ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2025 року м.Дніпро Справа № 908/1754/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.

представники сторін:

розпорядник майна: Сидорчук І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 року у справі №908/1754/24 (суддя Юлдашев О.О.)

кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАРЕСУРС-1", (88000 Україна, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Жупанатська, буд. 18)

боржник Товариство з обмеженою відповідальністю "АВГУСТА", (69106 Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 5)

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулось Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" з заявою з грошовими вимогами до боржника на суму 13 704 386, 34 грн.

За змістом поданої заяви вбачається, що заборгованість боржника перед заявником виникла за договором про надання послуг з передачі електричної енергії №1890-02024 від 21.10.2020 року за період з листопада 2020 року по грудень 2023 року та складає 13 704 386,34 грн, з яких:

- пеня за несвоєчасну оплату послуг - 1 710 591,68 грн.

- штраф за несвоєчасну оплату послуг - 9 699 762,70 грн.

- інфляційні втрати - 1 907 452,01 грн.

- 3% річних -386 579,95 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 року у даній справі, зокрема, визнано кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до боржника у розмірі 1 584 362,88 грн пеня, з шостою чергою задоволення, 1 138 915,96 грн інфляційні втрати, 386 579,95 грн з четвертою чергою задоволення (за мотивувальною частиною ухвали це сума 3%річних) та 6 056,00 грн судового збору з першою чергою задоволення; грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в іншій частині відхилено.

Ухвалюючи рішення в частині відхилення грошових вимог, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що штрафні санкції нараховані кредитором у період дії обмежень щодо нарахування пені, а також не вірно визначено розмір інфляційних втрат.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині відхилених грошових вимог НЕК "Укренерго" та прийняти нове рішення, яким визнати кредиторські вимоги НЕК "Укренерго" до ТОВ "Августа" в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до п. 6.7 договору встановлено, що у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню в розмірі 0,1 % (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу. НЕК "Укренерго" до заяви про визнання кредиторських вимог додало розрахунок заборгованості, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат, в якому чітко зазначений розрахунок штрафу та вихідні дані до нього.

Скаржник наголошує, що сума боргу 586 157, 93 грн і більше трималася у період з 23.11.2020 року по 29.11.2021 року, що є більшим за 30 днів. Саме тому на зазначену суму зобов`язання і був нарахований штраф відповідно до умов договору.

Щодо нарахування інфляційних втрат апелянт вказує, що з правильністю нарахування інфляційних втрат за перший місяць (грудень 2020 року), суд першої інстанції погодився.

При цьому, в кожному з розрахункових місяців логіка розрахунку інфляційних втрат, яку застосувало НЕК "Укренерго", є ідентичною, яка полягає в тому, що для обрахунку суми інфляційних втрат за розрахунковий період береться найбільша сума боргу в межах місяця, яка існувала протягом місяця більше 15 днів (відповідно до постанови Верховного Суду від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19). Така сума в розрахунку зазначена у колонці "Заборгованість в місяці більше 15 днів".

Щодо постанови НКРЕКП від 08.04.2020 року № 766 апелянт стверджує, що застосування штрафних санкцій за порушення господарського зобов`язання унормовано законами Цивільним та Господарським кодексами України, Законом України "Про ринок електричної енергії", а не актом індивідуальної дії, яким є постанова НКРЕКП №332.

Апелянт звертає увагу, що норми Цивільного, Господарського кодексу України та Закону про ринок є чинними і жодних умов чи застережень про можливість ненарахування штрафних санкцій та/або зупинення їх стягнення за рішенням суб`єкта владних повноважень (НКРЕКП) не містять.

На переконання скаржника, зазначені в п. 1 постанови НКРЕКП №766 настанови не мають характеру обов`язку, є рекомендаційними та не містять умови чи застереження про звільнення учасників ринку електричної енергії, зокрема, боржника, від сплати пені та штрафу за порушення умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії.

Боржник згідно відзиву просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. В обґрунтування зазначає, що із поданого кредитором розрахунку видно, що у всіх випадках періоди прострочення, за які кредитор нарахував боржнику штраф, складають не більше 30 днів, зокрема, як правило, такі періоди становлять від 1 до 8 днів.

При цьому, з розрахунку штрафу, який був наданий суду першої інстанції НЕК "Укренерго", вбачається, що станом на 22.11.2020 року у ТОВ "Августа" була відсутня заборгованість. У подальшому, у боржника протягом періоду з 23.11.2020 року по 25.11.2020 року виник борг у розмірі 586155, 86 грн.

Боржник наголошує, що 08.04.2020 року НКРЕКП прийнято обов`язкове до виконання учасниками ринку рішення, оформлене постановою № 766, про незастосування ОСП (яким є кредитор) до електропостачальників (яким є боржник) заходів, передбачених, зокрема, пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії (аналогічним за змістом з яким є пункт 6.7 договору про надання послуг), тобто щодо нарахування пені та стягнення штрафу. Встановлені вказаною постановою правила діяли в період з 08.04.2020 року до 26.01.2021 року, а тому у кредитора були відсутні підстави для нарахування пені у сумі 126 228, 80 грн та штрафу на суму 1 283 862, 82 грн.

За доводами боржника, для нарахування інфляційних втрат кредитор застосував невірну методику нарахування інфляційних втрат та помилково нарахував боржнику за спірний період інфляційні втрати на загальну суму 768 536,05 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2024 року для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя доповідач: Верхогляд Т.А., судді: Парусніков Ю.Б., Іванов О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги призначено на 31.03.2025 року на 10:00 год.

У судовому засіданні 31.03.2025 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 21.04.2025 року о 10:45 год.

У судовому засіданні 21.04.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.07.2024 року, зокрема, відкрито провадження у справі № 908/1754/24 про банкрутство ТОВ "Августа"; визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора до боржника у розмірі 20 448 000,00 грн основного боргу, сплачений судовий збір у розмірі 30 280, 00 грн та авансована грошова винагорода арбітражному керуючому 72 000,00 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Сидорчука І.С.

На офіційному веб-порталі судової влади України здійснено публікацію повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство за № 73605 від 15.07.2024 року.

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Приписами ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4, 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Заява кредитора має містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування; відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог; перелік документів, що додаються до заяви.

До заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

Для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Таким чином, відповідно до приписів ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд за наслідком надходження заяви про визнання кредиторських вимог у справі про банкрутство приймає одне з двох вищезазначених процесуальних рішень: про визнання або про відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Як зазначено вище, до господарського суду Запорізької області звернулось Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" із заявою з грошовими вимогами до боржника на суму 13 704 386,34 грн, з яких: пеня за несвоєчасну оплату послуг - 1 710 591,68 грн; штраф за несвоєчасну оплату послуг - 9 699 762,70 грн; інфляційні втрати - 1 907 452,01 грн; 3% річних - 386 579,95 грн.

Судом встановлено, що між ПрАТ "НЕК "Укренерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Августа" (далі - боржник, ТОВ "Августа") було укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 21.10.2020 року № 1890-02024 (далі - договір), із додатковими угодами до нього від 21.09.2021 року та 09.01.2023 року (т. 1 а.с.173-188).

За умовами договору, в розділі "порядок розрахунків" визначено розрахунковий період - 1 календарний місяць та передбачена поетапна попередня оплата:

- платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 5 цього договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 9, у кожен з наступних періодів:

- платіж - з 06 до 10 числа розрахункового місяця;

- платіж - з 11 д о 15 числа розрахункового місяця;

- платіж - з 16 до 20 числа розрахункового місяця;

- платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця;

Відповідно до п. 6.7. договору у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1 % (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Також за прострочення зазначеного терміну понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

Матеріалами справи, а саме - відповідними Актами приймання-передачі послуг за кожень місяць та рахунками-фактури підтверджується, що за період з листопада 2020 року по грудень 2023 року кредитором надавались послуги за договором.

Надані послуги були оплачені боржником у повному обсязі, однак мало місце недотримання передбаченого договором строку оплати послуг.

Як вбачається з доданого до заяви кредитора "Розрахунку заборгованості, 3 % річних та інфляційних втрат згідно з договором від 21.10.2020 року № 1890-02024", кредитор просив суд визнати його вимоги щодо стягнення штрафу за період з листопада 2020 року по лютий 2022 року у розмірі 9 699 762,70 грн.

Абзацом 4 пункту 6.7 договору про надання послуг сторони погодили, що у разі, якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі наданої послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх в оплату послуги наступних розрахункових періодів. За наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення.

Тобто, у відповідності до п. 6.7 договору за наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення.

Таким чином, сплата боржником кожного чергового платежу по договору фактично призводила до обнулення відліку початку прострочення виконання зобов`язань зі сплати планових платежів, передбачених п. 6.2. договору.

Перевіривши поданий розрахунок, колегія суддів зазначає, що з урахуванням зазначених вище положень договору, у всіх випадках періоди прострочення, за які кредитор нарахував боржнику штраф, складають не більше 30 днів.

Вказані обставини вказують на те, що ТОВ "Августа", допускаючи незначне порушення строків розрахунків по планових чи фактичних платежах по договору не більше, ніж на 8 днів, не могло порушити умови п. 6.7. договору, яким передбачено стягнення штрафу за прострочення зазначених термінів понад тридцять календарних днів.

Твердження скаржника про те, що сума боргу 586 157, 93 грн і більше трималася у період з 23.11.2020 року по 29.11.2021 року, що є більшим за 30 днів, є суперечливим, з огляду на те, що з розрахунку штрафу вбачається, що станом на 22.11.2020 року у ТОВ "Августа" була відсутня заборгованість, про що свідчить те, що у відповідній колонці розрахунку під назвою "Заборгованість, грн з ПДВ" зазначені цифри "-2, 07".

У подальшому, як вбачається з розрахунку, у боржника протягом періоду з 23.11.2020 року по 25.11.2020 року виник борг у розмірі 586 155, 86 грн.

Наведене свідчить, що на суму заборгованості у розмірі 586155, 86 грн, яка існувала протягом лише 3 (трьох) днів, кредитор нарахував боржнику 41 030, 91 грн штрафу.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 9 699 762,70 грн підлягають відхиленню.

Стосовно вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 1 907 452,01 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання відповідачем грошового зобов`язання.

У справі № 910/13071/19 Велика Палата Верховного Суду вказала на порядок розрахунку інфляційних втрат та наголосила, "що якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою від 17.07.2003 №1078 Кабінет Міністрів України (подібний висновок, викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 11.07.2024 у справі №910/5349/22).

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. А тому, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Розрахунок інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання відображається, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не нараховується.

Зазначений вище спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних втрат".

Судом першої інстанції було встановлено, що кредитор допустив низку помилок у нарахуванні інфляційних втрат, що обґрунтовується наступним.

За грудень 2020 року кредитор нарахував боржнику 49 981,05 грн інфляційних втрат, виходячи з бази нарахування (боргу) 5553449, 53 грн, тобто суми боргу, який існував більше 15 днів протягом грудня 2020 року. Такий методологічний підхід є вірним і не суперечить висновками Верховного суду.

Однак, у подальшому кредитор, задекларувавши у своєму розрахунку наведену методику нарахування інфляційних втрат, зокрема, вказавши у назві десятої колонки таблиці розрахунку, що ним буде враховуватись для розрахунку інфляційних втрат заборгованість в місяці більше 15 днів, здійснив нарахування по методу, який суперечить наведеним висновкам Верховного Суду, а саме:

1. Кредитор за базу для нарахування інфляційних втрат за січень 2021 року взяв борг у розмірі 8 276 715, 49 грн, натомість у цьому місяці борг ТОВ "Августа" існував більше 15 днів лише у розмірі 3 276 404,6 грн. Таким чином, за вказаний місяць розмір інфляційних втрат склав 42 593,26 грн. Розбіжність між нарахованим кредитором розміром інфляційних втрат становить 65 004,04 грн.

2. За базу для нарахування інфляційних втрат за лютий 2021 року кредитор взяв борг у розмірі 7 646 279, 04 грн, натомість у цьому місяці борг ТОВ "Августа" існував більше 15 днів лише у розмірі 2 723 821,43 грн. Таким чином, за вказаний місяць розмір інфляційних втрат склав в дійсності 27 238,21 грн. Розбіжність між нарахованим кредитором розміром інфляційних втрат становить 49 224,58 грн.

3. За базу для нарахування інфляційних втрат за березень 2021 року кредитор взяв борг у розмірі 9 557 848,8 грн, натомість у цьому місяці борг ТОВ "Августа" існував більше 15 днів лише у розмірі 6 212 706,14 грн. Таким чином, за вказаний місяць розмір інфляційних втрат склав 105 616,00 грн. Розбіжність між нарахованим кредитором розміром інфляційних втрат становить 56 867,43 грн.

4. За базу для нарахування інфляційних втрат за квітень 2021 року кредитор взяв борг у розмірі 7 720 527, 17 грн, натомість у цьому місяці борг ТОВ "Августа" існував більше 15 днів лише у розмірі 3 451 705,59 грн. Таким чином, за вказаний місяць розмір інфляційних втрат склав 24 161,94 грн. Розбіжність між нарахованим кредитором розміром інфляційних втрат становить 29 881,75 грн.

5. За базу для нарахування інфляційних втрат за травень 2021 року кредитор взяв борг у розмірі 10 672 053, 95 грн, натомість у цьому місяці борг ТОВ "Августа" існував більше 15 днів лише у розмірі 3 907 218, 21 грн. Таким чином, за вказаний місяць розмір інфляційних втрат склав 50 793,84 грн. Розбіжність між нарахованим кредитором розміром інфляційних втрат становить 87 942,86 грн.

6. За базу для нарахування інфляційних втрат за червень 2021 року кредитор взяв борг у розмірі 9 365 322, 63 грн, натомість у цьому місяці борг ТОВ "Августа" існував більше 15 днів лише у розмірі 4 954 293, 73 грн. Таким чином, за вказаний місяць розмір інфляційних втрат склав 9 908,59 грн. Розбіжність між нарахованим кредитором розміром інфляційних втрат становить 8 822,06 грн.

7. За базу для нарахування інфляційних втрат за липень 2021 року кредитор взяв борг у розмірі 11 027 572, 25 грн, натомість у цьому місяці борг ТОВ "Августа" існував більше 15 днів лише у розмірі 6 893 080, 11 грн. Таким чином, за вказаний місяць розмір інфляційних втрат склав 6 893,08 грн. Розбіжність між нарахованим кредитором розміром інфляційних втрат становить 4 134,49 грн.

8. За базу для нарахування інфляційних втрат за вересень 2021 року кредитор взяв борг у розмірі 6 303 663, 50 грн, натомість у цьому місяці борг ТОВ "Августа" існував більше 15 днів лише у розмірі 4 347 792, 24 грн. Таким чином, за вказаний місяць розмір інфляційних втрат склав 52 173,51 грн. Розбіжність між нарахованим кредитором розміром інфляційних втрат становить 23 470,45 грн.

9. За базу для нарахування інфляційних втрат за жовтень 2021 року кредитор взяв борг у розмірі 8 397 339, 52 грн, натомість у цьому місяці борг ТОВ "Августа" існував більше 15 днів лише у розмірі 5 090 732, 39 грн. Таким чином, за вказаний місяць розмір інфляційних втрат склав 45 816,59 грн. Розбіжність між нарахованим кредитором розміром інфляційних втрат становить 29 759,47 грн.

10. За базу для нарахування інфляційних втрат за листопад 2021 року кредитор взяв борг у розмірі 8 816 692, 29 грн, натомість у цьому місяці борг ТОВ "Августа" існував більше 15 днів лише у розмірі 4 795 376, 78 грн. Таким чином, за вказаний місяць розмір інфляційних втрат склав 38 363,01 грн. Розбіжність між нарахованим кредитором розміром інфляційних втрат становить 32 170,53 грн.

11. Базу для нарахування інфляційних втрат за грудень 2021 року кредитор у своєму розрахунку не вказав, як і розмір інфляційних втрат за грудень 2021 року, об`єднавши грудень 2021 та січень 2022 в один розрахунок інфляційних збитків. Проте, за базу для нарахування інфляційних втрат за грудень 2021 року слід брати борг у розмірі 5 166 154, З грн (такий борг ТОВ "Августа" існував більше 15 днів у цьому місяці). Таким чином, за вказаний місяць розмір інфляційних втрат склав 30 996,93 грн. Базу для нарахування інфляційних втрат за січень 2022 року кредитор у своєму розрахунку також не вказав, як і розмір інфляційних втрат за січень 2022 року. Проте, за базу для нарахування інфляційних втрат за січень 2022 року слід брати борг у розмірі 6 230 996, 75 грн (такий борг ТОВ "Августа" існував більше 15 днів у цьому місяці). Таким чином, за січень 2022 розмір інфляційних втрат склав 81 002,96 грн. Розбіжність між нарахованим кредитором розміром інфляційних втрат за грудень 2021 та січень 2022 становить 88 380,24 грн.

12. За базу для нарахування інфляційних втрат за березень 2022 року кредитор взяв борг у розмірі 11 267 201, 34 грн, натомість у цьому місяці борг TОB "Августа" існував більше 15 днів лише у розмірі 7 409 659, 45 грн (враховуючи платіж, здійснений 31.03.2022 року у розмірі 11 млн. грн). Таким чином, за вказаний місяць розмір інфляційних втрат склав 333 434,68 грн. Розбіжність між нарахованим кредитором розміром інфляційних втрат становить 173 589,38 грн.

13. За базу для нарахування інфляційних втрат за квітень 2022 року кредитор взяв борг у розмірі 6 787 290,29 грн, натомість у цьому місяці борг ТОВ "Августа" існував більше 15 днів лише у розмірі 4 134 834, 42 грн. Таким чином, за вказаний місяць розмір інфляційних втрат склав 128 179,87 грн. Розбіжність між нарахованим кредитором розміром інфляційних втрат становить 82 226,13 грн.

14. За базу для нарахування інфляційних втрат за травень 2022 року кредитор взяв борг у розмірі 5 512 040,11 грн, натомість у цьому місяці борг ТОВ "Августа" існував більше 15 днів лише у розмірі 4 139 349, 65 грн. Таким чином, за вказаний місяць розмір інфляційних втрат склав 111 762,44 грн. Розбіжність між нарахованим кредитором розміром інфляційних втрат становить 37 062,64 грн.

Таким чином, кредитор, застосувавши невірну методику нарахування інфляційних втрат, помилково нарахував боржнику за спірний період інфляційні на загальну суму 768 536, 05 грн.

Колегія суддів, здійснивши перевірку розрахунку інфляційних втрат, встановила, що суд першої інстанції у повній мірі врахував висновки Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19 щодо застосування механізму розрахунку інфляційних втрат в порядку частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, та зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення кредиторських вимог у цій частині. Відтак, доводи апеляційної скарги з цього питання є необґрунтованими.

В частині нарахованих 3% річних судове рішення не оскаржується, а тому не переглядається судом апеляційної інстанції.

Що стосується нарахування пені, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 08.04.2020 року № 766 "Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни надано настанови Оператору системи передачі (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників заходи, передбачені підпунктами 1- 6 пункту 1.7.2 глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 307 та заходи, передбачені пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком 6 Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від, 14.03.2018 року № 309. Також постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 08.04.2020 року № 766 "Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що електропостачальники не набувають статусу "Дефолтний".

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.04.2020 року № 905 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 766" пункт 1 постанови від 08.04.2020 року № 766 замінено двома новими пунктами 1 та 2 такого змісту: 1. Оператору системи передачі (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників та операторів систем розподілу заходи, передбачені пунктом 1.7.5 глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307. Електропостачальники та оператори систем розподілу не набувають статусу "Дефолтний". 2. Оператору системи передачі (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників заходи, передбачені пунктами 5.7 та 7.4 Типового договору (або пунктами, аналогічними за змістом в укладених сторонами договорах).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.01.2021 року № 93 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 08.04.2020 № 766" виключено пункт 2 постанови від 08.04.2020 року № 766.

Таким чином, 08.04.2020 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято обов`язкове до виконання учасниками ринку рішення, оформлене постановою № 766, про незастосування оператором системи передачі до електропостачальників заходів, передбачених, зокрема, пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії (аналогічним за змістом з яким є пункт 6.7 договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 року № 0205-02024), тобто щодо нарахування пені та стягнення штрафу. Встановлені цією постановою правила діяли у період з 08.04.2020 року до 26.01.2021 року. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.07.2023 року у справі № 910/10061/22, від 09.11.2022 року у справі № 904/5899/21.

За таких обставин колегія суддів констатує, що до правовідносин, які виникли у цій справі між кредитором та боржником в частині стягнення пені та штрафу за порушення строків розрахунків за договором про надання послуг з передачі електричної енергії підлягають застосуванню положення постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 08.04.2020 року № 766 щодо ненарахування пені та стягнення штрафу у період з 08.04.2020 року до 26.01.2021 року. Подібні висновки викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 року у справі № 912/1941/21 та постановах Верховного Суду від 04.07.2023 року у справі № 910/10061/22, від 09.11.2022 року у справі № 904/5899/21.

Колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції у справі № 908/1754/24 в цій частині наведеному не суперечать.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що штрафні санкції, нараховані кредитором за період з 08.04.2020 року по 26.01.2021 року, тобто в період дії відповідних положень постанови НКРЕКП ВІД 08.04.2020 року № 766, є безпідставними та підлягають відхиленню, а саме пеня на суму - 126 228,80 грн.

Те ж саме стосується і штрафу у розмірі 1 283 862,82 грн, який вже було відхилено судом з інших підстав.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на те, що настанови постанови НКРЕКП №766 не мають характеру обов`язку, а є рекомендаційними, оскільки Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг своєю постановою затвердила Кодекс системи передачі, додатком до якого є Типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії, від змісту якого сторони не можуть відступати, а пізніше своєю постановою зазначила про тимчасове (починаючи з 08.04.2020 року) незастосування окремих положень цього Типового договору та всіх договорів, укладених на його підставі, зокрема, щодо нарахування пені та стягнення штрафу, з подальшим поновленням застосування таких положень з 27.01.2021 року. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.07.2023 року у справі № 910/10061/22, від 09.11.2022 року у справі № 904/5899/21.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених обставин справи апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 року у справі №908/1754/24 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 року у справі №908/1754/24 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Постанова складена у повному обсязі 21.05.2025 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков