ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2025 р. Справа№ 910/12550/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

розглянувши у письмову провадженні, без виклику сторін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.12.2024

у справі № 910/12550/24 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс»

про стягнення 19 287,65 грн -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (далі - позивач, КП «Керуюча компанія») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс» (далі - відповідач) про стягнення 19 287,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 17 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 17.04.2020 в частині своєчасної оплати передбачених цим правочином платежів у період з 17.04.2020 по 01.08.2024.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.12.2024 у справі №910/12550/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс» на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» заборгованість у розмірі 19 269,12 грн та судовий збір у розмірі 3 025,09 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Так, суд в оскаржуваному рішенні, зокрема, встановив, що заперечень щодо надання позивачем послуг з управління багатоквартирним будинком, їх обсягу та якості, відповідачем заявлено не було. Крім того, відповідачем під час розгляду даної справи не було надано доказів оплати вартості послуг з управління багатоквартирним будинком у розмірі 19 269,12 грн, а аргументи позивача не спростовані.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд зазначив, що позивачем помилково враховано місячний розмір вартості послуг з управління багатоквартирним будинком в розмірі 374,76 грн, водночас згідно із умовами договору, з урахуванням загальної площі приміщень, розмір вартості послуг з управління багатоквартирним будинком становить суму 374,40 грн (8,32 грн х 45,00 кв.м).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.12.2024 у справі №910/12550/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і не мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за твердженням апелянта, у матеріалах справи відсутні докази, що КП «Керуюча компанія» належним чином повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс» про збори, які відбулися 06.04.2020 року, на яких було затверджено тариф на послуги з управління будинком. У протоколі № 2 цих зборів також відсутній підпис представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс», що підтверджує відсутність участі відповідача в ухваленні цього рішення.

Крім того, апелянт зауважив, що питання встановлення відповідного тарифу для нежитлових приміщень взагалі не було предметом розгляду зборів співвласників.

При цьому, апелянт вказав, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» не надало жодних доказів проведення розрахунків для визначення тарифу, який би враховував специфіку нежитлових приміщень, як цього вимагає Постанова КМУ №529.

Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» самовільно та безпідставно розширила дію тарифу, встановленого виключно для квартир, а не для нежитлових приміщень, чим порушила права та законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс» як власника нежитлового приміщення.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» у своєму відзиві, наданому до суду 06.02.2025, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Також позивач зауважує, що співвласники у відповідності до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» самостійно обирають форму управління багатоквартирним будинком та управителя, та повідомляють про прийняте рішення. На зборах співвласників будинку 06.04.2020 Комунальне підприємство участі не приймало, оскільки не є власником будинку. Обов`язок підприємства повідомляти про збори співвласників, до яких воно не належить, не відноситься до компетенції підприємства.

Так, за твердженням позивача, станом на момент прийняття рішення суду № 910/12550/24 протокол зборів співвласників та договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 27.04.2020 № 17 є діючими. Предметом розгляду справи № 910/12550/24 є заборгованість, яка виникла внаслідок не виконання співвласником Товариством з обмеженою відповідальністю «Євростандарт плюс» умов договору від 27.04.2020 № 17.

При цьому, позивач вказав, що докази направлення 11.12.2024 позивачем претензії про сплату заборгованості на юридичну адресу відповідача, а також його засновнику та керівнику містяться в матеріалах справи. Відповіді позивачем не отримано, заборгованість відповідачем не сплачена.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів: Коротун О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.12.2024 у справі № 910/12550/24. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євростандарт плюс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з клопотанням про зупинення апеляційного провадження у справі №910/12550/24 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/318/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс» про зупинення апеляційного провадження у справі № 910/12550/24.

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на ст.ст.2,7,13 ГПК України, на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №910/12550/24 розглядалась протягом розумного строку.

Так, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача в межах викладених скаржником доводів та вимог не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

17.04.2020 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (далі - управитель) та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: м. Київ, вулиця Волинська, № 25 (далі - співвласник) в особі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, що діє на підставі протоколу № 2 зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку № 25 на вулиці Волинська, укладено договір № 17 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (далі - Договір), згідно з п. 1 якого, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком (далі - послуга з управління), що розташований за адресою: м. Київ, вулиця Волинська, № 25 (далі - будинок), а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Відповідно до п. 2 договору, список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, станом на дату укладення договору, зазначаються у додатку 1 до договору, що є невід`ємною його частиною. Загальні відомості про будинок зазначаються у додатку 2 до договору і є невід`ємною його частиною.

Згідно із п. 3 договору послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Послуга з управління надається відповідно до вимог до якості згідно з додатком 3 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Пунктом 5 договору передбачені права співвласників.

Кожен із співвласників зобов`язаний, зокрема: оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором (п. 6 договору).

Згідно із п. 10 договору, ціна послуги з управління становить 8,32 грн (в тому числі податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 5,78 грн відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі - кошторис витрат), що міститься у додатку 4 до цього договору; винагороду управителю в розмірі 1,16 грн на місяць.

Відповідно до п. 11. договору плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше останнього дня місяця наступного за розрахунковим. За бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Цей договір набирає чинності з 01.01.2020 та укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік (п.п. 30, 31 договору).

Згідно із п. 38 договору, останній має додатки, що є невід`ємною його частиною: додаток 1 «Список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності»; додаток 2 «Загальні відомості про будинок»; додаток 3 «Вимоги до якості послуги з управління будинком»; додаток 4 «Кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території».

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Багатоквартирний житловий будинок за адресою: вул. Волинська, 25 прийнятий в управління КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» згідно із наказом від 29.04.2020 № Н-69.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.12.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеравенко Т.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 1768, Товариство з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс» є власником нежитлового приміщення № 52 першого поверху в літері А, загальною площею 45,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Волинська, буд. 25.

Позивач на обґрунтування позову посилається на те, що 11.12.2023 він звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс» (м. Київ, вул. Волинська, 25) з претензією від 05.12.2023 № 108/38-4474, в якій повідомив про зобов`язання щомісячно в повному обсязі проводити оплату за експлуатаційні витрати та за обслуговування внутрішньо будинкових мереж згідно договору № 17/2/902 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та пропонував добровільно оплатити заборгованість в сумі 16 289,57 грн шляхом перерахування на рахунок, зазначений у даній претензії.

Проте, оплату наданих позивачем послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 17.04.2020 по 01.08.2024 у розмірі 19 287,65 грн відповідач не здійснив, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Предметом регулювання вказаного закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (частина 1 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

У пункті 6 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пункт 5 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" містить визначення житлово-комунальних послуг, за яким житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать:

- житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

- комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Нормами частини 1 статті 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: 1) витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; 2)винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін.

Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території враховує обов`язковий перелік робіт (послуг), який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, а також періодичність виконання (надання) робіт (послуг) з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. На вимогу споживача надається інформація про фактичні витрати управителя відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. На вимогу органу місцевого самоврядування надається інформація про кількісні та якісні показники наданих послуг з управління, їхню вартість, а також галузева звітність (частина 3 статті 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до частини першої ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. В одному багатоквартирному будинку договір про надання послуг з управління може укладатися одночасно не більш як з одним управителем.

Згідно із частиною 1 статті 1 Цивільного кодексу України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Як визначено частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень статей 1, 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласник багатоквартирного будинку - це власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Співвласник зобов`язаний своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку) (частина перша ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Згідно з частинами першою та другою ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: 2) визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; 3) обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; 4) визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком; 7) визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.

Частинами першою та другою ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем.

Відповідно до частини 5 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Як було встановлено вище, зборами співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: м. Київ, вул. Волинська, 25 були прийняті рішення про обрання уповноважених осіб (співвласників) для укладання договору з управителем будинку та здійснення контролю за його виконанням - ОСОБА_1 , ОСОБА_3, ОСОБА_2 та затверджено розмір вартості послуг з управління багатоквартирним будинком на рівні 8,32 грн за 1 м3 загальної площі квартири за місяць з ПДВ, про що складено та підписано протокол № 2 зборів співвласників багатоквартирного за місцезнаходженням: м. Київ, вул. Волинська, 25 від 06.04.2020.

17.04.2020 між співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: м. Київ, вулиця Волинська, № 25 (співвласник) в особі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, що діє на підставі протоколу № 2 зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку № 25 на вулиці Волинська, та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (управитель) був укладений договір № 17 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 17.04.2020, який прийнятий в управління згідно із наказом від 29.04.2020 № Н-69.

Умовами п. 30 та п. 31 вказаного договору передбачено, що він набирає чинності з 01.01.2020 року та укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік, що кореспондується із положеннями ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та частиною першою ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Проте, відповідно до п. 6 розділу VI Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в матеріалах справи відсутні докази створення станом на 01.01.2021 об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 25 по вул. Волинська, 25, співвласниками не прийнято рішення про форму управління вказаним багатоквартирним будинком та не оголошено конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку відповідно до частини п`ятої ст. 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, матеріали даної справи не містять доказів на підтвердження делегування органом місцевого самоврядування за результатами проведення конкурсу функцій управителя вказаного будинку іншому управителю чи особі, уповноваженій співвласниками або об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку.

Таким чином, колегія суддів відзначає, що вищевказаний договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є чинним та у судовому порядку не чинним не визнавався.

Водночас, матеріали справи не містять, а скаржником не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України доказів управління багатоквартирним будинком № 25 по вул. Волинська, 25 іншим управителем, ніж КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».

У відповідності до статті 360 Цивільного Кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Положеннями статті 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" унормовано, що суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території.

Як було встановлено вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс» є власником нежитлового приміщення № 52 на першому поверсі літери А, загальною площею 45,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Волинська, буд. 25 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.12.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеравенко Т.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 1768, а отже вказане Товариство було співвласником вищезазначеного будинку на рівні з іншими співвласниками будинку на момент підписання протоколу та договору, а отже має такі ж права та обов`язки щодо майна, яке йому належить, як і інші співвласники майна (житлових та нежитлових приміщень будинку).

Нормами частини четвертої ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 382 Цивільного кодексу України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частиною першою ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, передбачена своєчасна сплата за спожиті житлово-комунальні послуги (п. 10 частини першої ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п. 11. договору передбачено, що плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше останнього дня місяця наступного за розрахунковим. За бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс», як власником нежитлового приміщення № 52, загальною площею 45,00 кв.м, не було здійснено сплату вартості послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 17.04.2020 по 01.08.2024, у розмірі 19 287,65 грн.

При цьому, колегія суддів відзначає, що доказів складання актів-претензій щодо ненадання у період з квітня 2024 року по серпень 2024 року послуг, надання їх не в повному обсязі або надання послуг неналежної якості в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", матеріали справи не містять. Жодного доказу на спростування наведених позивачем обставин чи контррозрахунку заявленої до стягнення суми відповідач суду не надав.

Щодо твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що у матеріалах справи відсутні докази, що КП «Керуюча компанія» належним чином повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс» про збори, які відбулися 06.04.2020 року, на яких було затверджено тариф на послуги з управління будинком. У протоколі № 2 цих зборів також відсутній підпис представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс», що підтверджує відсутність участі відповідача в ухваленні цього рішення, колегія суддів відзначає наступне.

Так, співвласники у відповідності до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» самостійно обирають форму управління багатоквартирним будинком та управителя, та повідомляють про прийняте рішення. На зборах співвласників будинку 06.04.2020 КП «Керуюча компанія» участі не приймало, оскільки не є власником будинку. Обов`язок підприємства повідомляти про збори співвласників, до яких воно не належить, не відноситься до компетенції підприємства.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: м. Київ, вул. Волинська, 25 від 06.04.2020, оформлені протоколом № 2, у визначеному законом порядку не оскаржені і недійсними не визнані. Так само як і відсутні докази звернення відповідача з пропозиціями про внесення змін до спірного договору шляхом скликання загальних зборів. Договір підписаний уповноваженими особами (співвласниками), доказів протилежного матеріали справи не містять.

Твердження скаржника, що суд першої інстанції не врахував, що КП «Керуюча компанія» самовільно та безпідставно розширила дію тарифу, встановленого виключно для квартир, а не нежитлового приміщення, чим порушила права та законні інтереси ТОВ «Євростандарт Плюс» як власника нежитлового приміщення, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються вищевикладеними висновками суду.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок заборгованості позивача, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо його часткового задоволення в сумі 19 269,12 грн, оскільки позивачем помилково враховано місячний розмір вартості послуг з управління багатоквартирним будинком в розмірі 374,76 грн, водночас згідно із умовами договору, з урахуванням загальної площі приміщень, розмір вартості послуг з управління багатоквартирним будинком становить суму 374,40 грн (8,32 грн х 45,00 кв.м).

Крім того, колегія суддів відхиляє твердження скаржника, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» не надало жодних доказів проведення розрахунків для визначення тарифу, який би враховував специфіку нежитлових приміщень, як цього вимагає Постанова КМУ №529, оскільки порушення позивачем порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не доведено належними та допустимими доказами.

За загальним правилом, відповідно до частини третьої статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Так, доводи апеляційної скарги позивача фактично зводяться до переоцінки обставин, правильно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.12.2024 у справі № 910/12550/24 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.12.2024 у справі № 910/12550/24 слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт Плюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.12.2024 у справі № 910/12550/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.12.2024 у справі № 910/12550/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/12550/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім