленому порядку Кабінетом Міністрів України, надається допомога за рахунок коштів державного бюджету, у тому числі через Український державний фонд підтримки фермерських господарств, а також може надаватися за рахунок коштів місцевих бюджетів. Кабінет Міністрів України щорічно в проекті Державного бюджету України передбачає кошти на підтримку фермерських господарств. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щорічно передбачають кошти в проектах місцевих бюджетів на підтримку фермерських господарств.

Приписами ст. 10 Закону України «Про фермерське господарство» унормовано, що Український державний фонд підтримки фермерських господарств є державною бюджетною установою, яка виконує функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки становлення і розвитку фермерських господарств, діє на основі статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Частинами 1, 3 ст. 11 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що кошти Українського державного фонду підтримки фермерських господарств надаються новоствореним фермерським господарствам та фермерським господарствам з відокремленими фермерськими садибами, фермерським господарствам, які провадять господарську діяльність та розташовані у гірських населених пунктах, на поліських територіях, визначених в установленому порядку Кабінетом Міністрів України, на безповоротній основі та на конкурсних засадах на поворотній основі, а іншим фермерським господарствам підтримка надається тільки на поворотній основі, а також - спрямовуються на забезпечення гарантій, поруки при кредитуванні банками фермерських господарств.

Іншим фермерським господарствам надається допомога за рахунок Державного бюджету України і місцевих бюджетів, у тому числі через Український державний фонд підтримки фермерських господарств, на поворотній основі строком до п`яти років на такі цілі: придбання техніки, обладнання, поновлення обігових коштів, на виробництво та переробку сільськогосподарської продукції, будівництво та реконструкцію виробничих і невиробничих приміщень, у тому числі житлових, закладення багаторічних насаджень, розвиток кредитної та обслуговуючої кооперації, зрошення та меліорацію земель.

Згідно з абзацом 3 п. 2 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1102 від 25.08.2004 (далі Порядок), фінансова підтримка надається на конкурсних засадах іншим фермерським господарствам на поворотній основі за бюджетною програмою «Надання кредитів фермерським господарствам».

Пунктом 12 Порядку унормовано, що фермерське господарство несе відповідальність згідно із законодавством за нецільове використання одержаних коштів та своєчасне і в повному обсязі повернення до державного бюджету коштів фінансової підтримки.

Зі змістом пункту 13 Порядку, кошти фінансової підтримки, наданої фермерським господарствам на конкурсних засадах на поворотній основі, повертаються згідно з укладеними відповідно до цього Порядку договорами на відповідний рахунок Фонду, відкритий в Казначействі за місцем реєстрації, і протягом двох робочих днів перераховуються до державного бюджету.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджено матеріалами справи, позивач та відповідач уклали договір № 286 ФГ-2019 про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству від 01.10.2019, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків. За умовами вказаного договору відповідач зобов`язався використати грошові кошти за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку у строк та розмірах, що обумовлені умовами цього договору.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним спірного договору чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання спірного договору.

За умовами п.4.1 договору, фінансова підтримка надається фермерському господарству з кінцевим терміном повернення 14 серпня 2024 року.

Спір у даній справі виник у зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язань з повернення поворотної фінансової допомоги по вказаному договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на встановлений ст. 204 ЦК України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір про надання фінансової підтримки на поворотній основі селянському/фермерському господарству Фермерським господарством «Гал Агро Груп» від 01.10.2019 як належну підставу у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у його сторін взаємних цивільних прав та обов`язків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом

Дослідивши зміст укладеного між Укрдержфондом та ФГ «Гал Агро Груп» правочину, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою останній є договором позики та підпадає під правове регулювання норм ст. 1046-1053 ЦК України.

За приписами ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 3.2.1 договору, Укрдержфонд зобов`язаний надати у безготівковому порядку шляхом переказу платіжним дорученням зазначену у договорі суму фінансової підтримки на поворотній основі на поточний банківський рахунок ФГ.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач перерахував відповідачу кошти в сумі 300000 грн. На підтвердження долучено платіжним дорученням № 286 від 26.12.2019 на.

Отримання цієї суми фінансової допомоги відповідачем не заперечено.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За умовами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до п.п.3.4.2. п.3.4. договору № 286 ФГ-19 від 01.10.2019 відповідач зобов`язався повернути Українському державному фонду підтримки фермерських господарств отримані кошти фінансової підтримки згідно з встановленим графіком: до 01 листопада 2020 року в сумі 60000 грн; до 01 листопада 2021 року в сумі 60000 грн.; до 01 листопада 2022 року в сумі 60000 грн; до 01 листопада 2023 року в сумі 60000 грн; до 14 серпня 2024 року в сумі 60000 грн.

У пункті 4.1 договору сторонами узгоджено, що фінансова підтримка повертається відповідачем згідно з встановленим графіком (п. 3.4.2), крім випадків зміни умов договору та/або розірвання договору Укрдержфондом в односторонньому порядку та вимоги від фермерського господарства дострокового повернення фінансової підтримки.

Отже, умовами договору встановлено графік платежів, які має здійснювати відповідач для належного виконання умов договору та який передбачає 5 платежів у період з 01.11.2020 до 14.08.2024. Отже, останнім днем для повернення в повному обсязі поворотної фінансової допомоги, відповідно до графіку платежів та умов договору, є 14.08.2024.

Враховуючи наведене в сукупності та з огляду на узгоджений сторонами графік повернення фінансової підтримки, суд приходить до висновку, що строк повернення відповідачем всієї суми фінансової підтримки Укрдержфонду є таким, що настав.

Доказів перерахування позивачу поворотної фінансової допомоги в розмірі 240 000,00 грн за договором відповідачем не надано і матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене, господарський суд констатує, що відповідач не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Відповідно до положень ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Беручи до уваги, що строк виконання обов`язку повернення фінансової підтримки є таким, що настав, а відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав позовні вимоги про стягнення 240000,00грн основного боргу є підставними та підлягають задоволенню.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок позовних вимог, підстави та правильність нарахування суми 3% річних, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 572,05грн 3% річних за період з 01.11.2021 до 24.02.2022 (нараховану на суму 60000,00грн) слід задоволити.

Стосовно вимоги про стягнення суми інфляційних втрат, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, судом встановлено, що позивачем допущені арифметичні помилки. За розрахунком суду з відповідача підлягає до стягнення 2584,68грн інфляційних втрат за період з 01.11.2021 до 24.02.2022. В задоволенні решти позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Стосовно вимоги про стягнення 3483,29грн пені за період з 01.11.2021 до 24.02.2022 суд зазначає таке.

Відповідно до п. 5.2 договору, за несвоєчасне повернення коштів фінансової підтримки фермерське господарство сплачує фонду пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення..

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми пені, відповідно до положень 5.2 договору та ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3483,29грн пені за період з 01.11.2021 до 24.02.2022 слід задоволити.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 73, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Фермерського господарства «Гал Агро Груп (82484, Львівська область, Стрийський район, село Великі Дідушиці; ідентифікаційний код 40147334) на користь Українського фонду підтримки фермерських господарств (01001, Київська область, місто Київ, вулиця Бориса Грінченка, 1; ідентифікаційний код 20029342) 240 000,00 грн основного боргу, 572,05грн 3% річних, 2584,68грн інфляційних втрат та 3483,29грн пені.

3.Стягнути з Фермерського господарства «Гал Агро Груп» (82484, Львівська область, Стрийський район, село Великі Дідушиці; ідентифікаційний код 40147334) на користь Львівської обласної прокуратури (79000, Львівська область, місто Львів, проспект Шевченка, 17/19; ідентифікаційний код 02910031) 3966,60 грн судового збору.

4.У задоволенні решти вимог відмовити.

5.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 19.05.2025.

Суддя Уляна ДІЛАЙ