ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3649/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» , с.Дар`ївка Херсонської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 25.11.2024 року м. Одеса, суддя першої інстанції Рога Н.В.

у справі № 916/3649/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал енерджі солюшен», м. Київ

до відповідача: Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», с. Дар`ївка Херсонської області

про стягнення 28 552 грн 78 коп.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал енерджі солюшен», м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», с. Дар`ївка Херсонської області на його користь грошових коштів у розмірі 28 552 грн 78 коп., а також відшкодувати судовій збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за умовами договору про постачання електричної енергії зобов`язань в частині своєчасної та остаточної оплати вартості спожитої протягом грудня 2023 року електричної енергії.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.11.2024 року у справі №916/3649/24 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал енерджі солюшен» задоволено частково. Стягнуто з Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», с.Дар`ївка, Херсонської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал енерджі солюшен», м. Київ заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 28 552 грн 78 коп.; витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведені належними та допустимими доказами по справі та не спростовані відповідачем під час розгляду справи фактичні обставини щодо наявності у відповідача боргу перед позивачем, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 28 552 грн 78 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі. Також, суд першої інстанції, частково задовольняючи вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, врахував критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої фактичності та неминучості) та розумність їх розміру, дійшов висновку, що розумним, співмірним та справедливим у даному випадку буде стягнення з Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», с. Дар`ївка Херсонської області витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн з відмовою в іншій частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Державна установа «Дар`ївська виправна колонія (№10)», с. Дар`ївка Херсонської області з рішенням суду першої інстанції не погодилась, тому звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Одеської області від 25 листопада 2024 року у справі № 916/3649/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал енерджі солюшен», м. Київ про стягнення 28 552 грн. 78 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, скаржник, посилаючись на обставини по суті справи, зазначив, що основним документом і підтвердженням поставленої електричної енергії є акт приймання-передачі електричної енергії за відповідний розрахунковий період.

Отже, скаржник стверджує, що судом першої інстанції проігноровано факт, що позивачем було порушено умови договору стосовно надання такого акту. Суд прийняв до уваги акт приймання- передачі електричної енергії, який начебто надісланий відповідачу.

Проте, скаржник зазначає, що це не відповідає дійсності, оскільки доказів підтвердження отримання його установою позивачем надано не було. За спожиту електричну енергію відповідач розрахувався відповідно до акту прийому-передачі електричної енергії №698 від 20.12.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією №2025 від 25.12.2023 року. В травні 2024 року позивачем було надіслано акт приймання-передачі електричної енергії № 802 від 31.12.2023 року, чим було порушено норми бюджетного законодавства України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» , с.Дар`ївка Херсонської області на рішення Господарського суду Одеської області від 25.11.2024 року у справі № 916/3649/24, справу вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Позивач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу в строк, визначений ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження у справі, не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Приписи п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначають, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму (що станом на момент подання позову у даній справі складає 3028 грн.).

В порядку спрощеного провадження за законом підлягають розгляду малозначні справи, і в даному випадку єдиним критерієм для такого розгляду є саме ціна позову. Судова колегія дійшла висновку, що у даному випадку справа № 916/3649/24 відповідає ознакам малозначної справи за законом, оскільки ціна позову складає 28 552 грн. 78 коп.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», с. Дар`ївка Херсонської області не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 25.11.2024 року у справі № 916/3649/24 є таким, що не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

26 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал енерджі солюшен», що діяло на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виданої згідно постанови НКРЕКП від 19.07.2022 №766, (постачальник) та Державною установою «Дар`ївська виправна колонія (№10)» (споживач) укладено договір №ГЕС-03/2023/17/К-1 про постачання електричної енергії, відповідно до умов п. 2.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за предметом закупівлі «Електрична енергія» (код ДК 021:2015-09310000-5), а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п.1.1 договору №ГЕС-03/2023/17/К-1, цей договір укладено за результатами здійснення процедури закупівлі згідно із Законом України «Про публічні закупівлі», постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, а також положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ.

Згідно з п. 2.3. договору кількість (обсяг) електричної енергії, яка постачається за цим договором визначено у додатку 1 «Обсяги та умови постачання до договору про поставку електричної енергії споживачу» та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з передачі.

Згідно п. 3.1 договору строк поставки товару: з 01.04.2023 року по 31.12.2023 року.

Невід`ємною частиною договору є Заява-приєднання до договору №ГЕС-03/2023/17/К-1 від 27.03.2023 року, додаток 1 «Обсяги та умови постачання до договору про поставку електричної енергії споживачу», додаток 2 «Специфікація» та додаток 3 « Порядок зміни умов договору».

Згідно з п. 3.4. договору місце постачання товару визначено у додатку 1 «Обсяги та умови постачання до договору про поставку електричної енергії споживачу» до цього договору.

Відповідно до п. 5.1. договору №ГЕС-03/2023/17/К-1 від 27.03.2023 року загальна ціна цього договору становить 138 600 грн, в т.ч. ПДВ 23 100 грн. Споживач бере бюджетні зобов`язання за цим договором відповідно до наявних бюджетних асигнувань відповідно до ст. 23 і 48 Бюджетного кодексу України в межах суми, зазначеної в п. 5.1 цього договору.

Згідно з п. 5.2 договору ціна за одиницю товару визначається у додатку 2 до цього договору. Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, яка зазначена в додатку 2 до цього договору.

Відповідно до п. 5.3 договору ціна за одиницю товару за цим договором може змінюватись з дотриманням сторонами норм, передбачених п. 19 постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022р. №1178, що оформлюється додатковою угодою, у порядку визначеному у додатку 3 цього договору.

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії та актах приймання-передачі електричної енергії за цим договором у розмірі, який зазначений у додатку 2 до цього договору та є чинною у розрахунковому періоді.

За умовами п. 5.5. договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок постачальника із спеціальним режимом використання.

Оплата за фактично поставлену електричну енергію визначаються на умовах післяплати з дотриманням бюджетного законодавства України.

Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника.

Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за фактично поставлену електричну енергію відповідно до умов цього договору. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Відповідно до умов п. 5.6. договору оплата поставленої електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем протягом 10 робочих днів з моменту підписання сторонами акту приймання- передачі електричної енергії, за відповідний розрахунковий період. Споживач протягом 3 (трьох) робочих днів від дня отримання пакету розрахункових документів (рахунок, два примірника акту приймання - передачі електричної енергії, тощо) зобов`язаний надати постачальнику підписаний акт приймання - передачі електричної енергії. У випадку, якщо протягом зазначеного періоду постачальник не отримає підписаний споживачем примірник акту або обгрунтованої відмови, акт вважається погодженим та підписаним споживачем.

Згідно п. 6.2. договору споживач зобов`язався, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору та за ціною, яка зазначена у додатку 2 до цього договору.

За умовами п. 14.1 договору №ГЕС-03/2023/17/К-1 від 27.03.2023 року він набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 31.12.2024 року, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Відповідно до ч. 6 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» дія договору може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20% від суми, визначеної в договорі, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Пунктом 7 додатку 1 до договору зазначено кількість товару (обсяги постачання електричної енергії) квт*год 33 000.

Додатковою угодою №2 до договору №ГЕС-03/2023/17/К-1 від 27.03.2023 сторони домовились викласти додаток 2 до договору в редакції додатку 2 до цієї додаткової угоди щодо зміни ціни за одиницю товару, зокрема, домовилися, що ціна електричної енергії як товару (без ПДВ) становить 4,5283 грн/кВт*год., а також сторони домовились викласти додаток 1 до договору в редакції додатку 1 до цієї додаткової угоди, згідно п. 7 якого кількість товару (обсяги постачання електричної енергії) квт*год становить 13 576,9221818. Пунктом 1 додатку 1 зазначено найменування споживача ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)», а в п. 3.1. додатку 1 визначено адресу об`єкта Херсонська область, Білозерський район, с. Дар`ївка.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, ціну та обсяг, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони підписали акт №698 прийому-передачі електричної енергії від 20.12.2023 року, згідно якого у період з 01.12.2023 року по 20.12.2023 року відповідач спожив електроенергії у обсягах 2 929,92 кВт/год на суму 17 626 грн 65 коп. (з ПДВ).

Відповідно до платіжної інструкції №2025 від 25.12.2023, відповідач сплатив за спожиту електричну енергію згідно акту №698 прийому-передачі електричної енергії від 20.12.2023 кошти у розмірі 17 626 грн 65 коп.

Згідно акту №802 прийому-передачі електричної енергії відповідач у період з 01.12.2023 по 31.12.2023 спожив електроенергії у обсягах 7 676,00 кВт/год на суму 46 179 грн 43 коп. (з ПДВ).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал енерджі солюшен» направило на адресу Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» два примірника акту №802 прийому-передачі електричної енергії для підписання останнім, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти №443 від 22.04.2024 року та описом вкладення.

Інших належних та допустимих доказів щодо сплати заборгованості за договором про постачання електричної енергії з боку відповідача матеріали справи не містять.

Предметом позову у справі № 916/3649/24 є наявність або відсутність підстав для стягнення з Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», с.Дар`ївка Херсонської області суми заборгованості за поставлену Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал енерджі солюшен», м.Київ електричну енергію у розмірі 28 552 грн. 78 коп.

Оскільки у даному разі рішення суду першої інстанції апелянтом оскаржується лише в частині задоволення місцевим господарським судом позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал енерджі солюшен», м. Київ заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 28 552 грн 78 коп., то висновки та мотиви в частині часткового задоволення Господарським судом Одеської області позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал енерджі солюшен», м. Київ про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, в силу вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги, в апеляційному порядку не переглядаються.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви, за якими суд апеляційної інстанції не погоджується з аргументами, викладеними скаржником в апеляційній скарзі.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами частини першої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно із частиною першою статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначені Законом України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» (зараз і надалі в редакції, чинній на дату виникнення спірних відносин) основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; правилами роздрібного ринку; іншими нормативно-правовими актами. Кодекс систем розподілу та правила роздрібного ринку затверджуються Регулятором (Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг).

Згідно з частиною п`ятою статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» правила роздрібного ринку передбачають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку, права та обов`язки учасників ринку, процедуру заміни споживачем постачальника електричної енергії, умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, процедуру розгляду скарг споживачів, особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, постачальником «останньої надії».

За змістом частин другої, шостої та сьомої статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

У пункті 1.1.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 №312, (надалі - Правила роздрібного ринку електричної енергії, зараз і надалі - в редакції, чинній на дату виникнення спірних відносин) передбачено, що електрична енергія (активна) - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.

Відповідно до пункту 1.2.8. Правил роздрібного ринку електричної енергії постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку.

На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами (пункт 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії).

Пунктом 3.1.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Таким чином, укладений між сторонами у справі договір є підставою для виникнення у них господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із пунктом 4.12. Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку (пункт 4.13. Правил роздрібного ринку електричної енергії).

Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу (пункт 4.14. Правил роздрібного ринку електричної енергії).

Відповідно до пункту 4.21. Правил роздрібного ринку електричної енергії оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів, а споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (пункти 5.2.1., 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії).

Так, як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2023 року між Товариствам з обмеженою відповідальністю «Глобал енерджі солюшен», що діяло на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виданої згідно постанови НКРЕКП від 19.07.2022 №766, (постачальник) та Державною установою «Дар`ївська виправна колонія (№10)» (споживач) укладено договір №ГЕС-03/2023/17/К-1 про постачання електричної енергії, відповідно до умов п. 2.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за предметом закупівлі «Електрична енергія» (код ДК 021:2015-09310000-5), а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Додатком 2 до договору сторони узгодили вартість електричної енергії на рівні 3,50 грн. без ПДВ за 1 кВт/год і 4,20 грн з ПДВ за 1 кВт/год.

Додатковою угодою №2 від 12.09.2023 до договору сторони узгодили вартість електричної енергії на рівні 6,01608 грн з ПДВ за 1 кВт/год з 01.08.2023 року.

Так, за договором у період з 01.12.2023 року по 31.12.2023 року на об`єкти відповідача було поставлено електричну енергію обсягом 7 676 кВт/год на загальну суму 46 179 грн 43 коп. з ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони підписали акт №698 прийому-передачі електричної енергії від 20.12.2023, згідно якого у період з 01.12.2023 по 20.12.2023 спожив електроенергії у обсягах 2 929,92 кВт/год на суму 17 626 грн 65 коп. (з ПДВ).

Платіжною інструкцією №2025 від 25.12.2023 року відповідач перерахував позивачеві 17 626 грн 65 коп.

На виконання умов договору позивач направив відповідачу два примірника акту прийому-передачі електричної енергії №802 від 31.12.2023 року та рахунок на оплату №802 від 31.12.2023 року на всю суму спожитої електроенергії.

Натомість частина електричної енергії по акту прийому-передачі електричної енергії №802 від 31.12.2023 року, який не був підписаний відповідачем, залишилась не оплаченою. Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за грудень 2023 року у розмірі 28 552 грн 78 коп., (46 179 грн 43 коп. - 17 626 грн 65 коп. = 28 552 грн 78 коп.).

Переглянувши в апеляційному порядку оскаржуване рішення суду першої інстанції, судова колегія вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що позивачем було виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання відповідно до договору, у строк та порядок, передбачений договором, належним чином та в повному обсязі, в свою чергу, відповідачем до суду першої інстанції не надано доказів погашення суми за спожиту електричну енергію, внаслідок чого задоволення місцевим господарським судом позовних вимог про стягнення з нього суми у розмірі 28 552 грн 78 коп. є цілком обґрунтованими.

При цьому судовою колегією не прийняті до уваги доводи відповідача про те, що в травні 2024 року позивачем було надіслано акт приймання-передачі електричної енергії № 802 від 31.12.2023 року, чим було порушено норми бюджетного законодавства України, оскільки незважаючи на те, що дійсно, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було направлено на адресу відповідача два примірника акту №802 прийому-передачі електричної енергії для підписання останнім, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти №443 від 22.04.2024 року та описом вкладення, умовами договору не передбачено обов`язку позивача дотримуватися норм бюджетного законодавства України щодо строків направлення актів..

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 5.7 договору, який був укладений сторонами належним чином і підписаний відповідачем без заперечень та зауважень, споживач протягом 3(трьох) робочих днів від дня отримання пакету розрахункових документів (рахунок, два примірника акту приймання-передачі електричної енергії, тощо) зобов`язаний надати постачальнику підписаний акт приймання- передачі електричної енергії. У випадку, якщо протягом зазначеного періоду постачальник не отримає підписаний споживачем примірник акту або обґрунтованої відмови, акт вважається погодженим та підписаним сторонами.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскільки акт прийому-передачі електричної енергії №802 від 31.12.2023 року не був повернутий у строки, визначені договором з обгрунтованою відмовою від його підписання, такий акт вважається погодженим та підписаним відповідачем і є підставою для стягнення з відповідача залишку боргу за спожиту електроенергію, оскільки є належним доказом у справі.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту ст.79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 16.02.2021 у справі №927/645/19.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою ВС у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Як вже зазначалося раніше за текстом постанови, надаючи оцінку всім доказам та доводам позивача у їх сукупності із застосуванням стандарту доказування «вірогідності доказів», судова колегія доходить висновку про те, що докази, надані позивачем на підтвердження обставини несплати відповідачем грошових коштів за поставлену електричну енергію у вищезазначеному розміру є такими, що відповідають таким стандартам, а відповідач не спростував їх належними та допустимими доказами ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції..

Тому колегія суддів вважає, що у даному випадку суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, вірно застосував положення національного законодавства, надав вірну оцінку спірним правовідносинам у контексті зазначених норм, у зв`язку із чим оскаржуване рішення, яке переглядається в апеляційному порядку, є правомірним, а доводи апелянта, зазначені ним в апеляційній скарзі, є такими, що фактично зводяться лише до незгоди з судовим рішенням, що не може бути обґрунтованою підставою для його скасування або зміни.

Враховуючи викладене, доводи Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», с.Дар`ївка Херсонської області, викладені в апеляційній скарзі, є такими, що не спростовують наведених висновків господарського суду першої інстанції, а, відтак, підстави для скасування чи зміни судового рішення у даному випадку відсутні.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», с. Дар`ївка Херсонської області не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 25.11.2024 року у справі № 916/3649/24 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», с.Дар`ївка Херсонської області на рішення Господарського суду Одеської області від 25.11.2024 року у справі № 916/3649/24 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 25.11.2024 року у справі № 916/3649/24 залишити без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 15 травня 2025 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді С.І.Колоколов
Я.Ф.Савицький