ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2025 р. Справа№ 911/2372/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Андрієнська О.В.;

від відповідача: Сорокіна І.В.;

від третьої особи: Безштанько В.В.

при розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена»

на рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2023 (повний текст складено 15.12.2023)

у справі № 911/2372/22 (суддя Третьякова О.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі»

про стягнення 5 163 966,21 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена» (далі - відповідач) про стягнення 5163966,21 грн заборгованості за договором постачання електроенергії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем як постачальником та відповідачем як споживачем укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 420009969 від 01.01.2019, надалі - договір. Позивач зазначає, що у відповідача за договором виникла заборгованість, а саме за спожиту електроенергію станом на вересень 2022 основний борг становить 5163966,21 грн, який не був сплачений відповідачем у встановлений строк і який позивач просить суд стягнути з відповідача.

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі № 911/2372/22 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена» про стягнення 5 163 966,21 грн основного боргу задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» 3 540 809,75 грн основного боргу та 53 112,15 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена» в частині стягнення 1 623 156,46 грн основного боргу відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена» 03.01.2024 звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі № 911/2372/22 скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі; судові витрати покласти на відповідача.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Відповідач вважає, що рішення господарського суду Київської області було прийнято при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору. Суд не взяв до уваги, що про розбіжність у 668 000 кВт* год відповідач почав писати листи ще у 2020 році, одразу після розірвання договорів із субспоживачами, що вже говорить про те, що цей об`єм спожитої електричної енергії був наявний на лічильнику відповідача вже у 2020 році. Поза увагою залишилась необхідність дослідження та надання оцінки того факту, що протягом серпня 2022 року споживач фізично не мав можливості спожити зазначену кількість електричної енергії внаслідок відсутності в нього такої технічної можливості.

На думку скаржника, судом не враховано результати перевірки НКРЕКП, а саме, що із Акту позапланової виїзної перевірки від 01.03.2023 № 127 на сторінці 37 цього акту міститься висновок комісії НКРЕКП про безпідставно нараховані відповідачу у серпні 2022р. обсяги в розмірі 685 420 кВт год, які передані постачальнику універсальних послуг (Позивачу) для розрахунку обсягу спожитої електричної анергії за серпень 2022 року. Судом не враховано результати перевірки НКРЕКП, а саме, що регулятором вже було витребувано та вивчено документи щодо спірних обсягів споживання електричної енергії у розмірі 685 420 кВт*год, за результатами розгляду якої були встановлені порушення в діях ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та зобов`язано їх усунути. Крім цього, було встановлено що електроустановки субспоживачів (ФОП Ємельянова Л.О. та ФОП Кобзар С.Г.) по кабельній лінії 0,4 кВ підключені від дооблікового рубильника 0,4 кВ КТП 10/0,4 кВ 400 кВА № 919, після дооблікового рубильника 0,4 кВ встановлено технічних облік, який не враховує споживання субспоживачів (ФОП Ємельянова Л.О. та ФОП Кобзар С.Г.). Судом не було прийнято до уваги порушення встановлені НКРЕКП.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що п. 3.5 договору споживача встановлено, що за наявності розбіжностей у частині визначення обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії вони підлягають урегулюванню відповідно до Кодексу комерційного обліку або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії встановлюється відповідно до даних Оператора системи розподілу. В матеріалах справи наявна довідка оператора системи розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», яка підтверджує обсяги споживання саме Відповідачем, а не іншими особами, як про те зазначає ТОВ «ВКФ «Лігена», електричної енергії, яка відповідно відображена в доданих позивачем рахунках-фактурах за спожиту електричну енергію. Однак, відповідач, зазначаючи в апеляційній скарзі про неспоживання відповідних обсягів електричної енергії, не надав жодного доказу на підтвердження споживання іншого обсягу електричної енергії, аніж заявлено ТОВ «Київська обласна ЕК», а відповідні дані є актуальними (ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» не надавалось інформації щодо споживання іншого обсягу електричної енергії, аніж той, що було заявлено позивачем).

Позивач зазначає, що окрім іншого, доводи апеляційної скарги ТОВ «ВКФ «ЛІГЕНА» стосуються обставин, які виникли у період з 01.01.2012 по 01.04.2018, що також не входить до позовного періоду та, на думку позивача, не є релевантними до правовідносин у заявлений період та не стосуються жодним чином заявленого у справі № 911/2372/22 періоду.

Позивач зазначає, що він не здійснює функції з обліку електричної та не визначає обсяги спожитої електричної енергії споживачами. В силу покладених на електропостачальника функцій та обов`язків, позивач не здійснює фіксацію (зйом) показників електролічильників, не визначає обсяг проданої електричної енергії. Відповідно до п. 4.3. ПРРЕЕ, ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», ідентифікаційний код 23243188, (оператор системи розподілу та адміністратор комерційного обліку) було надано ТОВ «Київська обласна ЕК» шляхом електронного обміну даними інформацію про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем. На підставі отриманих даних від ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», позивачем сформовані Рахунки за електроенергію.

Позивач вважає, що ТОВ «ВКФ «Лігена», зазначаючи про, нібито, неспоживання відповідного обсягу електричної енергії, не надає будь-яких доказів на підтвердження спростування інформації в наявній в матеріалах справи довідці ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та врегулювання з оператором системи розподілу питання визначення обсягів електричної енергії інших, ніж ті, щодо яких в матеріалах справи наявні документи, а також будь-яких судових спорів з даного питання між ТОВ «ВКФ «Лігена» та ПрАТ «ДТЕК «Київські регіональні електромережі» щодо оскарження в частині визначення обсягу розподіленої і спожитої електричної енергії, обсяг електричної енергії, заявлений в даній справі є погодженим у встановленому законодавством України порядку. Отже, узгодження споживання ТОВ «ВКФ «Лігена» електричної енергії за відповідними точками комерційного обліку та у відповідних обсягах підтверджується в установленому чинним законодавством України порядку, а тому Господарський суд м. Києва прийшов до законного та обґрунтованого рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач вказує на те, що зафіксувавши в липні 2022 року як поточні показники 2 945,79, а в серпні 3 288,5, ТОВ «ВКФ «Лігена» підтверджено споживання саме в серпні 2022 року електричної енергії у відповідних обсягах, що в свою чергу спростовує доводи Відповідача про застосування позовної давності та споживання електричної енергії в інший період. Крім того, Позивач додавав до відповіді на відзив фотофіксацію лічильника відповідача з показниками 3 283,431, шо були зафіксовані в серпні 2022 року, тобто вже після подання ТОВ «ВКФ «Лігена» звіту за липень 2022 року з показниками 2 945,79. Отже, матеріалами справи підтверджується факт споживання ТОВ «ВКФ «Лігена» відповідних обсягів електричної енергії, а будь-яких доказів на підтвердження споживання іншого обсягу електричної енергії матеріали справи № 911/2372/22 не містять, що в свою чергу свідчить про безпідставність та необгрунтованість апеляційної скарги у справі № 911/2372/22 та законність рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2023.

Третя особа, у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду, заперечила проти доводів апеляційної скарги, вказала на те, що у звіті про покази лічильників за липень 2022 року відповідачем по електроустановці № 53 зазначено кінцевий (розрахунковий показник) 2945,79. В свою чергу у звіті про покази лічильників за серпень 2022 року відповідачем по тій же електроустановці № 53 зазначено початковий показник 3283, кінцевий (розрахунковий показник) 3288,5, що свідчить про приховування відповідачем фактичних обсягів використаної електричної енергії у попередніх періодах, а тому твердження відповідача щодо відсутньої технічної можливості спожити такий обсяг електричної енергії є необгрунтованими. Більш того, фактичні показники засобу обліку по електроустановці № 53 окрім звітів наданих Відповідачем підтверджуються також і фото самого засобу обліку. Факт споживання ТОВ «ВКФ «Лігена» електричної енергії, заявлений до стягнення ТОВ «Київська обласна ЕК» підтверджується в установленому Законом України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ порядку довідкою Оператора системи розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», яка додавалась позивачем до позовної заяви. Також вказаний обсяг електричної енергії відображений в рахунках ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» за послуги з розподілу електричної енергії (копії рахунків надані до пояснень третьої особи в суді першої інстанції).

Звернення ТОВ «ВКФ «Лігена» стосувалось припинення електропостачання споживача, НКРЕКП керувалось актом від 28.12.2013, що не стосується позовного періоду у справі № 911/2372/22, а також інформацією щодо споживання електричної енергії у період з 01.01.2012 по 01.04.2018, що також не входить до позовного періоду. Крім того, приймаючи рішення щодо застосування штрафу до ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», НКРЕКП керувалась ненаданням документів щодо порядку розрахунків, методології визначення обсягів і даних щодо контрольних оглядів, порушення строків надання ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» відповіді на запити споживача ТОВ «ВКФ «Лігена», а акт перевірки та постанова, окрім споживача ТОВ «ВКФ «Лігена», стосується інших споживачів за іншими договорами.

Третя особа зазначає про те, що нарахування ТОВ «Київська обласна ЕК» вартості спожитої відповідачем електричної енергії є вірними та повністю відповідають фактичним показникам встановленого приладу обліку електроенергії. Окрім того, даний факт підтверджується і звітами відповідача про обсяг спожитої електроенергії, адже в даних звітах вказані саме відповідачем попередні та поточні показники електролічильника, таким чином позивачем заявлено вірні обсяги спожитої відповідачем електричної енергії.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засідання 08.04.2025 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі № 911/2372/22 скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представники позивача та третьої особи у судовому засіданні 08.04.2025 заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі № 911/2372/22 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2024 справу № 911/2372/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Тищенко О.В., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена» на рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі № 911/2372/22.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. з 04.11.2024, справа № 911/2372/22 була передана на повторний автоматизований розподіл.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2024, справу № 911/2372/22 передано колегії суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2024 прийнято справу № 911/2372/22 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.

Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена» на рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2023 призначено на 28.01.2025.

На підставі ст. 202, 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 відкладено розгляд справи № 911/2372/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена» на рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2023 на 04.03.2025.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного розподілу справи між суддями від 03.03.2025, для розгляду справи № 911/2372/22 визначено колегію суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 прийнято справу № 911/2372/22 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

На підставі ст. 202, 216 ГПК України, у судовому засіданні оголошено перерву до 08.04.2025, в режимі відеоконференції.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, зміни колегії суддів, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 911/2372/22 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач є юридичною особою, місцезнаходженням якої є 08300 м.Бориспіль, вул.Володимира Момота (колишнє найменування - вул.Горького), буд.53, і у період до 01.01.2019 постачання електроенергії відповідачу на його об`єкт за вказаною адресою здійснювала третя особа (ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі») на підставі договору про постачання електричної енергії від 14.11.2013 №0123/№220009969, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Київобленерго» (теперішнє найменування якого - ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», третя особа), в якості постачальника, та відповідачем, в якості споживача, надалі - договір від 14.11.2013.

Як випливає із Додатку 1 «Загальна однолінійна схема електропостачання», Додатку 3 «Режими постачання електроенергії» та Додатку 7 «Розрахункові засоби обліку» до договору від 14.11.2013, при укладенні цього договору від 14.11.2013 третя особа та відповідач визначили, що споживачем за цим договором від 14.11.2013 є тільки сам відповідач (без субспоживачів), об`єктами споживання є 2 об`єкти відповідача: 1) виробнича база за адресою: м.Бориспіль, вул. Горького (Момота), 53, при цьому облік споживання електроенергії на цьому об`єкті відповідача здійснюється лічильником (місце встановлення - ТП-1721) завод. № 63023771 із коефіцієнтом трансформації (покази множити на) 2000, початкові покази лічильника - 00000,00; 2) гуртожиток, облік споживання електроенергії яким здійснюється лічильником, завод. №4721.

Факт встановлення лічильника завод. № 63023771 на вищевказаному об`єкті споживача (відповідача) підтверджується також актом технічної перевірки точки розрахункового обліку від 24.09.2013, відповідно до якого на об`єкті відповідача за адресою: м.Бориспіль, вул.Горького (Момота), 53, встановлений лічильник АСЕ 6000, завод.№63023771, показники - 00000,000 кВт*год.

В подальшому під час дії договору від 14.11.2013 відповідач та третя особа внесли до нього зміни додатковою угодою від 10.04.2018. Із цієї додаткової угоди від 10.04.2018 випливає, що додаткова угода набрала чинності з дня її підписання (пункт 6 додаткової угоди) і що вказаною додатковою угодою відповідач та третя особа внесли зміни до загальної однолінійної схеми електропостачання за договором від 14.11.2013, передбачивши в цій схемі на об`єкті відповідача за адресою м.Бориспіль вул. Момота, 53 двох субспоживачів відповідача - ФОП Ємельянової Л.О. та ФОП Кобзар С.Г. і виклавши у зв`язку з цим в новій редакції Додатки 1-3 до договору від 14.11.2013.

У зв`язку із підключенням електроустановок субспоживачів до електромереж третьої особи через електромережу відповідача відповідач в якості власника електромережі та третя особа в якості постачальника електроенергії уклали між собою також договір про спільне використання технологічних електричних мереж від 24.05.2018 №UA10-2018-00773/000, надалі - договір від 24.05.2018, із якого вбачається, що відповідач цим договором від 24.05.2018 погодився на підключення до своєї електромережі двох субспоживачів - ФОП Ємельянової Л.О. та ФОП Кобзаря С.Г. і на передачу цим субспоживачам третьою особою електроенергії через електромережу відповідача. В пункті 7.4 договору від 24.05.2018 його сторони домовились застосовувати цей договір до відносин, що виникли між сторонами договору з 01.05.2018.

Додатком 2 до договору від 24.05.2018 відповідач та третя особа також погодили приєднану та дозволену потужність вказаних субспоживачів та визначили лічильники, якими буде враховуватись споживана цими субспоживачами електроенергія. Із погодженої відповідачем та третьою особою схеми електричних мереж спільного використання (Додаток 1) та із Додатку 2 (перелік об`єктів, передачу яким забезпечує енергопостачальна організація) до вказаного договору від 24.05.2018 випливає, що відповідач та третя особа вказаним договором від 24.05.2018 врегулювали, що облік споживаної електроустановками субспоживачів ФОП Ємельянової Л.О. та ФОП Кобзаря С.Г. електроенергії здійснюватиметься лічильниками цих субспоживачів №7947105 та № 00953 відповідно, але підключення цих електроустановок субспоживачів виконано не до електромережі третьої особи безпосередньо, а через об`єкт відповідача за адресою: м.Бориспіль, вул.Горького (Момота), 53, облік споживання електроенергії на якому здійснюється через лічильник відповідача завод. № 63023771.

Вказані умови підключення електроустановок субспоживачів ФОП Ємельянової Л.О. та ФОП Кобзаря С.Г. до електромережі відповідача, які в 2018 році були погоджені відповідачем, в якості споживача електричної енергії, та власника електромережі та третьою особою, в якості постачальника електроенергії, в додатковій угоді від 10.04.2018 та в договорі про спільне використання технологічних електричних мереж від 24.05.2018, означали наявність після обліку відповідача (лічильник відповідача завод. № 630223771) субспоживачів електричної енергії - ФОП Ємельянової Л.О. та ФОП Кобзаря С.Г. Це також означає, що лічильник відповідача завод. № 630223771 став «технічним» для цілей обліку споживаної цими субспоживачами електроенергії, однак відповідач та третя особа в укладеному між ними договорі про постачання електричної енергії від 14.11.2013 не врегулювали порядок визначення лічильників субспоживачів ФОП Ємельянової Л.О. та ФОП Кобзаря С.Г. «мінусовими» - тобто коли обсяги споживання субспоживачів віднімаються від загального обсягу, визначеного лічильником № 62023771.

Як вбачається із Акта позапланової виїзної перевірки дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства та ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, складеного щодо третьої особи Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, (НКРЕКП) від 01.03.2023 №127, та обґрунтування проекту постанови НКРЕКП «Про накладення штрафу на ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії», ще до встановлення відповідачем вузла обліку з лічильником зав. № 62023771 (24.09.2013) вказані споживачі ФОП Ємельянова Л.О. та ФОП Кобзар С.Г. уклали з третьою особою прямі договори на користування електричною енергією (а саме договір на користування електричною енергією від 08.06.2000 між ФОП Ємельяновою та третьою особою та договір про постачання електричної енергії від 28.12.2003 №652 між ФОП Кобзар С.Г. та третьою особою), відповідно до яких підключення електроустановок ФОП Ємельянової Л.О. та ФОП Кобзаря С.Г було виконано до мережі третьої особи перед приладом обліку відповідача. Це вказує на те, що до 24.09.2013 прилад обліку відповідача обсяги споживання електроустановок ФОП Ємельянової Л.О. та ФОП Кобзаря С.Г. не враховував, а після встановлення на ввід 10 кВ ТП10/0,4 кВ №1721, від якої підключена ТП № 919, та опломбування вузла обліку відповідача лічильником зав. № 62023771, тобто з 24.09.2013 вказаний лічильник відповідача зав. № 62023771 для цілей обліку споживаної електроенергії субспоживачами ФОП Ємельяновою Л.О. та ФОП Кобзарем С.Г. став «технічним».

Тобто лічильник відповідача зав. № 62023771 для цілей обліку споживаної електроенергії субспоживачами ФОП Ємельяновою Л.О. та ФОП Кобзарем С.Г. став «технічним» ще з моменту його встановлення та опломбування (24.09.2013), однак відповідач та третя особа порядок визначення лічильників субспоживачів ФОП Ємельянової Л.О. та ФОП Кобзаря С.Г. «мінусовими» не врегулювали ні при укладенні відповідачем з третьою особою договору постачання електроенергії від 14.11.2013, ні в подальшому, коли відповідач та третя особа документально (а саме додатковою угодою від 10.04.2018 та договором від 24.05.2018) оформили наявність у відповідача вказаних субспоживачів.

Крім того, як також вбачається із вказаного Акта позапланової виїзної перевірки від 01.03.2023 № 127, відповідач на своєму об`єкті за адресою м.Бориспіль, вул. Горького (Момота), 53, щонайменше з 24.09.2013 (станом на момент встановлення та опломбування лічильником зав. № 62023771) був не лише споживачем електроенергії, яка поставлялась на цей об`єкт третьою особою, а й був також виробником електроенергії через належну відповідачу вітрогенераційну установку «BONUS». При цьому підключення цієї вітрогенераційної установки «BONUS» до електромережі відповідача було виконано в такий спосіб, який дозволяв самому відповідачу обирати джерело споживання електричної енергії відповідачем та його субспоживачами по трьом варіантам: 1) лише від електромереж третьої особи, загальне споживання при цьому враховується вузлом обліку з лічильником відповідача зав. № 63023771; 2) лише від вітрогенераційної установки «Bonus», споживання при цьому не враховується лічильником відповідача зав. № 63023771; 3) змішане споживання - частина від електромереж третьої особи та частина від вітрогенераційної установки «Bonus». Тобто із цього вбачається, що субспоживачі відповідача ФОП Ємельянова Л.О. та ФОП Кобзар С.Г. у періоді з 24.09.2013 по 10.11.2020 мали технічну можливість споживати електричну енергію як від електромереж третьої особи через лічильник відповідача зав. № 63023771, так і від вітрогенераційної установки «Bonus» не через лічильник відповідача зав.№63023771.

В подальшому, а саме з 10.11.2020 електроустановки ФОП Ємельянової Л.О. та ФОП Кобзар С.Г. були перепідключені до електромереж третьої особи безпосередньо (тобто не через облік відповідача), що підтверджується договором про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу від 04.08.2020 № К-04-20-0694, укладеним між третьою особою та ФОП Ємельяновою Л.О., разом з додатком - паспортом точки розподілу електричної енергії ФОП Ємельянової Л.О. від 10.11.2020 та договором про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу від 25.08.2020 №К-04-20-0790, укладеним між третьою особою та ФОП Кобзарем С.Г., разом з додатком - паспортом точки розподілу електричної енергії ФОП Кобзаря С.Г. від 10.11.2020.

З 01.07.2019 набула чинність стаття 66 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII, якою була запроваджена нова модель системи договірних відносин на роздрібному ринку електричної енергії. Також, пунктом 13 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону України «Про ринок електричної енергії» в рамках цієї нової моделі був встановлений обов`язок для вертикально інтегрованих суб`єктів господарювання вжити до 01.01.2019 заходи для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.

Тобто, з 01.01.2019 постачання третьою особою електроенергії на об`єкт відповідача на підставі договору від 14.11.2013 було припинено.

У зв`язку із запровадженням Законом України «Про ринок електричної енергії» нової моделі системи договірних відносин на ринку електричної енергії відповідач як споживач електричної енергії на період з 01.01.2019 обрав позивача в якості постачальника електроенергії на об`єкт відповідача за адресою м.Бориспіль, вул. Горького (Момота), 53. Зазначене підтверджується укладеним між відповідачем в якості споживача та позивачем, в якості постачальника, договором постачання від 01.01.2019.

Так, 01.01.2019 між відповідачем, як споживачем, та позивачем, як постачальником, укладено договір № 420009969 про постачання електричної енергії відповідачу на умовах Комерційної пропозиції «Стандарт-1», надалі - договір постачання від 01.01.2019.

Факт укладення договору постачання від 01.01.2019 учасниками справи не заперечується та підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного договору разом із Додатком 1 «Інформація про об`єкт споживача», Додатком 2 «Комерційна пропозиція «Стандарт-1» та Додатком 3 «Умови встановлення та коригування договірних обсягів постачання електричної енергії», які містять підписи позивача та відповідача. У Додатку 1 до договору постачання від 01.01.2019 визначена адреса об`єкта відповідача - м.Бориспіль, вул.Володимира Момота, 53, та ЕІС-код точки комерційного обліку за об`єктом відповідача.

Отже, електропостачання на об`єкт відповідача за адресою м.Бориспіль, вул. Горького (Момота), 53, до 01.01.2019 здійснювала третя особа на підставі договору від 14.11.2013, з 01.01.2019 третя особа здійснює розподіл електричної енергії на вказаний об`єкт відповідача, а електропостачання на вказаний об`єкт відповідача з 01.01.2019 здійснює позивач на підставі договору постачання від 01.01.2019.

В пункті 2.1 статті 2 «предмет договору» договору постачання від 01.01.2019 позивач та відповідач визначили, що за цим договором позивач, за договором постачальник, продає електричну енергію відповідачу, за договором споживачу, для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Інформація про об`єкти відповідача, постачання електричної енергії на потреби яких здійснюється на умовах цього договору, та точки комерційного обліку, в яких відбувається зміна власника електричної енергії, наведена в додатку №1 до цього договору.

Відповідно до п.2.3 договору постачання від 01.01.2019 обсяг проданої споживачу електроенергії визначається оператором системи розподілу (ОСР) та підтверджується шляхом підписання сторонами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії/акта приймання-передачі електричної енергії.

В п.5.1 договору постачання від 01.01.2019 встановлено, що відповідач розраховується з позивачем за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною відповідачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до цього договору.

Відповідно до п.5.4 цього договору постачання від 01.01.2019 ціна електричної енергії має зазначатись позивачем у рахунках на оплату електричної енергії.

Пунктом 5.5 договору постачання від 01.01.2019 визначено розрахунковим періодом за цим договором календарний місяць.

В п. 5.7 договору постачання від 01.01.2019 встановлено, що порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною відповідачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до цього договору. Оплата рахунку позивача має бути здійснена відповідачем у строк, визначений у рахунку. Всі платіжні документи, що виставляються позивачем відповідачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів.

Відповідно до п.5.13 договору постачання від 01.01.2019 комерційна пропозиція, яка є додатком №2 до цього договору, містить наступну інформацію, зокрема: ціну (тариф) електричної енергії та/або спосіб визначення ціни електричної енергії, у т.ч. диференційовані ціни (тарифи), або порядок визначення ціни; термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати; термін дії договору та умови пролонгації; іншу інформацію.

В статті 6 договору від 01.01.2019 визначено права та обов`язки відповідача. Так, відповідно до п.6.1 цього договору відповідач має право, зокрема: отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому договорі; вимагати від позивача пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому порядку; інші права, передбачені чинним законодавством та цим договором постачання. Відповідно до п.6.2 договору відповідач зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору; мати діючий договір про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи; раціонально використовувати електричну енергію, обережно поводитись з електричними пристроями та використовувати отриману електричну енергію виключно для власного споживання та не допускати несанкціонованого споживання електричної енергії; безперешкодно допускати на свою територію представників позивача для звіряння показів щодо фактично спожитої електричної енергії; виконувати інші обов`язки, покладені на відповідача чинним законодавством та/або цим договором постачання.

Пунктом 9.1 договору від 01.01.2019 встановлено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

В подальшому, у зв`язку із впровадженням на веб-сайті позивача (www.ur.koec.com.ua) персональної сторінки «Кабінет юридичного споживача», позивач та відповідач підписали додаткову угоду від 09.02.2021 до договору постачання від 01.01.2019, якою врегулювали особливості обміну даними, інформацією та отримання рахунків через персональний кабінет споживача.

Зокрема, пунктами 1.1 та 1.2 цієї додаткової угоди від 09.02.2021 передбачено, що позивач за отриманими від оператора системи розподілу даними проводить розрахунок плати за електричну енергію, формує відповідні рахунки та Акт приймання-передачі електричної енергії, Акт звіряння розрахунків (за необхідності), розміщує сформовані документи в «Кабінеті юридичного споживача» з накладення ЕЦП у термін, що не перевищує 3-х робочих днів з дати отримання від оператора системи розподіл даних про обсяги споживання електричної енергії. Відповідач зобов`язується, отримавши рахунок та Акт приймання-передачі електричної енергії, у термін, що не перевищує 1 робочий день з дати отримання, повернути їх позивачу шляхом розміщення в «Кабінеті юридичного споживача» з накладенням ЕЦП.

На виконання договору постачання від 01.01.2019 відповідач на 2022 рік подав позивачу заяву від 15.09.2021 № 191222 про договірні величини споживання електроенергії за місяцями, відповідно до якої обсяг споживання електроенергії становитиме, зокрема, у липні 2022 - 60 тис.кВт*год, у серпні та вересні 2022 - по 65 тис.кВт*год. за кожен місяць.

Як вбачається із матеріалів справи, у період з 01.01.2019 по 16.08.2022, тобто у період з моменту укладення між позивачем та відповідачем договору постачання від 01.01.2019 та до моменту виникнення спору між ними в серпні 2022 спору з приводу виконання цього договору, контрольний огляд показників лічильника відповідача завод. № 63023771 оператором системи розподілу (третьою особою) із фіксацією показників цього лічильника не проводився:

- обстеження лічильника завод. № 63023771 проводилось третьою особою в 2018 році (акт контрольного огляду від 30.03.2018, зафіксований тоді показник лічильника: 1337,6 - т.3, ас.109 та акт обстеження від 05.06.2018, зафіксований показник лічильника: 1399,489 - т.3, ас.210);

- третя особа намагалась провести контрольний огляд лічильника 05.08.2022, однак цього дня їй це не вдалось, про що представниками третьої особи складено акт про недопуск від 05.08.2022, в якому зроблена відмітка про те, що один примірник цього акта був залишений охороні на об`єкті відповідача для передачі керівнику відповідача (т.3, ас.247);

- контрольний огляд лічильника відповідача завод. № 63023771 був проведений третьою особою 16.08.2022 відповідно до завдання на зйом показників № К045651D від 15.08.2022, зафіксований показник лічильника станом на 16.08.2022 - 3283 (т.4, ас.23).

Відповідач, на виконання свого обов`язку як непобутового споживача електроенергії за договором постачання від 01.01.2019 подавати оператору системи розподілу після закінчення розрахункового місяця звіт про покази лічильників за розрахунковий місяць (обов`язок непобутових споживачів, встановлений пунктом 8.6.8 Кодексу комерційного обліку електричної енергії) подавав оператору системи розподілу відповідні звіти з показами лічильника відповідача № 63023771, а саме: до 2021 року відповідач такі звіти подавав в паперовій формі, а після запровадження в 2021 році на веб-сайті позивача (www.ur.koec.com.ua) персональної сторінки «Кабінет юридичного споживача» та підписання між позивачем та відповідачем додаткової угоди від 09.02.2021 до договору постачання від 01.01.2019 відповідач зміг подавати такі звіти в електронній формі через електронний кабінет споживача.

Відповідно до звітів відповідача про показники лічильника завод.№63023771 (т.1, а.с. 163-165):

- у звіті за травень 2022 попередній показник - 2928,1, поточний - 2934,72;

- у звіті за червень 2022 попередній показник - 2934,72, поточний - 2940,8;

- у звіті за липень 2022 попередній показник - 2940,8, поточний - 2945,79.

На підставі даних показників лічильника, які щомісяця передавав відповідач у своїх звітах, позивач за кожний відповідний розрахунковий період (календарний місяць) формував та передавав відповідачу через електронний кабінет рахунок-фактуру для оплати відповідачем вартості спожитої електроенергії за договором постачання від 01.01.2019 за розрахунковий період.

Вказані рахунки-фактури позивач виставляв за принципом послідовності: у рахунку-фактурі за розрахунковий період (календарний місяць) позивач вказував:

- сальдо на початок розрахункового періоду;

- суми нарахувань за розрахунковий період із їх деталізацією в розділі «нарахування», в т.ч. із зазначенням: поточних та попередніх показників лічильника споживача (відповідача), на підставі яких здійснено нарахування; різниці показників між поточним та попереднім; обсягу споживання електроенергії за розрахунковий в натуральному вимірі (кВт*год), враховуючи коефіцієнт трансформації; тарифів, обсягу споживання в грошовому вираженні; деталізацією інших нарахувань (за понад заявлені обсяги);

- суми отриманих від відповідача оплат в розрахунковому періоді;

- сальдо на дату видачі рахунку (заборгованість на кінець розрахункового періоду).

Також, позивач по закінченню розрахункового періоду направляв відповідачу через електронний кабінет також акт прийняття-передавання електричної енергії за розрахунковий період (календарний місяць) із зазначенням в ньому обсягу споживання електроенергії за розрахунковий в натуральному вимірі (кВт*год); тарифу, обсягу споживання в грошовому вираженні; вартості послуг з розподілу електричної енергії, яка включена до вартості електроенергії.

За розрахункові періоди з 01.01.2019 до 01.08.2022 за договором постачання від 01.01.2019 між позивачем та відповідачем не виникало спору щодо нарахувань позивача та здійснених відповідачем позивачу оплат. Відповідач здійснив в повному обсязі оплату рахунків-фактур, які були виставлені позивачем відповідачу за періоди споживання електроенергії до 01.08.2022.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не оспорює обсяги споживання електроенергії, які зазначались позивачем в актах прийняття-передавання електричної енергії за розрахункові періоди до 01.08.2022, ним підписано частину цих актів та повернуто позивачу його екземпляр.

Відповідно до рахунку-фактури позивача за липень 2022 від 31.07.2022 № , сальдо на початок цього розрахункового періоду становило 17 534,01 грн (на користь відповідача), тобто станом на 01.07.2022 мала місце переплата (аванс відповідача позивачу) в сумі 17 534,01 грн. Обсяг споживання електроенергії за липень 2022 становив 47 905,32 грн, що відповідає 9980 кВт* год, враховуючи повідомлені відповідачем показники лічильника на кінець червня 2022 - 2940,8 та на кінець липня 2022 - 2945,79, різниця за липень 2022 - 4.99, що становить 9980 кВт* год з урахуванням застосовуваного до лічильника коефіцієнту трансформації 2000 (4,99х2000=9980). Відповідачем фактично сплачено в липні 2022 за активну електроенергію грошові кошти в сумі 25 000,00 грн, у зв`язку із чим, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.07.2022 становила 5 371,31 грн (-17534,01+47905,32-25000=5371,31), що також відображено у вказаному рахунку-фактурі за липень 2022 від 31.07.2022 № .

Також відповідно до акта прийняття-передавання електричної енергії за липень 2022 від 31.07.2022 №А- позивачем здійснено постачання електричної енергії відповідачу в кількості 9980 кВт*год. на загальну суму 47 905,32 грн, зазначений акт за липень 2022 від 31.07.2022 №А- підписаний з боку позивача та направлений позивачем відповідачу для підписання через електронний кабінет.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не заперечує обсяги товарної продукції, які вказані в актах приймання-передавання та актах звіряння, що підписувались позивачем та відповідачем до 01.08.2022 включно.

Спір між позивачем та відповідачем з договору постачання від 01.01.2019 виник в серпні 2022р. у зв`язку із тим, що 16.08.2022 третя особа здійснила контрольний лічильника відповідача завод.№63023771, зафіксувавши показник лічильника станом на 16.08.2022- 3283, водночас, відповідач відповідач через персональну сторінку «Кабінет юридичного споживача» подав звіт про покази лічильника за серпень 2022, в якому попереднім показником лічильника вказав - 3283 та поточним показником лічильника - 3288.5. Вказаний відповідачем у цьому звіті за серпень 2022 в якості попереднього показника лічильника показник 3283 (на початок серпня 2022) не відповідав поточному показнику цього лічильника, який відповідач раніше вказував у звіті за липень 2022 (на кінець липня 2022 відповідач показником лічильника вказав 2945,79).

Позивачем, в свою чергу, сформовано та виставлено відповідачу рахунок за споживання електроенергії за серпень 2022 від 31.08.2022 на загальну суму 5 159 578,23 грн, що складається із таких нарахувань:

- сальдо (заборгованість відповідача) станом на кінець липня 2022/початок серпня 2022 - 5 371,31 грн;

- нарахування за активну електроенергію на суму 3 586 421,77 грн, що відповідає 685 420 кВт*год, враховуючи повідомлені відповідачем показники лічильника на кінець липня 2022 - 2945,79 та на кінець серпня 2022 - 3288.5, різниця за серпень 2022 - 342.71, що становить 685 420 кВт* год з урахуванням застосовуваного до лічильника коефіцієнту трансформації 2000 (342.71х2000=685420);

- донарахування на суму 1 623 156,46 грн за споживання в серпні 2022 електроенергії за понад заявлені обсяги (заявлено на серпень 2022 65000 кВт*год, а фактично спожито 685 000 кВт*год, різниця становить 620 420 кВт*год, що з урахування застосованого тарифу за перевищення споживання відповідає 1 623 156,46 грн);

- відповідачем фактично було сплачено в серпні 2022 за активну електроенергію грошові кошти в сумі 55 371,31 грн;

- таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.08.2022 відповідно до рахунку-фактури позивача становила 5 159 578,23 грн (5 371,31 + 3 586 421,77 + 1 623 156,46 - 55 371,31 = 5 159 578,23 грн).

Також позивачем сформовано та виставлено відповідачу рахунок за споживання електроенергії також за вересень 2022 від 30.09.2022 на загальну суму 5 163 966,21 грн, що складається із заборгованості по рахунку-фактурі за серпень 2022 від 31.08.2022 в сумі 5 159 578,23 грн та вартості споживання електроенергії за вересень 2022 в обсязі 8700 кВт*год на суму 49387,98 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем рахунків-фактур позивача за розрахункові періоди серпня 2022 та вересня 2022 позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача.

Відповідач не оспорює факт споживання ним електроенергії за липень 2022 в обсязі 9980 кВт*год на суму 47 905,32 грн та за вересень 2022 в обсязі 8700 кВт*год на суму 49 387,98 грн, а також виникнення у зв`язку з цим у відповідача обов`язку сплатити позивачу вартість спожитої електроенергії за липень 2022 в сумі 47 905,32 грн та за вересень 2022 в сумі 49 387,98 грн, водночас відповідач не погоджується сплачувати позивачу нарахування за липень 2022, які вказані та заявлені позивачем до стягнення у рахунку-фактурі за серпень 2022, а саме нарахування за спожиту електроенергію за серпень 2022 на суму 3 586 421,77 грн, що відповідає 685 420 кВт*год, та нарахування на суму 1 623 156,46 грн за споживання в серпні 2022 електроенергії за понад заявлені обсяги.

Відповідач, заперечує факт споживання ним у серпні 2022 нарахованого позивачем обсягу електроенергії в розмірі 685 420 кВт*год на суму 3 586 421,77 грн, стверджуючи про те, що відповідач при цьому стверджує, що ним в серпні 2022 було спожито лише 17420 кВт*год електроенергії, що відповідає споживанню (зміни показань на) 5.5 одиниць на лічильнику відповідача (із розрахунку попередній показник - 3283, поточний показник - 3288.5, різниця - 5.5), а решта обсягу облікованої електроенергії через лічильник відповідача в обсязі 668 000 кВт* год 0=668 000) була спожита не відповідачем, а субспоживачами відповідача ФОП Кобзар С.Г. та ФОП Ємельянова Л.О. у періоді з 24.09.2013 по 10.11.2020. Відповідач при цьому пояснює, що він звертався до третьої особи з проханням привести показники лічильника відповідача у відповідність до реально спожитої відповідачем електроенергії (шляхом зменшення обсягу спожитої електричної енергії на лічильнику відповідача на обсяг споживання субспоживачів), при цьому, як стверджує відповідач, зафіксована відповідачем розбіжність становила саме 668 000 кВт* год, однак вказані звернення залишились без будь-якої реакції третьої особи, але оскільки третя особа не надавала відповідачу акти приймання-передавання товарної продукції на зазначений обсяг електроенергії та не виставляла претензії, то відповідач вважав це питання врегульованим.

Після пред`явлення позивачем позову до відповідача, відповідач звернувся до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, (НКРЕКП) із скаргою від 15.12.2022 № 44 щодо позивача та третьої особи щодо відновлення електропостачання об`єктів відповідача та проведення перерахунку спожитого відповідачем обсягу електричної енергії.

На підставі вказаної скарги відповідача Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, (НКРЕКП) було проведено позапланову виїзну перевірку дотримання третьою особою вимог законодавства за період з 01.02.2019 по 15.02.2023, за результатами якої складено Акт позапланової виїзної перевірки від 01.03.2023 №127 та винесено постанову НКЕРКП від 31.03.2023 № 596 про накладення штрафу на третю особу у зв`язку із виявленими порушеннями в діяльності третьої особи.

Відповідач вказує на те, що на те, що в Акті позапланової виїзної перевірки від 01.03.2023 № 127 міститься висновок, зокрема, і про те, що третя особа безпідставно нарахувала відповідачу у серпні 2022 обсяги спожитої електроенергії у розмірі 685 420 кВт* год та передала позивачу вказані обсяги для розрахунку за серпень 2022, що призвело до безпідставного припинення електричної енергії.

Третя особа, після складення щодо неї НКЕРКП акта позапланової виїзної перевірки від 01.03.2023 № 127, у якому було зазначено також, зокрема, про необхідність проведення звіряння обсягів електричної енергії між відповідачем та третьою особою, листом від 27.03.2023 № 04/530/4411 надала відповідачу інформацію для звірки обсягу споживання та звірки засобів обліку. В цьому листі від 27.03.2023 третя особа зазначила, що за період 01.01.2019 по 10.11.2020 лічильник відповідача № 63023771 враховував споживання двох субспоживачів, при цьому, за даними третьої особи, за період групи з 01.01.2019 по 10.11.2020 по лічильнику першого рівня (лічильника відповідача) пройшло 1375698 кВт*год, по лічильникам другого рівня (субспоживачів) сумарно пройшло 151 530 кВт*год, у зв`язку з чим у періодах з січня 2019 по листопад 2020 третьої особою обсяги споживання відповідачу були виставлені сумарно в розмірі 1 224 168 кВт* год (1 375 698-151 530), тобто третя особа стверджує таким чином, що наявність субспоживачів у цей період врахована третьою особою, а з 11.11.2020 (з моменту, коли субспоживачі були перепідключені безпосередньо до мереж третьої особи) розрахунок обсягів споживання відповідача визначався по лічильнику відповідача на підставі поданих самим відповідачем звітів з показниками лічильника.

У відповідь на пропозицію третьої особи у листі від 27.03.2023 щодо проведення звіряння обсягів електричної енергії між відповідачем та третьою особою, відповідач листом від 05.04.2023 запропонував третій особі провести вказану звірку не лише за період з 01.01.2019 по 10.11.2020 (який був зазначений у листі третьої особи від 27.03.2023), а за період з 2012 по 2020 роки з наданням третьою особою актів контрольного огляду або технічних перевірок лічильників субспоживачів за цей період.

Листами від 25.04.2023 № 04/530/5089 та від 03.05.2023 № 04/530/5272 третя особа запропонувала відповідачу підписати акт звіряння показів приладів обліку за період з 01.01.2019 по 31.03.2023, який був складений третьою особою з метою виконання розпорядження НКРЕКП від 31.03.2023 №83-р про проведення третьою особою у строк до 01.05.2023 звірки показів засобів комерційного обліку електричної енергії на об`єкті відповідача з урахуванням засобів комерційного обліку електричної енергії субспоживачів, приєднаних до мережі відповідача.

Відповідач вказаний Акт звіряння показів приладів обліку за період з 01.01.2019 по 31.03.2023 відмовився підписати.

08.05.2023 третьою особою проведено обстеження точки розрахункового обліку, про що третьою особою за участю представника відповідача складено акт обстеження (технічної перевірки) точки розрахункового обліку від 08.05.2023. Зафіксовані в цьому акті від 08.05.2023 покази лічильника завод.№63023771 - 3297,796.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у оскаржуваному рішенні, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Статтею 275 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Також згідно з ч.6 та 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини за договором постачання електричної енергії, які регулюються укладеним між сторонами договором № 420009969 про постачання електричної енергії споживачу на умовах Комерційної пропозиції «Стандарт-1» (тут і надалі - договір постачання від 01.01.2019), Законом України «Про ринок електричної енергії», надалі - Закон № 2019-VIII, Цивільним кодексом України та іншими актами законодавства (із змінами та доповненнями на момент правовідносин між позивачем та відповідачем).

Так, відповідно до ч.3 ст.58 Закону № 2019-VIII споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Підпунктом 2 пункту 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, (надалі - ПРРЕЕ) визначено також, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Пунктом 2.3.11 ПРРЕЕ встановлено, що комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комерційного обліку та цих Правил.

Обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць.(п. 2.3.13 ПРРЕЕ).

Підпунктом 24 пункту 5.1.2 ПРРЕЕ на оператора системи покладено обов`язок проводити не рідше одного разу на 6 місяців контрольний огляд засобів комерційного обліку споживачів відповідно до затверджених графіків.

Принципи організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії України, права та обов`язки сторін стосовно організації комерційного обліку електричної енергії та отримання точних і достовірних даних комерційного обліку для здійснення комерційних розрахунків визначаються Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311 (далі - ККОЕЕ).

Відповідно до пп.35 п.1.2.1 ККОЕЕ лічильник електричної енергії (лічильник) - це засіб вимірювальної техніки, що здійснює вимірювання та реєстрацію кількості електричної енергії та, опціонально, величини електричної потужності, параметрів якості електричної енергії та безперервності її розподілу, інших фізичних параметрів електричної енергії в точці вимірювання.

Відповідно до п.8.6.1 ККОЕЕ зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього Кодексу та умов договору.

Непобутові та колективні побутові споживачі зобов`язані протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати оператору системи звіт про покази лічильників за розрахунковий місяць (п.8.6.8 ККОЕЕ).

У разі ненадання споживачем (крім індивідуальних побутових споживачів) звіту про покази лічильників за розрахунковий місяць протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця та за відсутності переданої (зчитаної) з них інформації засобами дистанційного зчитування та передачі даних, а також за відсутності контрольного огляду ЗКО протягом розрахункового місяця обсяг спожитої (розподіленої) електричної енергії за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання (п.8.6.9 ККОЕЕ).

Дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та в розрахунках мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані безпосередньо оператором системи або ППКО (п.8.6.15 ККОЕЕ).

Основний споживач та інші суб`єкти господарювання (власники електричних мереж), технологічні електричні мережі яких використовуються оператором системи для передачі/розподілу електричної енергії, мають надати відповідному оператору системи та ППКО (у ролі ОДКО) у повному обсязі необхідні вихідні дані для визначення та врахування величини технологічних втрат електричної енергії, що пов`язані з передачею/розподілом електричної енергії технологічними електричними мережами власника (п.5.9.6 ККОЕЕ).

Із обставин виникнення спору між позивачем та відповідачем в серпні 2022 випливає, що нарахування позивачем обсягів спожитої відповідачем електроенергії у періодах з 01.01.2019 по 30.08.2022 здійснювалось на підставі показів з лічильника відповідача, які сам відповідач зчитував з свого лічильника відповідача та про які відповідач сам звітував через електронний кабінет споживача.

Здійснення нарахування споживачу обсягу спожитої споживачем електричної енергії на підставі показів лічильника, які сам передає споживач, Кодексом комерційного обліку електричної енергії (ККОЕЕ) допускається.

Так, із п.8.6.1, 8.6.8 та 8.6.9 ККОЕЕ випливає, що зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися як споживачем, так і оператором системи або постачальником послуг комерційного обліку (ПКПО), при цьому дані, отримані від споживача, мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані безпосередньо оператором системи або ППКО. Також із п. 8.6.9 ККОЕЕ випливає, що лише у разі ненадання самим споживачем (крім індивідуальних побутових споживачів) звіту про покази лічильників за розрахунковий місяць та за відсутності при цьому переданої (зчитаної) з них інформації засобами дистанційного зчитування та передачі даних та відсутності контрольного огляду ЗКО протягом розрахункового місяця обсяг спожитої (розподіленої) електричної енергії за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання.

З огляду на викладене, з моменту укладення між позивачем та відповідачем договору постачання від 01.01.2019 джерелом для нарахування позивачем відповідачу обсягу спожитої відповідачем електроенергії у розрахункових періодах стали дані, які сам відповідач як споживач надавав у звітах відповідача про покази лічильника відповідача за розрахункові періоди з січня 2019 по серпень 2022 включно, враховуючи, що контрольний огляд лічильника відповідача третя особа з 01.01.2019 вперше провела лише 16.08.2022, зафіксувавши на вказану дату показник лічильника - 3283.

Як вже зазначалось, відповідно до звітів відповідача про показники лічильника завод. № 63023771 у звіті за травень 2022 відповідач вказав попереднім показником - 2928,1, поточним - 2934,72; у звіті за червень 2022 відповідач вказав попереднім показником - 2934,72, поточним - 2940,8; у звіті за липень 2022 відповідач вказав попереднім показником - 2940,8, поточним - 2945,79.

На підставі даних показників лічильника, які щомісяця передавав відповідач у своїх звітах, позивач за кожний відповідний розрахунковий період (календарний місяць) формував та передавав відповідачу через електронний кабінет споживача рахунок-фактуру для оплати відповідачем вартості спожитої електроенергії за договором постачання від 01.01.2019 за розрахунковий період.

Так, у рахунку-фактурі від 31.05.2022 за травень 2022 позивач визнавав, що переплата відповідача (сальдо на користь позивача) станом на 01.05.2022 становить 54 438,48 грн, позивачем відповідачу за травень 2022р. нараховано обсяг споживання електроенергії обсягом 13 240 кВт* год на суму 58 104,64 грн, що відповідало переданим відповідачем у звіті за травень 2022 показникам лічильника з урахуванням коефіцієнту трансформації лічильника (2934,72-2928,1)*2000=13 240 кВт*год. При цьому передані відповідачем у звіті за травень 2022 показники лічильника, на підставі яких у рахунку-фактурі за травень 2022 позивачем і були здійснені нарахування за цей розрахунковий період (попередній - 2928,1 та поточний - 2934,72), також були вказані у рахунку-фактурі за травень 2022 (з урахуванням правил округлення). Враховуючи, що у травні 2022 відповідачем було сплачено позивачу за електроенергію грошові кошти в сумі 25000,00 грн, то у рахунку-фактурі від 31.05.2022 за травень 2022р. кінцевим сальдо на 31.05.2022 значилось - 21 333,84 грн (сальдо на користь відповідача).

У рахунку-фактурі від 30.06.2022 за червень 2022р. позивач визнавав, що переплата відповідача (сальдо на користь позивача) станом на 01.06.2022 становить 21 333,84 грн (що відповідало кінцевому сальдо у рахунку-фактурі за попередній розрахунковий період - травень 2022р.), позивачем відповідачу за червень 2022р. нараховано обсяг споживання електроенергії обсягом 12 160 кВт*год на суму 53 799,83 грн, що відповідало переданим відповідачем у звіті за червень 2022 показникам лічильника з урахуванням коефіцієнту трансформації лічильника (2940,8-2934,72)*2000=12160 кВт*год. При цьому передані відповідачем у звіті показники лічильника, на підставі яких у рахунку-фактурі за червень 2022 позивачем і були здійснені нарахування за цей розрахунковий період (попередній - 2934,72 та поточний - 2940,8), також були вказані у рахунку-фактурі за червень 2022р. (з урахуванням правил округлення). Враховуючи, що у червні 2022р. відповідачем було сплачено позивачу за електроенергію грошові кошти в сумі 50 000,00 грн, то у рахунку-фактурі від 30.06.2022 за червень 2022р. кінцевим сальдо на 30.06.2022 значилось - 17 534,01 грн (сальдо на користь відповідача).

Виставлений позивачем рахунок-фактура за липень 2022р. від 31.07.2022 № (відповідно до якого сальдо на початок розрахункового періоду становить 17 534,01 грн на користь відповідача, обсяг споживання електроенергії за липень 2022р. 47 905,32 грн, що відповідає 9980 кВт*год, враховуючи повідомлені відповідачем показники лічильника на кінець червня 2022 - 2940,8, на кінець липня 2022р. - 2 945,79, різниця - 4.99, що з урахуванням застосовуваного до лічильника коефіцієнту трансформації (4,99*2000=9980) становить 9980 кВт*год) також відповідає даним, які були вказані відповідачем у звіті відповідача про показники лічильника за цей розрахунковий період.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що доводи відповідача у спорі про те, що із нарахованого позивачем обсягу електроенергії за серпень 2022 в розмірі 685 420 кВт*год на суму 3 586 421,77 грн відповідачем спожито лише 17420 кВт*год електроенергії (із розрахунку попередній показник - 3283, поточний показник - 3288.5, різниця - 5.5), а решта обсягу облікованої електроенергії через лічильник відповідача в обсязі 668000 кВт* год 0=668000) спожито не відповідачем, а субспоживачами відповідача ФОП Кобзар С.Г. та ФОП Ємельянова Л.О. у періоді з 24.09.2013 по 10.11.2020, є суперечливою поведінкою відповідача, яка не відповідає попередній поведінці відповідача щодо позивача, враховуючи викладене та наступне.

Відповідно до звіту відповідача про показники лічильника за липень 2022 відповідач поточним (тобто кінцевим станом на 30.07.2022) показником вказував « 2945,79», а тому посилання відповідача на те, що показником лічильника станом на 01.08.2022 є « 3283» суперечить попередній поведінці відповідача. Пояснення відповідача при цьому, що решта обсягу облікованої електроенергії через лічильник відповідача в обсязі 668000 кВт* спожита не відповідачем, а субспоживачами відповідача - ФОП Кобзар С.Г. та ФОП Ємельянова Л.О. у періоді з 24.09.2013 по 10.11.2020 і що третя особа не привела показники лічильника відповідача у відповідність до реально спожитої відповідачем електроенергії (шляхом зменшення обсягу спожитої електричної енергії на лічильнику відповідача на обсяг споживання субспоживачів), також є суперечливою поведінкою відповідача щодо позивача, оскільки при виборі з 01.01.2019 позивача постачальником електроенергії та укладенні договору постачання від 01.01.2019 відповідач не повідомляв позивача про наявність в показах лічильника відповідача розбіжностей у періодах до 01.01.2019, а після укладення договору постачання від 01.01.2019 відповідач також не повідомляв позивача про наявність в показах лічильника відповідача розбіжностей у періодах до 10.10.2020 (до моменту, коли відбулось відключення субспоживачів від мережі відповідача).

Крім того, договором від 01.01.2019 не передбачено наявність субспоживачів у відповідача, відповідно до п.6.2 цього договору споживач (відповідач) зобов`язувався використовувати отриману електричну енергію виключно для власного споживання.

Також, відповідно до наявних в матеріалах справи звітів відповідача про показники лічильника за попередні (до серпня 2022р.) розрахункові періоди з січня 2021 по липень 2022р., відповідач повідомляв показники лічильника без будь-яких застережень з боку відповідача про наявність в показах лічильника відповідача розбіжностей або наявність в переданих відповідачем показах частки, що припадає на споживання субспоживачів.

Оскільки відповідно до п.8.6.8 ККОЕЕ відповідач як непобутовий споживач зобов`язаний протягом трьох календарних днів після закінчення кожного розрахункового місяця надавати оператору системи звіт про покази лічильників за розрахунковий місяць, то позивач був вправі покладатись на достовірність даних, які передавав відповідач про показники свого лічильника.

Також про суперечливий характер поведінки відповідача у спорі вказують і інші обставини та докази, зокрема, відповідач посилається на те, що він неодноразово листами звертався до третьої особи з проханням привести у відповідність показники лічильника відповідача до реально спожитої електроенергії, при цьому, як також стверджує відповідач, зафіксована відповідачем розбіжність становила 668 000 кВт*год (що відповідає тому нарахованому обсягу споживання електроенергії, який відповідач відповідно до його правової позиції у спорі не визнає, стверджуючи, що саме цей обсяг припадає на субспоживачів у періоді з 24.09.2013 по 10.11.2020, тобто до моменту перепідключення субспоживачів).

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач, споживаючи електроенергію на підставі укладеного з позивачем договору постачання від 01.01.2019, повідомляв позивача про наявність відповідної розбіжності у відповідача з третьою особою за періоди до 01.01.2019 та/або за періоди з 01.01.2019 по 10.11.2020.

При цьому, листи відповідача до третьої особи з проханням привести у відповідність показники лічильника відповідача, також містять суперечливі відомості та не узгоджуються із попередньою поведінкою відповідача, а саме:

1) у листах відповідача від 02.10.2020 №96 та від 06.04.2021 №19, які в копіях додані відповідачем до відзиву на позов, відповідач стверджував, що субспоживачі через лічильник відповідача використали 668 000 кВт*год. Про те, що субспоживачі через лічильник відповідача використали 668 000 кВт*год, однак, із копії такого ж листа відповідача від 02.10.2022 № 96, який міститься в додатках до Акта позапланової виїзної перевірки від 01.03.2023 № 127 НКРЕКП і на якому наявний відтиск вхідного штампу ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (вх. № 10191 від 03.10.2020) про отримання цього листа, випливає, що у вказаному листі від 02.10.2020 № 96 відповідач стверджував, що субспоживачі через лічильник відповідача використали 178 212 кВт*год. Саме про цей лист відповідача від 02.10.2020 № 96 (із показником 178 212 кВт*год) зазначається також і в обґрунтуванні проекту постанови НКРЕКП про накладення штрафу на третю особу (т.2 ас.101);

Таким чином, є підстави для висновку про те, що відповідач в дійсності подавав третій особі лист від 02.10.2020 № 96, у якому стверджував, що субспоживачі через лічильник відповідача використали 178 212 кВт*год (враховуючи наявність також відтиску вхідного штампу третьої особи на цьому листі). А через деякий час відповідач збільшив свої претензії до третьої особи і почав стверджувати (у листі від 06.04.2021 № 19), що субспоживачі через лічильник відповідача використали нібито вже 668 000 кВт*год, що суттєво відрізняється від первісної претензії відповідача до третьої особи;

2) відповідач у листах відповідача від 02.10.2020 № 96 та від 06.04.2021 № 19 періодом початку споживання субспоживачами електроененергії через лічильник відповідача вказує «з 01.01.2012». Цю ж саму позицію (про те, що початком споживання субспоживачами електроенергії є 01.01.2012) відповідач просуває у листі відповідача від 05.04.2023, в якому відповідач пропонував третій особі провести звірку між третьою особою не лише за період з 01.01.2019 по 10.11.2020, а за період з 2012 по 2020 роки. В той же час відповідно до обставин справи лічильник відповідача № 63023771 був встановлений та опломбований лише з 24.09.2013 (відповідно до акта технічної перевірки від 24.09.2013 показники цього лічильника станом на 24.09.2013 становили 00000,000 - т.4 ас.15), що вказує на те, що в 2012 році та до 24.09.2013 субспоживачі ніяк не могли споживати електроенергію через цей лічильник відповідача;

3) відповідач при укладенні з третьою особою договору від 14.11.2013 знав про наявність субспоживачів, але наявність субспоживачів письмово оформив лише в 2018 році шляхом підписання з третьою особою додаткової угоди від 10.04.2018 та договору про спільне використання технологічних електричних мереж від 24.05.2018, тобто факт наявності у відповідача субспоживачів у періоді з 24.09.2013 по травень 2018р. так і не був оформлений письмово відповідачем з третьою особою;

4) відповідач відповідно до його правової позиції стверджує, що зафіксована відповідачем розбіжність становила саме 668 000 кВт*год, а оскільки звернення відповідача до третьої особи залишились без будь-якої реакції третьої особи, але третя особа при цьому не надавала відповідачу акти приймання-передавання товарної продукції на зазначений обсяг електроенергії та не виставляла претензії, то відповідач вважав це питання врегульованим. В той же із наданих відповідачем до відзиву листів відповідача від 06.04.2021 № 19 та від 12.11.2021 № 59 вбачається, що відповідач це питання не вважав врегульованим та сподівався його врегулювати з третьою особою, звертаючись до неї вказаними листами.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про наявність у відповідача яких-небудь розбіжностей щодо показників лічильника, при цьому відповідач споживав електроенергію на підставі договору постачання від 01.01.2019, а позивач на підставі даних про показники лічильника, переданих відповідачем, виставляв відповідачу рахунки-фактури за відповідні розрахункові періоди із розкриттям в цих рахунках в т.ч. даних про показники лічильника відповідача та здійсненням відповідачу нарахування за спожиту електроенергію з дотриманням принципу послідовності.

Як вбачається із матеріалів справи, фактично відповідач щонайменше протягом липня 2022 занижував показники лічильника, які він передавав у звітах про показники лічильника.

Доводи відповідача на те, що він вів окремий облік електроенергії, спожитої відповідачем, та електроенергії, спожитої субспоживачами, і тому передавав у звітах занижені показники лічильника електроенергії спростовується тим, що Кодекс комерційного обліку електроенергії не передбачає заниження споживачем показників лічильника шляхом ведення споживачем альтернативного (заниженого) обліку показників лічильника навіть у випадку наявності субспоживачів. Із пунктів 5.9.1, 5.9.2 та 8.6.8 ККОЕЕ випливає, що навіть у випадку наявності субспоживачів корегуються не показники лічильника основного споживача, а на підставі показників лічильника основного споживача та показників лічильника субспоживача визначається окремо обсяг електричної енергії, спожитої основним споживачем, та обсяг електричної енергії, спожитої субспоживачем. Тобто заниження споживачем показників лічильника суперечить правилам ККОЕЕ та самому призначенню лічильника електроенергії та пов`язано із заниженням (приховуванням) реального обсягу споживання електроенергії споживачем.

Крім того, субспоживачі відповідача були відключені від мережі відповідача не пізніше 10.11.2020, при цьому відповідачем не доведено, що подальші звіти з показниками лічильника відповідача відповідач подавав із заниженням на обсяг 668000 кВт*год, як і не доведено, що заниження показників лічильника відповідача, яке було виявлено в серпні 2022р., припадає на споживання субспоживачів до 10.11.2020, а не на споживання самого відповідача.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок господарського суду першої інстанції про те, що факт наявності на лічильнику відповідача станом на 31.08.2022 показів в розмірі більше 3283 підтверджується також проведеним третьою особою контрольним оглядом лічильника відповідача завод. № .08.2022 відповідно до завдання на знімання показників №К045651D від 15.08.2022, зафіксований показник лічильника станом на 16.08.2022- 3283, звітом відповідача за серпень 2022р., відповідно до якого поточним показником лічильника відповідача (тобто станом на 31.08.2022) був « 3288.5»; фактом припинення у вересні 2022р. електропостачання об`єкта відповідача із проведеним в подальшому третьою особою обстеженням точки розрахункового обліку, про що третьою особою за участю представника відповідача складено акт обстеження (технічної перевірки) точки розрахункового обліку від 08.05.2023. Зафіксовані в цьому акті від 08.05.2023 показники лічильника завод. № 63023771 - 3297,796, тобто, висновок суду першої інстанції про те, що станом на 31.08.2022 поточним показником лічильника відповідача був « 3288.5», який відповідач вказував у своєму звіті за серпень 2022р. підтверджується наявними матеріалами справи.

При цьому, у звіті за липень 2022р. відповідач вказував показником лічильника відповідача на 31.07.2022 «2945,79» і за розрахунковий період липня 2022р. позивач нарахував відповідачу у рахунку-фактурі за липень 2022р. обсяг споживання, виходячи із цього показника станом на 31.07.2022, а тому нарахування позивачем відповідачу за активну електроенергію в сумі 3 586 421,77 грн, що відповідає 685 420 кВт*год, враховуючи повідомлені показники лічильника на кінець липня 2022 - 2945,79 та на кінець серпня 2022 - 3288.5, різниця за серпень 2022 - 342.71, що становить 685 420 кВт* год з урахуванням застосовуваного до лічильника коефіцієнту трансформації (342.71х2000=685 420), відповідає фактичним обставинам справи, враховуючи показник лічильника відповідача станом на 31.08.2022.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що у відповідача виникло зобов`язання по сплаті позивачу вартості активної електроенергії за розрахунковий період липня 2022р. на суму 49 387,98 грн (виходячи із нарахованого за липень 2022р. обсягу спожитої електроенергії в обсязі 9980 кВт*год на суму 47 905,32 грн), вартості активної електроенергії за розрахунковий період серпня 2022р. на суму 3 586 421,77 грн (виходячи із нарахованого за серпень 2022 обсягу спожитої електроенергії в обсязі 685 420 кВт*год на суму 3 586 421,77) та вартості активної електроенергії за розрахунковий період вересня 2022р. на суму 49 387,98 грн (виходячи із нарахованого за вересень 2022р. обсягу спожитої електроенергії в обсязі 8700 кВт*год на суму 49 387,98 грн), тобто, з урахуванням переплати станом на 01.07.2022 в сумі 17534,01 грн та здійснені відповідачем позивачу оплати за електроенергію в сумі 25 000,00 грн у липні 2022р., в сумі 55 371,31 грн у серпні 2022р. та в сумі 45 000,00 грн у вересні, основний борг відповідача перед позивачем таким чином за розрахункові періоди серпня-вересня 2022р. складає суму у розмірі 3 540 809,75 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 1 623 156,46 грн донарахування за споживання у серпні 2022 вартості електроенергії понад заявлений обсяг, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для її задоволення, оскільки як вбачається із обставин справи, відповідач занижував дані про показники лічильника електроенергії, які він передавав у звітах, не лише у серпні 2022р., а й щонайменше в липні 2022р., у зв`язку із чим, менш ймовірним є те, що відповідач заявлене позивачем перевищення споживання (обсяг електроенергії понад заявлений обсяг) спожив одразу лише у серпні 2022, а не поступово - шляхом неодноразового заниження даних про показники лічильника протягом 2020-2022.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду, з огляду на те, що з наявних у матеріалах справи доказів вбачається наявність у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем (основного боргу) в сумі 3 540 809,75 грн за поставлену електроенергію, строк виконання якого настав і яке відповідачем не виконане, натомість, з огляду на недоведення позивачем правомірності застосування тарифу за перевищення споживання до сукупного обсягу електроенергії, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 540 809,75 грн основного боргу за поставлену електроенергію та відсутність підстави для стягнення з відповідача 1 623 156,46 грн за перевищення споживання, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі № 911/2372/22, відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що акт позапланової виїзної перевірки від 01.03.2023 №127 не містить висновків про те, що дії самого позивача щодо відповідача були неправомірними. Як зазначає відповідач, він звертався до НКЕРКП із скаргою як щодо третьої особи, так і позивача, однак актом НКЕРКП не встановлено неправомірних дій позивача. Крім того, висновок про те, що третя особа безпідставно нарахувала у серпні 2022р. обсяги спожитої електроенергії у розмірі 685 420 кВт* год та передала позивачу вказані обсяги для розрахунку за серпень 2022, обумовлений не тим, що відповідачу необхідно нарахувати обсяги спожитої електроенергії у будь-якому іншому конкретному розмірі, встановленому НКЕРКП, а тим, що третя особа після отримання листа відповідача від 06.09.2022 № 28 про незгоду із нарахуванням за серпень 2022р. не здійснила перевірку вказаних у рахунку показів лічильника, після чого третя особа повинна була, у разі потреби, виправити помилкові дані та проінформувати споживача (відповідача) про результати перевірки. При цьому вказаний Акт позапланової виїзної перевірки від 01.03.2023 №127 не містить підтвердження правової позиції відповідача у спорі про те, що зафіксована між третьою особою та відповідачем розбіжність становила саме 668000 кВт* год, про яку стверджує відповідач, але доказів чого відповідачем не надано. При цьому, відповідно до обставин цього спору позивача з відповідачем здійснене позивачем нарахування відповідачу обсягу споживання електроенергії за серпень 2022 ґрунтувалось не на даних, обчислених третьою особою, а на даних, переданих самим відповідачем через електронний кабінет споживача про показники лічильника відповідача за серпень 2022р., тобто нарахування позивачем відповідачу за активну електроенергію за серпень в сумі 3 586 421,77 грн, що відповідає 685420 кВт*год, відповідає даним, переданим самим відповідачем у звітах за липень-серпень 2022р.

Як вже зазначалось з 10.11.2020 ФОП Ємельянова Л.О. та ФОП Кобзар С.Г. не є субспоживачами ТОВ «ВКФ «Лігена» та обсяги використаної електроенергії ТОВ «ВКФ «Лігена» з 10.11.2020 не включають в себе обсяги використаної електроенергії ФОП Ємельянова Л.О. та ФОП Кобзар С.Г., тому, зважаючи на період виникнення заборгованості, стягнення якої є предметом спору в даній справі, а саме липень-вересень 2022, посилання відповідача на те, що спірні обсяги використаної електроенергії є саме наслідком розбіжності в обсягах між спожитою електроенергією відповідача та субспоживача є безпідставними.

Матеріалами справи підтверджується факт споживання ТОВ «ВКФ «Лігена» відповідних обсягів електричної енергії, а будь-яких доказів на підтвердження споживання іншого обсягу електричної енергії матеріали справи № 911/2372/22 не містять.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі № 911/2372/22, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі № 911/2372/22, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена» на рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі № 911/2372/22 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі № 911/2372/22 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена» на рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі № 911/2372/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2023 у справі № 911/2372/22 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу 911/2372/22 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено 15.05.2025.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич