ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.05.2025 Справа № 914/1174/25

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Дарії Мандюк розглянув матеріали справи

позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", м. Дніпро,

до відповідача: ОСОБА_1 , м. Новий Розділ, Львівська область,

предмет позову: стягнення 13 947,30 дол. США.

підстава позову: прострочення виконання грошового зобов`язання,

за участю представників:

позивача: Чміль Юлія Володимирівна (в режимі відеоконференції),

відповідача: Репак Віталій Валерійович,

встановив:

До Господарського суду Львівської області 11.04.2025 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" до Фізичної особи-підприємця Цюри Андрія Степановича про стягнення 13947,30 дол. США за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою суду від 17.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

06.05.2025 відповідач подав клопотання про зупинення провадження до перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 903/602/24.

У судовому засіданні 14.05.2025 відповідач підтримав подане клопотання, представник позивача залишив таке на розсуд суду.

Розглянувши клопотання про зупинення, суд зазначає таке.

Відповідно до позовної заяви позивач 11.04.2025 звернувся із позовною заявою до Цюри Андрія Степановича про стягнення коштів, а саме нарахував на суму боргу 99 936,47 дол. США, що в еквіваленті становить 124 759,00 грн, за період 01.07.2017 - 23.02.2022 три відсотки річних у розмірі 13 947,30 грн і просить стягнути їх з відповідача.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до підстав позову позивач почав нараховувати 3 % річних з липня 2017 року, нараховував упродовж повних чотирьох років, не нараховував з часу введення воєнного стану в Україні (24.02.2022) і пред`явив у суд позов тільки в квітні 2025 року.

Велика Палата Верховного Суду 02.04.2025 у справі № 903/602/24 прийняла до розгляду справу № 903/602/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Системний зв`язок» до Комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту» про стягнення 2 009 399,59 грн за касаційними скаргами Комунального підприємства «Луцьке підприємство електротранспорту» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Системний зв`язок» на рішення Господарського суду Волинської області від 17 вересня 2024 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 листопада 2024 року в цій справі. Призначено справу № 903/602/24 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 04 червня 2025 року.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 206/2984/23 вказав на те, що строки давності щодо вимог про стягнення сум за статтею 625 Цивільного кодексу України, які не спливли на момент набрання чинності Законом № 540-ІХ (02 квітня 2020 року), продовжуються на строк дії карантину.

В ухвалі від 06 березня 2025 року про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив про потребу відступу від наведеного правового висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо застосування норм права стосовно можливості нарахування 3 % річних та інфляційних втрат не обмежуючись останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц вказала про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Обґрунтовуючи підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважав за доцільне відступити від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 206/2984/23, щодо можливості нарахування 3 % річних та інфляційних втрат не обмежуючись останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду наголосив, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Тому наявність у кредитора можливості заявляти до боржника вимогу про стягнення надмірних грошових сум як інфляційних втрат та 3 % річних спотворює їх дійсне правове призначення (компенсаційний характер), оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання інфляційні втрати та 3 % річних перетворюються на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Враховуючи зазначене, очікується постановлення Великою Палатою судового рішення у подібних правовідносинах в іншій справі, висновки якого будуть впливати на постановлення рішення у справі № 914/1174/25 в частині застосування норм про нарахування 3 % річних в період триваючих карантину та воєнного стану.

Проаналізувавши висловлені в клопотанні обставини, враховуючи матеріальні та правові підстави позову, що розглядається, з метою недопущення неоднакового застосування норм права та необхідності врахування актуальної позиції Верховного Суду стосовно спірних відносин, з`ясувавши думку учасників справи, враховуючи встановлені вище обставини, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання про зупинення провадження у справі про стягнення 3 % річних за період, відмінний і більший, ніж три роки до подання позову.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Керуючись ст. 2, 177, 183, 228, 229 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області

ухвалив:

Зупинити провадження у справі № 914/1174/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 903/602/24.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена окремо від рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.05.2025.

Суддя Матвіїв Р.І.