ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

21.05.2025м. ДніпроСправа № 904/2606/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Іванова Т.В., розглянувши без участі (виклику) представників сторін заяву представника позивача (вх. суду №2480/25 від 21.05.2025) про забезпечення позову у справі

за позовом Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 75; ідентифікаційний код 26510514)

до відповідача Компанії "Діполь ГМБХ" (місцезнаходження: місто Нойсе, Федеративна Республіка Німеччини, вулиця Мозельштрассе, будинок 17, 41464)

про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності без достатньої правової підстави у розмірі 359 396,31 грн.

ВСТАНОВИЛА:

21.05.2025 до господарського суду від представника позивача надійшла заява (вх. суду №2480/25 від 21.05.2025) про забезпечення позову, відповідно до якої він просить господарський суд:

- накласти арешт на нерухоме майно Компанії "Діполь ГМХБ", а саме: №1 - огорожа, №2 - ворота, І - мостіння (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37073639), що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вулиця Стартова, будинок 32-Б;

- накласти арешт на грошові кошти Компанії "Діполь ГМХБ" у розмірі ціни позову 359 396,31 грн., що обліковуються на розрахункових рахунках Компанії "Діполь ГМХБ" у межах суми позову у розмірі 359 396,31 грн. до набрання законної сили рішенням суду по справі.

Дослідивши подану представником позивача заяву про забезпечення позову, господарський суд зазначає наступне.

Статтями 136, 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із частиною 5 статті 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Пунктом 3 частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подання заяви про забезпечення позову до господарського суду складає 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на день звернення заявника до суду 1514,00 грн).

У якості доказів сплати судового збору за подання відповідної заяви позивачем подано платіжну інструкцію №521 від 24.03.2025 на суму 1 514,00 грн.

При цьому, відповідно до довідки Господарського суду Дніпропетровської області №118/25 від 21.05.2025 вбачається, що платіжна інструкція №521 від 24.03.2025 була використаний в іншій справі - №904/1435/25, заява надійшла 27.03.2025 за вх. № 1392/25;

Як вбачається з КП "Діловодство спеціалізованого суду" ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2025 у справі №904/1435/25 заяву про забезпечення позову і додані до неї документи повернуто без розгляду.

Водночас, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Незвернення позивача станом на даний момент до суду із клопотанням про повернення судового збору у справі №904/1435/25 не є гарантією неподання ним такого клопотання у майбутньому.

У разі прийняття господарським судом платіжної інструкції №521 від 24.03.2025 на суму 1 514,00 грн, як належного доказу оплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у справі №904/2606/25, позивач після ухвалення судом рішення у цій справі не буде позбавлений можливості подання клопотання про повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у справі №904/1435/25.

У постанові від 13 лютого 2019 року у справі №1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час розгляду заяви стаття 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому, заявник/позивач, коли подає повторно заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної заяви, яку суд залишив без розгляду. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав заявника/позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий заявник / позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви, яка була залишена без розгляду.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2023 у справі №160/554/23.

За таких обставин, прийняття судом платіжної інструкції №521 від 24.03.2025 на загальну суму 1 514,00 грн, як належного доказу оплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у справі № 904/2606/25, з високою імовірністю буде мати наслідком фактичне безпідставне повернення позивачу з Державного бюджету України грошових коштів у розмірі 1 514,00 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Таким чином заява представника позивача подана без належних доказів сплати судового збору за подання відповідної заяви, що є порушенням положень частини 5 статті 139 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути заяву представника позивача (вх. суду №2480/25 від 21.05.2025) про забезпечення позову, оскільки подана заява не містить доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 136, 137, 138, 139, 140 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву представника позивача (вх. суду №2480/25 від 21.05.2025) про забезпечення позову, і додані до неї документи без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.В. Іванова