ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Справа №918/124/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Петухов М.Г.

суддя Гудак А.В.

секретар судового засідання Переходько К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареджі Ю" на рішення Господарського суду Рівненської області від 17.02.2025 (суддя Войтюк В.Р., повне рішення складено 25.02.2025)

за позовом ОСОБА_1

до 1) Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареджі Ю"

3) ОСОБА_2

4) ОСОБА_3

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:

1) ОСОБА_4

2) ОСОБА_5

3) ОСОБА_6

4) ОСОБА_7

5) ОСОБА_8

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача -Товариство з обмеженою відповідальністю "Граддор"

про визнання недійсними рішень загальних зборів від 28.11.2022; про визнання недійсним статуту; про припинення за відповідачем-2 права власності на частки у статутному капіталі у розмірі 2,4590 % та 91,8032 %; про переведення на позивача прав і обов`язків покупця відповідача-2 за договорами купівлі-продажу частки від 06.12.2022 та від 13.12.2022; визнання позивача власником частки у розмірі 91,8032 %

за участю представників:

позивача - ОСОБА_9 ,

відповідача-1 - Мосійчука А.П.,

відповідача-2 - не з`явився,

відповідача-3 - не з`явився,

відповідача-4 - не з`явився,

третіх осіб - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 17.02.2025 позовні вимоги в частині визнання недійсними всіх прийнятих рішень загальних зборів власників - членів організації орендарів Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого від 01.12.2022, які оформлені протоколом №8/2022 від 01.12.2022 та скасування рішення державного реєстратора Городоцької сільської ради Кондратюк І.С. №030000014 від 02.12.2022 залишено без розгляду.

Позов задоволено:

- визнано недійсними всі прийняті рішення загальних зборів власників - членів організації орендарів Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" ім. М.Сивого від 28.11.2022, які оформлені протоколом №7/2022 від 28.11.2022;

- визнано недійсним статут Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого, затверджений протоколом №7/2022 від 28.11.2022 та скасовано реєстраційний запис державного реєстратора Городоцької сільської ради Кондратюк І.С. №029000014 від 29.11.2022;

- припинено право власності ТОВ "Ареджі Ю" на частку у розмірі 2,4590% у статутному капіталі Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" ім. М.Сивого номінальною вартістю 1500,00 грн, яка набута ним на підставі протоколу №8/2022 загальних зборів власників - членів організації орендарів Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" ім. М.Сивого від 01.12.2022;

- переведено на ОСОБА_1 права і обов`язки покупця ТОВ "Ареджі Ю" за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" ім. М.Сивого від 06.12.2022;

- переведено на ОСОБА_1 права і обов`язки покупця ТОВ "Ареджі Ю" за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" ім. М.Сивого від 13.12.2022;

- припинено право власності ТОВ "Ареджі Ю" на частку у розмірі 91,8032% у статутному капіталі Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" ім. М.Сивого номінальною вартістю 56 000,00 грн, яка є предметом договорів купівлі-продажу частки у статутному капіталі Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" ім. М.Сивого від 06.12.2022 та 13.12.2022;

- визнано ОСОБА_1 власником частки у розмірі 91,8032% у статутному капіталі Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" ім. М.Сивого номінальною вартістю 56000,00 грн, яка є предметом договорів купівлі-продажу частки у статутному капіталі Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" ім. М.Сивого від 06.12.2022 та 13.12.2022.

Стягнуто з Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" ім. М.Сивого, ТОВ "Ареджі Ю", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 4611,00 грн з кожного судового збору.

Суд першої інстанції вказав, що оскільки позивач внаслідок порушення порядку скликання загальних зборів 28.11.2022 не зміг належним чином підготуватись до загальних зборів, йому не було надано для ознайомлення документи в порушення ч.5 ст.32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", що позбавило ОСОБА_1 належної, а головне завчасної можливості на ознайомлення з проектом змін до статуту, розгляд 28.11.2022 питання порядку денного щодо затвердження нової редакції статуту є протиправним, а такі дії відповідача-1 призвели до порушення законних прав позивача як учасника товариства, що є підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів від 28.11.2022.

Господарський суд встановив, що при проведенні 28.11.2022 загальних зборів учасників відповідача-1, був відсутнім кворум під час голосування про внесення змін до статуту, нова редакція якого передбачає, що власник підприємства має право продати або іншим чином передати у власність свою частку у статутному капіталі (корпоративні права), одному або кільком іншим власникам підприємства у будь-який момент без згоди інших власників чи рішення загальних зборів учасників, - адже для прийняття рішення по даному питанню закон вимагає присутності усіх учасників товариства, а також їхнє одностайне рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що як при скликанні, так і при проведенні загальних зборів учасників відповідача-1 допущено порушення Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", оспорюване рішення прийняте, серед іншого, за відсутності кворуму, а відтак позовні вимоги про визнання недійсними всіх рішень загальних зборів товариства, оформлених протоколом №7/2022 від 28.11.2022 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а всі рішення за результатами даних зборів, оформлені протоколом №7/2022 від 28.11.2022 року, в тому числі визнання недійсною нової редакції статуту підприємства як похідна, підлягають визнанню недійсними.

Окрім того, із посиланням на ст.18 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та враховуючи повідомлення про проведення загальних зборів учасників відповідача-1 від 17.11.2022, лист ОСОБА_1 від 28.11.2022 , суд дійшов висновку, що скликання загальних зборів 01.12.2022 року та рішення, що прийняті на них, які пов`язані із збільшенням статутного капіталу відповідача-1 в обхід реалізації переважного права позивача на внесення додаткового вкладу та відповідно незаконного введення до складу учасників Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" ім. М.Сивого третьої особи - ТОВ "Ареджі Ю", а також проведені на підставі цього реєстраційні дії, які спрямовано на зміну складу учасників відповідача-1 є безпідставними та незаконними.

Суд зазначив, що прийнявши рішення про надання згоди третій особі на внесення додаткового вкладу, без згоди всіх власників Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" ім. М.Сивого та порушивши таким чином переважне право позивача на внесення додаткового вкладу, відповідач-1 протиправно зменшив частку ОСОБА_1 у статутному капіталі відповідача-1. Таке збільшення капіталу за рахунок додаткового вкладу третьої особи призвело до зменшення розміру частки позивача у відсотковому вимірі без зменшення її номінальної вартості 2000,00 грн, тобто відбулося так зване розмивання частки учасника, який не вніс додаткового вкладу.

Отже, господарський суд встановив, що як при скликанні, так і при проведенні загальних зборів 01.12.2022 року допущено порушення ст.30, 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", оспорюване рішення прийняте, серед іншого, із порушенням переважного права позивача на внесення додаткового вкладу, рішенням здійснено перерозподіл часток між учасниками за відсутності одностайно голосування всіма учасниками, які мають право голосу з відповідних питань, а відтак рішення оформлене протоколом №8/2022 від 01.12.2022 не створює правових наслідків, оскільки застосування імперативної норми закону не може залежати від волі приватних осіб.

Також суд першої інстанції вказав, що в порушення вимог статуту підприємства в редакції затвердженій протоколом загальних зборів власників підприємства №1/2020 від 25.11.2020, вимог Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та ст.362 ЦК України відповідачі-3, 4 уклали із відповідачем 2 договори купівлі-продажу часток, при цьому не повідомивши позивача про намір відчужити свою частку та не проінформувавши про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу.

Відтак, в учасників відповідача-1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які мали намір відчужити свою частку для ТОВ "Ареджі Ю", існував обов`язок письмово повідомити про це решту учасників Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" ім.М.Сивого згідно з п.7.8., 7.10 статуту від 25.11.2020 року та ч.3 ст.20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", що свідчило б про дотримання ним умов закону та статуту, які є обов`язковими в силу ст. 6 Закону про відчуження своєї частки у встановленому законом і статутом порядку.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів письмового повідомлення ОСОБА_1 про намір відповідачів-3, 4 продавати свої частки у статутному капіталі відповідача-1, суд дійшов висновку, що ТОВ "Ареджі Ю" незаконно набув право власності на частки у статутному капіталі Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого, адже їх набуття відбулося всупереч визначеній Законом та статутом у редакції від 25.11.2020 процедурі.

Щодо способу захисту, обраного позивачем у даній справі, суд вважає, що у цій справі право позивача може бути захищене у спосіб стягнення (переведення прав) частки, який є належним способом. Застосування такого способу захисту є таким, що не призведе у позивача необхідності повторного звернення до суду, оскільки треті особи, які були залучені до справи як інші учасники (власники) відповідача, визнали позовні вимоги позивача, тобто у випадку задоволення позовних вимог (переведення прав) у подальшому будуть відсутні як судові спори щодо переведення прав, так і щодо складу учасників, розміру часток учасників підприємства, реєстраційних записів в ЄДР, що призведе до дійсного захисту інтересів позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ТОВ "Ареджі Ю" звернулось з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити повністю.

Апелянт, зокрема, вказує на істотне порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд не врахував висновків та не виконав вказівок Верховного Суду у даній справі, що є обов`язковим згідно ч.1 ст.316 ГПК України, а також не врахував вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Також скаржник, посилаючись на постанови Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №903/933/19, від 22.10.2019 у справі №923/876/16, від 13.09.2023 у справі №910/1255/22 тощо, зазначає, що за висновками касаційного суду, вичерпний перелік способів захисту особи, яка вважає, що її право чи законний інтерес порушені змінами у складі чи розподілі часток учасників товариства з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю, міститься у ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств.

Разом з тим, враховуючи п.111 постанови Верховного Суду від 31.10.2024 у даній справі, зауважує, що метою судочинства є саме відновлення стану позивача, який існував до відповідного порушення, чи не допустити таке порушення. Таким чином, навіть якщо вважати, що його переважні права на внесення додаткового вкладу, гарантоване ст. 18 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" порушено, то і захист таких прав можливий виключно шляхом відновлення стану, який існував до відповідного порушення.

Вважає, що у спірних правовідносинах задоволення вимог позивача у обраний ним спосіб суперечитиме інтересам підприємства та інших його учасників, що не відповідатиме висновкам, що викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16, від 22.10.2019 у справі №923/876/16, від 03.12.2019 у справі №904/10956/16, які повинні бути враховані при вирішенні цього спору.

Щодо поданої позивачем заяви про залишення позовних вимог без розгляду, із посиланням на ст.46 ГПК України вказує, що позивач відповідно до норм ГПК України наділений правом змінити предмет або підставу позову при новому розгляді справи тільки у тому разі, якщо суд установить, що це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку зі зміною фактичних обставин справи, а предмет чи підстава позову при первісному розгляді були недостатніми для такого належного захисту. Натомість, у даній справі її фактичні обставин на момент направлення її на новий розгляд не змінились.

Апелянт звертає увагу, що позивача було належним чином повідомлено про проведення загальних зборів власників орендного підприємства, проте вона не взяла участь у жодному з них. Відтак, оскільки позивач мав можливість взяти участь в загальних зборах, отримати документи щодо порядку денного, однак усунувся від цього слід дійти висновку, що встановлені судом обставини не свідчать про наявність порушень прав позивача.

Окрім того, скаржник зазначає про неправильне застосування ст.30, 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки з урахуванням п. 3 ч.2 ст. 15 вказаного Закону, висновок суду, що рішення з п.4 порядку денного повинно бути прийняте одностайно всіма учасниками товариства, які мають право голосу, є помилковим.

Також зауважує, що редакцією п.7.8 статуту підприємства, що затверджена рішенням загальних зборів власників орендного підприємства (протокол № 7/2027 від 28.11.2022) не виключались положення, які обмежували можливість відчуження частки, що в свою чергу не вимагає одностайного рішення загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Вказане свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції ст.21 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

У відповідності до ст.263 ГПК України позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому, зокрема, вказує, що у цьому спорі не відбулося вибуття учасника ОСОБА_1 із складу учасників відповідача-1, а навпаки, порушено переважне право ОСОБА_1 як учасника відповідача-1, на придбання часток відповідача-3 та відповідача-4 у статутному капіталі відповідача, які були відчужені відповідачу-2. Відтак, у спірних правовідносинах необхідно застосовувати правову позицію викладену у п.48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №909/337/19, згідно якої позов про переведення прав та обов`язків, що відповідає такому способу захисту прав та інтересів, як зміна правовідношення (п.6 ч.2 ст.16 ЦК України) або ж зміна господарських правовідносин (абз.11 ч.2 ст.20 ГКУкраїни), застосовується для захисту переважних прав третіх осіб щодо прав на майно, яким так чи інакше розпоряджається власник.

Вважає, що посилаючись на порушення норм процесуального права, скаржник не наводить доводів щодо порушення судом першої інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і які саме обставини залишилися у справі не встановленими. Поряд з тим, суд першої інстанції ретельно дослідив всі обставини справи і надав їм належну оцінку.

Враховуючи приписи ст.30, 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", позивач вказує, що 01.12.2022 року рішенням загальних зборів учасників, на яких був присутній єдиний учасник, який володіє часткою 90,1628% було прийняте рішення, яке відповідно до чинного законодавства мало було б бути прийняте, за умови, якщо за нього проголосувати всі учасники, які володіють 100% голосів. Тобто загальними зборами прийнято рішення за відсутності кворуму для прийняття рішення, що відповідно до вказаних скаржником постанов є безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону.

Звертає увагу, що в редакції статуту підприємства, яка затверджена рішенням загальних зборів, які відбулися 28.11.2022 року (протокол № 7/2022) була виключена норма щодо можливості відчуження учасником частки у підприємстві лише за згодою інших учасників. Водночас, був включений пункт 7.8., згідно якого власник підприємства має право продати або іншим чином передати у власність свою частку у статутному капіталі (корпоративні права), одному або кільком іншим власникам підприємства у будь-який момент без згоди інших власників чи рішення загальних зборів часників. В будь-якому випадку у цьому спорі продаж відбувався не іншому учаснику, а третій особі, без одностайного рішення всіх учасників відповідача, а тому скаржник ввійшов до складу учасників відповідача незаконно.

Позивач просив оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ "Ареджі Ю" - без задоволення.

Відповідач-1 також подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує, що рішення оформлене протоколом № 8/2022 від 01.12.2022, яким ТОВ "Ареджі Ю" було включено до складу учасників відповідача-1 за своїм змістом не відповідає вимогам ст.30, 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", не створює правових наслідків, оскільки застосування імперативної норми закону не може залежати від волі приватних осіб, подібну за змістом правову позицію висловила ВП ВС в постанові від 08.06.2021 у справі № 906/1336/19, на цьому також наголосив Верховний Суд у цій справі, у постанові від 31.10.2024.

Таким чином, вважає, що вказане рішення не потягнуло за собою включення ТОВ "Ареджі Ю" до складу учасників відповідача-1, а відтак відповідач-3 та відповідач-4 здійснили продаж своїх часток ТОВ "Ареджі Ю" не як іншому учаснику відповідача-1, а як третій особі.

Відповідач-1 звертає увагу, що в порушення вимог ст.20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та п.7.8., 7.10. статуту підприємства від 25.11.2020, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач-3 та відповідач-4 письмово повідомили інших учасників про намір продати свою частку третій особі, що свідчить про порушення переважного права позивача.

Окрім того, вважає, що у цій справі право позивача може бути захищене лише у спосіб стягнення (переведення прав) частки, який є належним способом, застосування такого способу захисту є таким, що не викличе у позивача необхідність повторного звернення до суду, оскільки треті особи, які були залучені до справи як інші учасники (власники) відповідача, визнали позовні вимоги позивача, тобто у випадку задоволення позовних вимог (переведення прав) у подальшому будуть відсутні як судові спори щодо переведення прав, так і щодо складу учасників, розміру часток учасників підприємства, реєстраційних записів в ЄДР, що призведе до дійсного захисту інтересів позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

На підставі наведеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права просить залишити апеляційну скаргу відповідача-2 без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 17.02.2025 року - без змін.

У судове засідання, що відбулося 12.05.2025 року, відповідачі-2, 3, 4 та треті особи не забезпечили явку повноважних представників, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд відповідачі-3, 4 не повідомили.

Натомість, від представників відповідача-2 надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, зокрема, представник Кузнецов І.С. вказав, що через раптовий виїзд по сімейним обставинам до м.Запоріжжя не зможе взяти участь у судовому засіданні і вийти на зв`язок в режимі ВКЗ.

Разом з тим, представник Титикало Р.С. зазначив, що не має можливості взяти участь у судовому засіданні через різке погіршення стану здоров`я, що унеможливлює представництво інтересів відповідача-2.

Розглядаючи подані клопотання, колегія суддів зазначає, що за змістом ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до ухвал Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2025, 28.04.2025 у даній справі розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі і за клопотанням відповідача-2 про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд враховує, що правову позицію представників відповідача-2 було заслухано під час судового засідання, яке відбулося 28.04.2025 року. Ця ж позиція також викладена в апеляційній скарзі, і апелянт не подавав жодних заяв або клопотань щодо її зміни.

Крім того, під час того ж судового засідання, за участю представників відповідача-2, апеляційний суд досліджував матеріали справи, а також було завершено з`ясування обставин та перевірку їх доказами, після чого суд перейшов до стадії судових дебатів, що свідчить про дотримання судом всіх необхідних етапів розгляду справи, в тому числі за участю представників відповідача-2.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 вказано, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, враховуючи, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотань представників відповідача-2 про відкладення розгляду справи та відповідно можливість закінчення розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідача-2.

Відповідно до ч. 1, 4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в них, відзиви на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.1.6 статуту Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого, затвердженого загальними зборами організації орендарів (протокол №1/2020 від 25.11.2020), Орендне підприємство Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого створено (засновано) за рішенням загальних зборів членів організації орендарів санаторію "Червона калина" і є правонаступником прав та обов`язків державного підприємства санаторію "Червона калина".

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що відповідач -1 створений 24.05.1994, а організаційно-правовою формою юридичної особи відповідача-1 є орендне підприємство.

Судами встановлено, що станом на 01.12.2022 розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) орендного підприємства становив 61000,00 грн, а засновниками (учасниками) Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого були:

- ОСОБА_2 (розмір частки засновника (учасника): 55000,00 грн);

- ОСОБА_4 (розмір частки засновника (учасника): 1000,00 грн);

- ОСОБА_3 (розмір частки засновника (учасника): 1000,00 грн);

- ОСОБА_12 (розмір частки засновника (учасника): 1000,00 грн);

- ОСОБА_13 (розмір частки засновника (учасника): 1000,00 грн);

- ОСОБА_1 (розмір частки засновника (учасника): 2 000,00 грн).

17.11.2022 року голова правління Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого ОСОБА_2 направив для ОСОБА_1 повідомлення №03 про скликання загальних зборів власників (орендарів).

Зі змісту вказаного повідомлення вбачається, що ОСОБА_1 повідомляють про проведення загальних зборів власників (орендарів), які відбудуться 28.11.2022 о 12 год. в приміщенні клубу санаторію, на розгляд яких будуть винесені, зокрема, питання щодо внесення змін та затвердження статуту підприємства і його державної реєстрації (п.2 порядку денного).

Окрім того, у повідомленні №03 від 17.11.2022 вказано, що одночасно ОСОБА_1 повідомляється про проведення ще одних загальних зборів власників (орендарів), які відбудуться 01.12.2022 о 12 год. в приміщенні клубу санаторію. На розгляд загальних зборів будуть винесені питання, зокрема, про збільшення розміру статутного капіталу підприємства шляхом внесення вкладів власниками або третіми особами (новими власниками, їх прийняття до складу власників підприємства, затвердження складу власників та розподілу часток); про обрання голови правління; про проведення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Повідомлення №03 від 17.11.2022 було направлено ОСОБА_1 цінним листом (трек-номер відправлення 219) з описом вкладення, з якого вбачається, що до нього не приєднано жодного документа.

ОСОБА_1 , отримавши повідомлення №03 від 17.11.2022, направила цінним листом з описом вкладення для відповідача-1 своє письмове повідомлення від 28.11.2022, у якому зауважила, що в порушення ч.5 ст.32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" їй не було направлено проект запропонованих змін до статуту підприємства разом із відповідним повідомленням, а тому вважає розгляд 28.11.2022 такого питання порядку денного як внесення змін до статуту - протиправним.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 , серед іншого, просила у повідомленні від 28.11.2022 не розглядати на загальних зборах підприємства, питання щодо внесення змін та затвердження статуту Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого і його державної реєстрації. Якщо є необхідність внесення змін та затвердження нового статуту, то повідомити її про проведення загальних зборів разом із письмовим повідомленням направити проект запропонованих змін до статуту підприємства.

Окрім того, ОСОБА_1 зазначила, що із повідомлення №03 від 17.11.2022 не вбачається яким саме чином планується збільшити розмір статутного капіталу підприємства, за рахунок чинних власників, нових власників, чи спільно новими та чинними власниками, не вказано також розмір пропонованого збільшення розміру статутного капіталу, а тому вважала, що розгляд такого питання порядку денного як збільшення розміру статутного капіталу буде протиправним.

Відтак, позивач просила не розглядати на загальних зборах підприємства 01.12.2022, питання про збільшення статутного капіталу Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого шляхом внесення вкладів власниками або третіми особами (новими власниками, їх прийняття до складу власників підприємства, затвердження складу власників та розподіл часток). Якщо є необхідність збільшення розміру статутного капіталу підприємства шляхом внесення вкладів власниками або третіми особами (новими власниками, їх прийняття до складу власників підприємства, затвердження складу власників та розподіл часток) повідомити позивача про проведення загальних зборів підприємства на яких буде розглядатися вказане питання, письмово повідомити позивача яким саме чином планується збільшити розмір статутного капіталу підприємства, за рахунок чинних власників, нових власників, чи спільно новими та чинними власниками, вказати адреси кожного потенційного власника (учасника) підприємства який має намір стати власником (учасником) підприємства в порядку збільшення статутного капіталу підприємства, умови на яких відчужується частка, включаючи ціну операції, валюту платежу і порядок оплати, повного імені (назви) і адреси кожного потенційного покупця. Якщо на загальних зборах буде вирішуватися питання про прийняття нових власників (учасників) підприємства, повідомити на яких умовах буде відбуватися таке прийняття (включаючи ціну операції, валюту платежу і порядок оплати, повного імені (назви) і адреси кожного потенційного власника).

Як вбачається з листа №01 від 28.12.2022, відповідач-1 підтвердив, що 30.11.2022 отримав лист-повідомлення позивача.

28.11.2022 відбулися загальні збори учасників підприємства, на яких був присутнім один із шести учасників відповідача-1 - ОСОБА_2 (відповідач-3), який володіє часткою у розмірі 90,1628% голосів. Інші учасники відповідача-1 були відсутніми.

За результатами проведення загальних зборів, зокрема, було вирішено погодити внесення змін до статуту підприємства, виклавши його в новій редакції. Затвердити статут підприємства в новій редакції, і подати його для державної реєстрації до суб`єктів реєстрації, надавши відповідні повноваження щодо підписання статуту та проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців та громадських формувань голові загальних зборів.

28.11.2022 приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області засвідчив справжність підписів ОСОБА_2 , який зроблено у присутності нотаріуса. Нотаріальну дію зареєстровано в реєстрі за №3143.

Новою редакцію Статуту Орендного підприємства санаторію "Червона калина" імені Миколи Сивого, що затверджена загальними зборами організації (протокол №7/2022 від 28.11.2022), якою замінено попередню редакцію від 25.11.2020, було виключено п.7.8 Статуту наступного змісту "власник підприємства має право відчужити свою частку у статутному капіталі (корпоративні права) одному або кільком іншим учасникам Підприємства. Власник може зі згоди інших власників відступити свою частку також і третім особам". Натомість, було включено п.7.8, згідно з яким:

"Власник підприємства має право продати або іншим чином передати у власність свою частку у статутному капіталі (корпоративні права), одному або кільком іншим власникам підприємства у будь-який момент без згоди інших власників чи рішення загальних зборів часників. Власник може на підставі рішення загальних зборів власників продати свою частку також і третій особі чи особам, якщо інші власники підприємства не скористаються своїм переважним правом на придбання такої частки у встановлений судом статутом строк".

Окрім того, 01.12.2022 були проведені загальні збори власників - членів організації орендарів Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого, рішення за результатами яких оформлене протоколом №8/2022 від 01.12.2022. На загальних зборах учасників був присутнім один із шести учасників відповідача-1 - ОСОБА_2 (відповідач-3), який володіє часткою у розмірі 90,1628% голосів; інші учасники відповідача-1 були відсутніми.

За результатами проведених загальних зборів, зокрема, було вирішено збільшити розмір статутного капіталу підприємства до 62500 грн в рахунок оплаченого додаткового внеску третьою особою ТОВ "Ареджі Ю" в розмірі 1500 грн; прийняти до складу власників підприємства ТОВ "Ареджі Ю" і подати це рішення загальних зборів для проведення державної реєстрації змін до відомостей про підприємство, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Затверджено також склад власників та розподіл часток таким чином:

1) ОСОБА_2 , внесок 55000 грн, що складає 88% статутного капіталу;

2) ОСОБА_1 , внесок 2000 грн, що складає 3,20% статутного капіталу;

3) ТОВ "Ареджі Ю", внесок 1500 грн, що складає 2,40% статутного капіталу;

4) ОСОБА_4 , внесок 1000 грн, що складає 1,60% статутного капіталу;

5) ОСОБА_3 , внесок 1000 грн, що складає 1,60% статутного капіталу;

6) ОСОБА_12 , внесок 1000 грн, що складає 1,60% статутного капіталу;

7) ОСОБА_13 , внесок 1000 грн, що складає 1,60% статутного капіталу.

01.12.2022 приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області засвідчив справжність підписів ОСОБА_2 , який зроблено у присутності нотаріуса. Нотаріальну дію зареєстровано в реєстрі за №3168, 3169.

06.12.2022 між ОСОБА_2 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ареджі Ю" (покупець) укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Орендного підприємства санаторію "Червона калина" імені Миколи Сивого, предметом якого є частка в статутному капіталі відповідача-1, що становить 55000,00 грн - в розмірі 88% від статутного капіталу, яку продавець передає у власність, а покупець приймає у власність і зобов`язується сплатити за неї грошову суму на умовах, встановлених цим договором.

13.12.2022 між ОСОБА_3 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ареджі Ю" (покупець) укладено Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Орендного підприємства санаторію "Червона калина" імені Миколи Сивого, предметом якого є частка в статутному капіталі відповідача-1, що становить 1000 грн - в розмірі 1,60% від статутного капіталу, яку продавець передає у власність, а покупець приймає у власність і зобов`язується сплатити за неї грошову суму на умовах, встановлених цим договором.

ОСОБА_1 як учасник орендного підприємства, вважаючи, що прийнятими рішеннями загальних зборів та укладенням договорів купівлі-продажу частки в статутному капіталі між учасниками підприємства та ТОВ "Ареджі Ю" були порушені її корпоративні права, звернулась з даним позовом до суду.

Колегія суддів враховує, що у відповідності до п.2.1. статуту ОП Санаторій "Червона калина" (далі - статут), підприємство створене для ефективного використання орендованого державного та власного (набутого) майна з метою отримання прибутку в процесі господарської діяльності з надання санаторно-курортних послуг, а також при здійсненні іншої, не забороненої чинним законодавством України діяльності, в тому числі, зовнішньоекономічної.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки, штампи та інші реквізити. Підприємство є власником майна, яке йому належить, включаючи майно, передане підприємству власниками (членами), продукції, виготовленої ним в результаті господарської діяльності, отриманих доходів, іншого майна, отриманого ним на законних підставах, а також майна відокремлених підрозділів. Підприємство не несе відповідальності по зобов`язаннях його власників. Статутний капітал формується за рахунок грошових внесків власників підприємства (п.3.1., 3.3., 3.11., 4.4. статуту).

Відтак, проаналізувавши положення статуту ОП "Червона калина" щодо мети та предмету діяльності підприємства, юридичного статусу, майна підприємства, власників підприємства, органів управління і контролю, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду, що Орендне підприємство Санаторій "Червона калина" імені М.Сивого є товариством з обмеженою відповідальністю, а тому на його діяльність поширюються норми Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", які підлягають застосуванню при розгляді спірних правовідносин.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду справи по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено ст.16 цього Кодексу. Суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист їх прав і охоронюваних законом інтересів, які порушені або оспорюються.

Згідно з ч.1, 2 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1, 2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Позивач, тобто особа, яка подала позов, реалізуючи своє право на судовий захист, визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, зважаючи на власне суб`єктивне уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

У свою чергу, суд перевіряє доводи позивача і, залежно від встановленого, вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до ст.167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасники товариства, зокрема, мають право брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства.

Згідно з ч.1, 2 ст.29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників.

Таким чином, право брати участь в управлінні товариством може бути реалізовано учасником товариства при прийнятті участі у загальних зборах товариства, на яких вирішують ті чи інші питання діяльності товариства.

Частиною 1 ст.30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства, крім питань, віднесених до виключної компетенції інших органів товариства законом або статутом товариства. До компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема, внесення змін до статуту товариства, зміна розміру статутного капіталу товариства, перерозподіл часток між учасниками товариства у випадках, передбачених цим Законом.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників господарського товариства є: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі №914/921/18, безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації.

За приписами ч.5, 11 ст.32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін.

Виконавчий орган товариства зобов`язаний надати учасникам товариства можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах учасників. Виконавчий орган товариства забезпечує належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням товариства у робочий час, якщо інший порядок не передбачений статутом товариства.

Відповідно до п.9.10 статуту підприємства (затв. загальними зборами згідно протоколу №1/2020 від 25.11.2020), правління зобов`язане надати власникам можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах.

З огляду на положення ст.167 Господарського кодексу України надання учасникам товариства можливості ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів, спрямоване на забезпечення його можливості належним чином підготуватися до розгляду відповідних питань порядку денного, а відтак і реалізувати свою правомочність на участь в управлінні товариством. Отже, невиконання зазначеної вимоги Закону може бути підставою для висновку про недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів та порушення корпоративних прав учасників (постанова Касаційного господарського суду від 19.02.2019 року у справі №924/156/18).

Як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2022 року головою правління відповідача-1 було направлено позивачу повідомлення №03 про скликання загальних зборів власників (орендарів), на розгляд яких будуть винесені, зокрема, питання щодо внесення змін та затвердження статуту підприємства і його державної реєстрації.

Судами встановлено, що вказане повідомлення було направлено ОСОБА_1 цінним листом (трек-номер відправлення 219) з описом вкладення, з якого вбачається, що до нього не приєднано жодного документа (т.1, а.с.44).

Факт не направлення відповідних документів також підтверджується повідомленням ОСОБА_1 від 28.11.2022 (т.1, а.с.46-49), надісланим для відповідача-1 у відповідь на повідомлення №03 від 17.11.2022 про скликання загальних зборів та отримання якого останнім не заперечується. ОСОБА_1 зауважила, що в порушення ч.5 ст.32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" їй не було направлено проект запропонованих змін до статуту підприємства, а тому вона просила не розглядати на загальних зборах підприємства питання щодо внесення змін та затвердження статуту Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого і його державної реєстрації, а також направити проект запропонованих змін до статуту підприємства у разі необхідності внесення змін та затвердження нового статуту.

Будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні ст.76, 77 ГПК України в підтвердження направлення поштою або вручення особисто позивачу запропонованих змін до статуту ОП Санаторій "Червона калина" відповідачем-1 суду не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення порядку скликання загальних зборів 28.11.2022 щодо ненадання позивачу для ознайомлення документів, як це передбачено положеннями п.9.10 статуту та ч.5 ст.32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", що позбавило ОСОБА_1 можливості реалізувати свої корпоративні права, зокрема, в частині належного та завчасного ознайомлення з проектом змін до статуту.

Отже, розгляд питання порядку денного щодо затвердження нової редакції статуту є протиправним, а такі дії відповідача-1 призвели до порушення законних прав позивача як учасника товариства, що є підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів від 28.11.2022 року.

Господарським судом також вірно враховано, що оскільки статут Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого, затверджений загальними зборами (протокол №1/2020 від 25.11.2020 року) не приведено у відповідність до Закону, то при вирішенні спірних правовідносин слід керуватися положеннями статуту, що не суперечать положенням чинного законодавства, а в частині, що суперечать - положеннями чинного законодавства в т.ч. Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", ЦК України та ГК України.

Відтак, оскільки умови статуту від 25.11.2020 року не врегульовують питання діяльності товариства щодо надсилання учасникам відповідача-1 проекту пропонованих змін до статуту перед проведенням загальних зборів, слід керуватися вимогами ч.5 ст. 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Окрім того, дослідивши редакції статуту Орендного підприємства санаторію "Червона калина" імені Миколи Сивого, які затверджені загальними зборами організації орендарів відповідача-1 згідно протоколу №1/2020 від 25.11.2020 року та протоколу №7/2022 від 28.11.2022 року, апеляційний суд вважає за необхідне вказати наступне.

Як вбачається, редакція статуту підприємства, що затверджена загальними зборами організації орендарів відповідача (протокол №1/2020 від 25.11.2020 року), яка була чинною станом на 28.11.2022 містила:

- пункт 7.8., згідно з яким власник підприємства має право відчужити свою частку у статутному капіталі (корпоративні права) одному або кільком іншим учасникам підприємства. Власник може зі згоди інших власників відступити свою частку також і третім особам;

- пункт 7.10., за умовами якого власник, що бажає відчужити свою частку, повинен подати письмове повідомлення про свій намір іншим власникам. Повідомлення повинно містити всі умови на яких відчужується частка, включаючи ціну операції, валюту платежу і порядок оплати, повного імені (назви) і адреси кожного потенційного покупця.

Натомість, в новій редакції статуту підприємства, яка затверджена рішенням загальних зборів відповідача-1, яке оформлено протоколом №7/2022 від 28.11.2022, вказаний п.7.8 статуту був виключений, і був включений пункт 7.8., згідно з яким "власник підприємства має право продати або іншим чином передати у власність свою частку у статутному капіталі (корпоративні права), одному або кільком іншим власникам підприємства у будь-який момент без згоди інших власників чи рішення загальних зборів часників. Власник може на підставі рішення загальних зборів власників продати свою частку також і третій особі чи особам, якщо інші власники підприємства не скористаються своїм переважним правом на придбання такої частки у встановлений судом статутом строк".

Відповідно до п.9.16 статуту підприємства (в редакції, затв. протоколом №1/2020 від 25.11.2020 року, загальні збори власників вважаються повноважними, якщо на них присутні власники (їх представники), які володіють у сукупності більш як 50-ма відсотками голосів. Рішення про внесення змін до статуту, відчуження майна підприємства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна підприємства, та про ліквідацію підприємства, приймаються більшістю не менш як голосів від числа присутніх власників (якщо інше не встановлено законом).

Натомість, статтею 21 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визначено, що статутом товариства може бути встановлено, що відчуження частки (частини частки) та надання її в заставу допускається лише за згодою інших учасників. Відповідне положення може бути внесене до статуту або виключене з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Порядок прийняття рішень в частині внесення змін до статуту товариств з питань реалізації переважного права учасників товариства на придбання частки іншого учасника, врегульовано статтею 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", згідно з якою учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі. Частиною цієї 6 статті визначено, що статутом товариства може встановлюватися інший порядок реалізації переважного права учасників товариства, розподілу відчужуваної частки (частини частки) між іншими учасниками товариства, відмови від реалізації переважного права учасників товариства. Статутом може встановлюватися, що учасники товариства не мають переважного права. Статутом також може бути передбачений обов`язок учасника товариства, який має намір продати частку (частину частки) третій особі, провести спершу переговори щодо її продажу з іншими учасниками товариства. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів.

Переважне право - це право (правомочність), яка забезпечує першочерговість перед іншими (третіми) особами на вчинення певної юридичної дії. Метою застосування інституту переважного права у корпоративних правовідносинах є збереження складу учасників товариства.

Як вбачається із протоколу від 28.11.2022 року на загальних зборах був присутній лише один із шести власників (учасників) підприємства, який володіє 90,1628% голосів.

Пункт 7.8 статуту до його зміни оспорюваним рішенням містив норму, що власник частки може зі згоди інших власників відступити свою частку також і третім особам; натомість редакція п. 7.8 статуту після змін передбачає, що власник частки може на підставі рішення загальних зборів власників продати свою частку також і третій особі чи особам.

Отже, рішенням від 28.11.2022 фактично виключено зі статуту товариства умову щодо обов`язкової згоди усіх учасників на відчуження частки учасника на користь третьої особи, визначивши правовою підставою для реалізації частки учасника третій особі - рішення загальних зборів, а тому враховуючи вимоги ч.2 ст.21 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" прийняття такого рішення вимагало участі на зборах усіх учасників та одностайності.

При цьому, суд зауважує, що умова про згоду всіх учасників товариства на реалізацію частки третій особі не може вважатися тотожною до рішення загальних зборів для надання такої згоди, як то передбачено новою редакцією статуту, виходячи з того, що рішення на загальних зборах приймається простою більшістю голосів, що не є рівноцінним до 100% голосів, необхідних для одностайного рішення, що спростовує відповідні доводи апелянта.

З огляду на викладене, вірним є висновок суду першої інстанції, що при проведенні 28.11.2022 року загальних зборів учасників відповідача-1, був відсутнім кворум під час голосування про внесення змін до статуту, що додатково свідчить про наявність підстав для визнання всіх рішень загальних зборів товариства, оформлених протоколом №7/2022 від 28.11.2022 недійсними.

Також нова редакція статуту передбачає, що власник підприємства має право продати або іншим чином передати у власність свою частку у статутному капіталі (корпоративні права), одному або кільком іншим власникам підприємства у будь-який момент без згоди інших власників чи рішення загальних зборів учасників. Натомість попередня редакція статуту п.7.10 зобов`язувала власника, що мав намір реалізувати свою частку чи то іншим учасникам, чи третій особі (статутом не конкретизовано), подати письмове повідомлення про свій намір іншим власникам, яке має містити всі умови, на яких відчужується частка, включаючи ціну операції, валюту платежу і порядок оплати, повного імені (назви) і адреси кожного потенційного покупця.

Відповідні положення про те, що "власник підприємства має право продати або іншим чином передати у власність свою частку у статутному капіталі (корпоративні права), одному або кільком іншим власникам підприємства у будь-який момент без згоди інших власників чи рішення загальних зборів учасників" беззаперечно свідчать про порушення прав позивача, як учасника товариства, зокрема, щодо зменшення її прав на поінформованість щодо угод з частками та реалізацію свого права на викуп частки, яка відчужується одним з власників підприємства.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги висновок суду про недійсність рішень загальних зборів товариства, оформлених протоколом №7/2022 від 28.11.2022, а також встановлення обставин порушення при затвердженні нової редакції статуту підприємства норм ст.20, 21 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсною нової редакції статуту Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого від 28.11.2022 року.

За приписами п.2 ч.1 ст.25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" судове рішення, що набрало законної сили, про скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі є підставою для проведення відповідних реєстраційних дій.

З огляду на задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним рішення загальних зборів відповідача-1 та статуту від 28.11.2022 року, підлягає задоволенню і похідна позовна вимога про скасування реєстраційних дій - реєстраційного запису №029000014, внесеного державним реєстратором Городоцької сільської ради 29.11.2022 року до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги про припинення права власності ТОВ "Ареджі Ю" на частки в статутному капіталі відповідача-1, переведення відповідних часток на ОСОБА_1 прав і обов`язків покупця за договорами купівлі-продажу та визнання ОСОБА_1 власником таких часток у статутному капіталі відповідача-1, апеляційний суд враховує, що суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення Господарського суду Рівненської області від 07.11.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 даній справі та направляючи її на новий розгляд, вказав, що суди попередніх інстанцій, зосередившись виключно на вирішенні питання дійсності/недійсності оскаржуваних рішень загальних зборів, а також наявності/відсутності підстав для переведення на позивача прав і обов`язків покупця за договорами купівлі-продажу частки не врахували висновків Верховного Суду та не надали оцінки належності обраного позивачем способу захисту.

Також Верховний Суд зазначив, що суди повинні встановити, настання яких дійсних правових наслідків прагне досягнути позивач шляхом подання позову і чи за встановлених обставин обраний позивачем спосіб захисту призведе до поновлення його прав та інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Відтак, з`ясовуючи належність обраного позивачем способу захисту та чи призведе такий спосіб до поновлення його прав та інтересів, враховуючи обов`язкові вказівки Верховного Суду, викладені в постанові 31.10.2024 у даній справі, однак з урахуванням ч.2 ст.316 ГПК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 кінцевою метою свого захисту визначила вимогу щодо переведення на неї прав та обов`язків покупця ТОВ "Ареджі Ю" за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Орендного підприємства Санаторію "Червона калина" імені Миколи Сивого. Передумовами порушеного переважного права на придбання частки орендного підприємства, учасником якого вона є, ОСОБА_1 зазначила внесення змін до статуту, зокрема в частині виключення обов`язкової умови про згоду всіх учасників товариства на реалізацію частки третій особі, введення нового учасника до складу власників підприємства з порушенням положень ст.18 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" щодо порушення переважного права на внесення додаткових вкладів учасниками підприємства. І як наслідок продаж учасниками орендного підприємства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 новому учаснику ТОВ "Ареджі Ю" своїх часток у статутному капіталі орендного підприємства не дотримуючись обов`язкової умови про згоду всіх учасників.

ОСОБА_1 , вказуючи, що її частка була умисно розмита незаконним набуттям ТОВ "Ареджі Ю" права власності на частки у статутному капіталі орендного підприємства та її було позбавлено переважного права на викуп частки інших власників, вважає, що ефективним способом судового захисту порушеного права є звернення до суду з вимогами про оскарження рішень загальних зборів про зміни до статуту, про збільшення статутного фонду шляхом введення третьої особи та про переведення прав покупця за договорами купівлі-продажу.

Відповідно до ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються, зокрема, майнові права та обов`язки, в тому числі і частка в статутному капіталі господарського товариства.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом здійснити відчуження частки (її частини) у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом (п.4 ч.1 ст. 116 ЦК України).

Частка у статутному капіталі товариства - це специфічний об`єкт права, оскільки власник частки у статутному капіталі товариства не може передати її фізично покупцю, тому право власності на частку в статутному капіталі товариства у третьої особи виникає з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.

За приписами ч.1 ст.20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі.

Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників товариства та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу. Якщо жоден з учасників товариства протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про намір учасника продати частку (частину частки) не повідомив письмово учасника, який продає частку (частину частки), про намір скористатися своїм переважним правом, вважається, що такий учасник товариства надав свою згоду на 31 день з дати отримання повідомлення, і така частка (частина частки) може бути відчужена третій особі на умовах, які були повідомлені учасникам товариства.

Відповідно до п.7.8 статуту підприємства, затвердженого загальними зборами 25.11.2020 (протокол № 1/2020), власник підприємства має право відчужувати свою частку у статутному капіталі (корпоративні права) одному або кільком іншим учасникам підприємства. Власник може зі згоди інших власників відступити свою частку також і третім особам.

За умовами п.7.10 статуту підприємства власник, що бажає відчужити свою частку, повинен подати письмове повідомлення про свій намір іншим власникам. Повідомлення повинно містити всі умови, на яких відчужується частка, включаючи ціну операції, валюту платежу і порядок оплати, повного імені (назви) і адреси кожного потенційного покупця.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, із повідомлення про проведення загальних зборів учасників відповідача-1 №03 від 17.11.2022 року, на розгляд яких серед іншого, було винесене питання про збільшення розміру статутного капіталу підприємства шляхом внесення вкладів власниками або третіми особами (новими власниками, їх прийняття до складу власників підприємства, затвердження складу власників та розподіл часток), не вбачається яким саме чином планується збільшити розмір статутного капіталу підприємства, за рахунок чинних власників, нових власників, чи спільно новими та чинними власниками, не вказано також розмір пропонованого збільшення розміру статутного капіталу.

Окрім того, не вказано у такому повідомленні і яким чином позивач як учасник відповідача-1 має можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного загальних зборів, а також не запропоновано позивачу реалізувати своє переважне право на додатковий вклад.

У зв`язку із вказаним ОСОБА_1 надіслала відповідачу-1 письмове повідомлення від 28.11.2022 року, у якому із посиланням на Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" зауважила про своє переважне право на внесення вкладу та просила не розглядати на загальних зборах підприємства 01.12.2022 року питання про збільшення статутного капіталу Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого шляхом внесення вкладів власниками або третіми особами. Також просила, якщо є необхідність збільшення розміру статутного капіталу підприємства шляхом внесення вкладів власниками або третіми особами (новими власниками, їх прийняття до складу власників підприємства, затвердження складу власників та розподіл часток) повідомити позивача про проведення загальних зборів підприємства на яких буде розглядатися вказане питання, письмово повідомити позивача яким саме чином планується збільшити розмір статутного капіталу підприємства, за рахунок чинних власників, нових власників, чи спільно новими та чинними власниками, вказати адреси кожного потенційного власника (учасника) підприємства який має намір стати власником (учасником) підприємства в порядку збільшення статутного капіталу підприємства, умови на яких відчужується частка, включаючи ціну операції, валюту платежу і порядок оплати, повного імені (назви) і адреси кожного потенційного покупця. Якщо на загальних зборах буде вирішуватися питання про прийняття нових власників (учасників) підприємства, повідомити на яких умовах буде відбуватися таке прийняття (включаючи ціну операції, валюту платежу і порядок оплати, повного імені (назви) і адреси кожного потенційного власника).

Листом №01 від 28.12.2022 року відповідач-1 підтвердив, що 30.11.2022 року отримав повідомлення позивача з проханням не розглядати на загальних зборах підприємства 01.12.2022 року питання порядку денного про збільшення розміру статутного капіталу підприємства та питання пов`язані зі зміною складу засновників. Однак, жодним чином не повідомив її про те, яким саме чином планується збільшити розмір статутного капіталу підприємства.

Із аналізу положень ст.18 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" вбачається, що статутний капітал може збільшуватися за рахунок внесення додаткових вкладів третіх осіб, водночас лише після реалізації переважного права наявних учасників товариства (із тим, щоб розмір їх часток у збільшеному статутному капіталі не змінився), тобто після того, коли такі вклади будуть внесені учасниками товариства або останні відмовляться від реалізації свого переважного права зробити додатковий вклад.

Разом з тим, прийнявши рішення про надання згоди третій особі на внесення додаткового вкладу, без згоди всіх власників Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого та порушивши таким чином переважне право позивача на внесення додаткового вкладу відповідач-1 протиправно зменшив частку ОСОБА_1 у статутному капіталі відповідача-1.

Із матеріалів справи вбачається, що станом на 28.11.2022 року розмір номінальної частки позивача у відсотках становив 3,28 % (що, серед іншого, підтверджується протоколом №7/2022 від 28.11.2022 року), а станом на 13.12.2022 року став 3,20 %, що підтверджується протоколом загальних власників відповідача-1 №9/2022 від 13.12.2022 року.

Таке збільшення капіталу за рахунок додаткового вкладу третьої особи призвело до зменшення розміру частки позивача у відсотковому вимірі без зменшення її номінальної вартості 2000,00 грн, тобто відбулося так зване розмивання частки учасника, який не вніс додаткового вкладу. Втім таке зменшення розміру частки позивача із 3,28 % до 3,20 % у відсотковому вимірі відбулося в обхід реалізації переважного права позивача на внесення додаткового вкладу, а відтак свідчить про порушення її прав та законних інтересів.

Окрім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, в порушення вимог п.9.10. статуту підприємства в редакції затвердженій протоколом загальних зборів підприємства №1/2020 від 25.11.2020, вимог ст.18, 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали із ТОВ "Ареджі Ю" договори купівлі-продажу часток від 06.12.2022 та від 13.12.2022, при цьому не повідомивши позивача про намір відчужити свою частку та не проінформувавши про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу.

Чинне законодавство передбачає обов`язкове письмове повідомлення учасника про намір продажу частки третій особі. За відсутності такого письмового повідомлення учасник не може вважатися повідомленим належним чином, у тому числі усно. Факт належного повідомлення учасника не може встановлюватися показаннями свідків.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 31.03.2021 року у справі №923/875/19.

Частина 3 ст.20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" вимагає від учасника товариства, який має намір продати свою частку (частину частки), інформувати інших учасників у відповідному письмовому повідомленні про ціну та розмір частки, що відчужується, та інші умови, не унормовуючи, що такі "інші умови" є істотними. Тобто по суті продавець має ознайомити учасників з договором купівлі-продажу, який він планує укласти, адже інформація про певні умови може істотно вплинути на рішення учасника щодо використання ним його переважного права (правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 01.06.2021 року у справі №910/3527/20).

Відтак, укладаючи договори купівлі-продажу часток від 06.12.2022 та від 13.12.2022 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 порушили переважне право ОСОБА_1 як учасника підприємства на придбання частки у статутному капіталі Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника і такі способи мають бути доступними й ефективними.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340, від 22.10.2019 у справі № 923/876/16.

Ефективність позовної вимоги про визнання рішень зборів недійсними має оцінюватися, виходячи з обставин справи, залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії) (п.98 постанов Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 року у справі №917/1338/18). Зокрема, у цій справі Велика Палата Верховного Суду визнала належним та ефективним способом захисту вимогу про визнання недійсними рішення загальних зборів учасників, в тому числі щодо питання перерозподілу часток учасників.

Позивач вважає порушеним своє переважне право на придбання частки, а тому зважаючи на зміст порушеного права, за захистом якого звернувся позивач, та характеру порушення слід надавати оцінку способу, в який останній прагне відновити таке право.

Частиною 4 ст.362 ЦК України встановлено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця.

Аналогічні положення містяться також і у ч.5 ст.20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", відповідно до якої учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника товариства є порушеним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.06.2021 у справі №910/2388/20 зробила висновок, що зазначена норма встановлює спеціальний спосіб судового захисту учасника товариства з обмеженою відповідальністю, переважне право якого порушене: такий учасник може звернутися до суду з позовом про переведення на нього прав і обов`язків покупця.

Позов про переведення прав та обов`язків покупця за договором за своєю суттю відповідає такому способу захисту прав та інтересів, як зміна правовідношення (п.6 ч.2 ст.16 ЦК України), та найкраще відповідає змісту порушеного переважного права, способу (характеру) його порушення, наслідкам, які спричинило порушення, а також є найпростішим шляхом, який забезпечує для позивача відновлення та реалізацію відповідного переважного права. Положення про способи захисту порушеного переважного права особи відображені також у п.48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №909/337/19.

Продаж учасником товариства з обмеженою відповідальністю частки з порушенням переважного права іншого учасника (учасників) товариства не зумовлює недійсність відповідного правочину. Наслідком такого порушення є право учасника (учасників) вимагати в судовому порядку переведення на нього (на них) прав та обов`язків покупця частки.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/2388/20 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №915/1172/20, від 24.11.2021 у справі №904/5874/19 (904/4623/19), від 07.09.2021 у справі №911/106/20.

Водночас, скаржник, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16, у якій розглядався позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів учасників товариства, вважає, що спосіб захисту, обраний ОСОБА_1 , не є ефективним, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Оцінюючи вказані доводи апелянта, колегія суддів зауважує, що у справі №923/876/16, на яку посилається апелянт, позивач прагнув відновити склад учасників товариства (зокрема своє право на участь в товаристві), який існував до стверджуваного порушення його прав і таке відновлення не могло бути здійснене шляхом стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки у статутному капіталі товариства (пп."е" п.3 ч.5 ст.17 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Натомість, у справі №918/124/23 позивач прагне відновити своє порушене переважне право на купівлю частки у статутному капіталі, спосіб захисту якого прямо передбачений ч.4 ст.362 ЦК України та ч.5 ст.20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Разом з тим, суд також враховує, що у справі №907/922/21 Верховний Суд дійшов висновку, що ухвалення судом рішення про визначення розміру статутного капіталу та часток учасників товариства з обмеженою відповідальністю не є втручанням у виключну компетенцію загальних зборів учасників товариства та визначила, що позов про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників товариства є належним способом захисту прав позивача, якого виключено зі складу учасників товариства, і він вимагає повернення йому статусу учасника.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що правовідносини у справі №918/124/23 та у справі №923/876/16 не є подібними, а тому посилання відповідача-2 на правові позиції, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16, є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що Верховний Суд у постанові від 14.06.2022 у справі №904/4790/20 висловив правову позицію, що за загальним правилом, належним способом захисту у випадку порушення переважного права купівлі майна є переведення прав і обов`язків покупця на привілейовану особу. Водночас, Верховний Суд вважає, що таке переведення можна здійснити лише в тому разі, якщо майно залишилось у володінні первісного покупця. Якщо ж останній вже передав належну йому частку іншій особі, то у такому разі переведення прав не є можливим, оскільки такий спосіб не захистить (не відновить) порушеного переважного права учасника на придбання частки, не забезпечить йому можливості придбати у власність частку, що була відчужена з порушенням його переважного права на її придбання, таке рішення не буде підставою для припинення права власності на частку у статутному капіталі товариства останнього покупця (власників частки). Захист переважного права на придбання частки товариства у такому разі може бути реалізовано шляхом переведення прав за останнім договором купівлі-продажу, оскільки позивачі залишаються учасниками товариства і мають переважне право при укладанні кожного договору купівлі-продажу.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги зміст позовної заяви, суд апеляційної інстанції вважає, що у цій справі позивач не прагне відновити склад учасників підприємства, який існував до стверджуваного порушення її прав, а прагне захистити своє порушене переважне право на придбання частки, а тому належним способом захисту у даній справі є переведення на прав і обов`язків покупця з урахуванням ч.4 ст.362 ЦК України та ч.5 ст.20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", що спростовує відповідні доводи апелянта.

Більше того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування такого способу захисту є таким, що не викличе у позивача необхідність повторного звернення до суду, оскільки треті особи, які були залучені до справи як інші учасники (власники) відповідача, визнали позовні вимоги позивача, тобто у випадку задоволення позовних вимог (переведення прав) у подальшому будуть відсутні як судові спори щодо переведення прав, так і щодо складу учасників, розміру часток учасників підприємства, реєстраційних записів в ЄДР, що призведе до дійсного захисту інтересів позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Щодо позовної вимоги визнати недійсними всі прийняті рішення загальних зборів Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого від 01.12.2022 року, які оформлені протоколом №8/2022 від 02.12.2022 року, та скасування реєстраційного запису 030000014, внесеного державним реєстратором Городоцької сільської ради 29.11.2022 року до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, апеляційний суд враховує, що 13.12.2024 року позивач подав до суду першої інстанції заяву, згідно якої просив залишити вказані позовні вимоги без розгляду.

Водночас, відповідач-2 в апеляційній скарзі вказує, що подана позивачем заява за своєю суттю є заявою про зміну предмета позову, що є порушенням вимог ч.4 ст. 46 ГПК України, оскільки ГПК чітко розділяє поняття залишення позовних вимог без розгляду та зміну предмета позову.

Колегія суддів, надаючи оцінку таким доводам скаржника, зауважує, що предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин. Тобто, зміна предмету позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача (подібна за змістом правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.02.2024 року у справі №922/3960/23).

У цьому спорі позивач звернувся до відповідачів із вимогою про визнання власником частки номінальною вартістю 56 000,00 гривень, яка є предметом договору купівлі-продажу частики у статутному капіталі відповідача-1, укладеного між ОСОБА_2 і ТОВ "Ареджі Ю" та договору купівлі-продажу частики у статутному капіталі відповідача-1, укладеного між ОСОБА_3 і ТОВ "Ареджі Ю".

Визнання недійсним протоколу №8/2022 від 01.12.2022 без визнання позивача власником частки номінальною вартістю 56 000,00 гривень у статутному капіталі позивача не призведе до жодних наслідків, оскільки ТОВ "Ареджі Ю" залишиться учасником відповідача-1 і розмір його частки у статутному капіталі не зміниться. У свою чергу визнання позивача власником частки номінальною вартістю 56 000,00 гривень у статутному капіталі позивача, без визнання недійсним протоколу №8/2022 від 01.12.2022, призведе до позбавлення відповідача-2 ТОВ "Ареджі Ю" частки у статутному капіталі відповідача-1 та виключення із числа учасників, що матиме наслідком відновлення порушеного права позивача.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що заява позивача, в якій він просить залишити позовні вимоги без розгляду не означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, відповідно за своєю суттю не є заявою про зміну предмета позову.

Окрім того, як вірно зауважив суд першої інстанції, оскільки позивачем подано пояснення та заяву про залишення позовної вимоги без розгляду в частині визнання недійсними всіх прийнятих рішень загальних зборів власників - членів організації орендарів Орендного підприємства Санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого від 01.12.2022 року, які оформлені протоколом №8/2022 від 01.12.2022 року, відсутні підстави досліджувати питання наявності/відсутності взаємосуперечливості між позовними вимогами позивача про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників підприємства, оформлених протоколом № 8/2022 від 01.12.2022 року, та вимогами про переведення на позивача прав і обов`язків покупця - ТОВ "Ареджі Ю", за договорами купівлі-продажу частки від 06.12.2022 року та від 13.12.2022 року, які укладались з останнім, як з учасником Орендного підприємства, про що вказував Верховний Суд у постанові від 31.10.2024 року в даній справі.

Щодо вказаного у заяві позивача від 13.12.2025 року збільшення відсоткового значення часток учасників.

Позовна заява містить вимогу про переведення на позивача прав і обов`язків покупця частки, що тягне за собою зміни в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо учасників.

Пункт 16 ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначає, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу: розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) та розмір частки кожного із засновників (учасників) виражених у національній валюті України.

В свою чергу, стаття 12 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визначає, що розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. Розмір частки учасника товариства у статутному капіталі товариства може додатково визначатися у відсотках. Розмір частки учасника товариства у відсотках повинен відповідати співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства.

Тобто, відповідно до вказаних норм чинного законодавства частка учасника юридичної особи виражається виключно у національній валюті України - гривні.

Згідно статуту відповідача-1 розмір частки кожного власника у статутному капіталі визначається у відсотках і у гривнях, тому позов містить вимогу визнати ОСОБА_1 власником частки у розмірі 87,60% у статутному капіталі підприємства номінальною вартістю 56 000,00 грн.

Як вірно вказав суд першої інстанції, що відповідач-2 незаконно включений до складу учасників шляхом надання йому, як третій особі, права внесення додаткового вкладу до статутного капіталу підприємства у розмірі 1500,00 грн, внаслідок чого статутний капітал підприємства збільшився з 61000,00 грн до 62500,00 грн. Відповідно частка відповідача-2 станом на день звернення до суду становила 57 500,00 грн (1500,00 грн внесено як додатковий вклад третьої особи, внаслідок чого введено до складу учасників, 56 000,00 грн придбано як учасником в інших учасників)

У позові, при визначені розміру частки, право власності на яку позивач просив визнати за собою у відсотковому виразі позивач виходив із розміру статутного капіталу, який був чинним станом на момент звернення до суду 62500,00 грн (з врахуванням 1500,00 грн додаткового вкладу), разом з тим визначення відсоткового розміру частки мало відбулося з урахуванням розміру статутного капіталу, який існував до загальних зборів 28.11.2022 року, тобто збережено status quo, про який зазначалося вище тобто 61000,00 грн.

Учасник товариства, який набув частку в його статутному капіталі з порушенням закону, не може вважатися таким, що набув таку частку на законних підставах. Зважаючи на це, учасники спірних правовідносин повинні повернутися у вихідну точку до порушення права, оскільки таке порушення стало передумовою подальшої зміни розмірів часток учасників і складу учасників, а отже також є наслідком відповідного порушення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно вказав, що правильним є відсотковий вираз частки у статутному капіталі підприємства номінальною вартістю 56000,00 грн з розрахунку розміру статутного капіталу 61000,00 грн (який був до внесення додаткового вкладу у розмірі 1500, грн третьої особи ТОВ "Ареджі Ю"), оскільки частка у статутному капіталі підприємства номінальною вартістю 56000,00 грн при розмірі статутного капіталу 61000,00 грн становить 91,8032% (статутний капітал 61000,00 /100= 610, тобто 1% це 610 грн 56000,00/610 = 91,8032%). Те саме стосується частки у розмірі 2,4590% номінальною вартістю 1500,00 грн, право власності на яку позивач просить позбавити відповідача-2.

У силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.73, 76-79, 86 ГПК України.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення рішення Господарського суду Рівненської області від 17.02.2025 без змін, з огляду на що апеляційна скарга ТОВ "Ареджі Ю" задоволенню не підлягає.

Окрім того, оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги, покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Рішення Господарського суду Рівненської області від 17.02.2025 у справі №918/124/23 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареджі Ю" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена "19" травня 2025 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.