ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2025 р. Справа№ 910/11551/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Сибіги О.М.

Тищенко О.В.

без виклику сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 (повний текст складено 21.02.2025)

у справі № 910/11551/24(суддя - Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крохмалепродукти України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт"

про стягнення 70 152, 00 грн,

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Крохмалепродукти України" (надалі - ТОВ "Крохмалепродукти України", позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт" (надалі - ТОВ "Укр-Тест-Стандарт", відповідач) про відшкодування матеріальних збитків у сумі 70 152,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Крохмалепродукти України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт" про стягнення 70 152,00 грн задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крохмалепродукти України" матеріальну шкоду в сумі 70 152, 00 грн та судовий збір у сумі 3 028, 00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 07.03.2025 (згідно дати звернення до системи "Електронний суд") Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/11551/24, в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі №910/11551/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Крохмалепродукти України" в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що транспортний засіб, з огляду на несправну гальмівну систему, пошкодив обладнання Скаржника необхідне для перевірки транспортного засобу, а також приміщення випробувальної лабораторії, повноцінного обов`язкового технічного контролю так і не відбулося. В зв`язку із вказаною подією, ТОВ «УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ» не складалось а ні протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, а ні акту невідповідності технічного стану транспортного засобу, у відповідності до ПОРЯДОКУ проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (затвердженого ПКМУ від 30 січня 2012 р. № 137).

Апелянт звертає увагу суду, що було не можливо провести повний огляд транспортного засобу із застосуванням вимірювальних пристроїв і слугувала підставою відсутності Протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу і Акту невідповідності технічного стану транспортного засобу.

Скаржник вказує, що протокол випробовування складається на підставі інших нормативних документів (ДСТУ EN ISO/IEC 17025:2019 "Загальні вимоги до компетентності випробувальних та калібрувальних лабораторій" та системою менеджменту випробувальної лабораторії) аніж Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу і є по суті внутрішнім документом Відповідача, метою якого є контроль якості діяльності випробувальної лабораторії.

Скаржник зазначає, що немає жодної суперечності в тому, що є Протокол випробовування, але відсутній Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу. Оскільки, це різні документи, які складаються на підставі різних нормативних документів і фіксують різні обсяги та методи перевірки транспортного засобу.

На думку скаржника не можна вважати поведінку ОСОБА_1 протиправною, так як останній діяв виключно межах і на виконання приписів порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (затвердженого ПКМУ від 30 січня 2012 р. № 137) та своєї посадової інструкції, настання збитків було завдано не внаслідок дії чи бездіяльності ОСОБА_1, а виключно внаслідок неналежного та несвоєчасного технічного обслуговування та догляду Позивача за транспортним засобом, яке знаходилось у володінні останнього.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2025, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Тищенко О.В., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/11551/24. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/11551/24 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

14.03.2025 (згідно дати звернення до системи «Електронний суд») Товариство з обмеженою відповідальністю "Крохмалепродукти України" звернулось до суду з відзивом на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги вважає її необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зокрема, відзив вмотивовано тим, що позивачем була виконана умова належного та своєчасного технічного обслуговування та догляду ПОЗИВАЧА за своїм транспортним засобом.

Позивач вказує, що якщо результат перевірки негативний, то виконавець складає акт невідповідності за формою згідно додатка 4, який надається водію, не надав водієві жодного доказу, не поставив до відома про загрозу, що могло спричинити дорожньо-транспортну пригоду та поставити під загрозу життя водія, та інших учасників дорожнього руху.

Позивач вказує, що обставини справи свідчать про порушення відповідачем вимог проведення технічного контролю транспортного засобу, встановлених порядком проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки стану транспортних засобів.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, зазначеною статтею проголошено "право на суд", одним з аспектів якого є право на розгляд справи упродовж розумного строку.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Папазова та інші проти України" (Заяви №№ 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07) від 15.03.2012 (пункт 29) Суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" (Заява № 16652/04) від 02.12.2010 (пункт 28) Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.

Суд вбачає за необхідне зазначити, що суддя Гончаров С.А. перебував у відряджені з 12.04.2025 по 15.04.2025, у відпустках з 16.04.2025 по 25.04.2025, з 28.04.2025 по 09.05.2025, з 12.05.2025 по 18.05.2025, суддя Тищенко О.В. перебувала у відряджені з 12.04.2025 по 15.04.2025, у відпустках з 16.04.2025 по 25.04.2025 та 28.04.2025 по 09.05.2025, суддя Тарасенко К.В. у відрядження з 08.04.2025 по 13.04.2025, з 14.04.2025 по 17.04.2025 та у відпустках 18.04.2025, 21.04.2025, 22.04.2025, 23.04.2025, 25.04.2025, з 28.04.2025 по 02.05.2025 та 05.05.2025 по 09.05.2025.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ "Крохмалепродукти України" на підставі договору оренди транспортних засобів № 01/04/19 від 01.04.2019, укладеного з ТОВ "Крохмалепродукти Оране" (орендодавець), є орендарем та користувачем транспортного засобу МАЗ 551605, державний номерний знак НОМЕР_1 .

07.11.2023, на виконання п. 4.3 вказаного договору позивач як орендар, що зобов`язаний проводити ремонт та технічне обслуговування орендованих транспортних засобів, забезпечив прибуття зазначеного транспортного засобу до випробувальної лабораторії ТОВ "Укр-Тест-Стандарт", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Степанченка, 5, для проведення обов`язкового технічного контролю та надав автомобіль у розпорядження працівників цієї лабораторії, зокрема, заступнику технічного керівника лабораторної дільниці ТОВ "Укр-Тест-Стандарт" ОСОБА_1.

Разом з тим матеріали справи свідчать, що технічний контроль транспортного засобу МАЗ 551605, державний номерний знак НОМЕР_1 , проведений не був, оскільки представник ТОВ "Укр-Тест-Стандарт" розпочав рух лабораторною дільницею на наданому йому автомобілі та в`їхав в стіну, спричинивши механічні пошкодження як автомобілю, так і приміщенню (пробив стіну випробувальної лабораторії).

На місце вказаної події були викликані працівники Національної поліції України, якими був складений протокол серії ААД № 526619 від 07.11.2023 про адміністративне правопорушення (порушення вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху) стосовно особи, яка керувала транспортним засобом в межах ділянки випробувальної лабораторії, - заступника технічного керівника лабораторної дільниці ТОВ "Укр-Тест-Стандарт" ОСОБА_1 .

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 19.12.2023 провадження у справі № 759/22836/23 за вказаним протоколом було закрите у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , який виконував свої посадові обов`язки на спеціально обладнаному майданчику, порушень вимог ПДР у контексті забезпечення безпеки дорожнього руху, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У подальшому ТОВ "Крохмалепродукти України" здійснило ремонт транспортного засобу МАЗ 551605, д.н.з НОМЕР_1 , на загальну суму 70 152,50 грн, що підтверджується наявними у справі договором ремонту транспортного засобу від 09.11.2023, актом (протоколом) технічного огляду транспортного засобу від 09.11.2023, рахунком фактурою № 19К від 19.03.2024 на суму 62 000,00 грн, видатковою накладною № 5390 від 11.12.2023 на суму 8 152,50 грн, платіжними інструкціями № 4367 від 25.03.2024 на суму 62 000,00 грн та № 3618 від 30.11.2023 на суму 8 152,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії працівника ТОВ "Укр-Тест-Стандарт" ОСОБА_1 спричинили майну товариства збитки на суму відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 70 152,50 грн.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 22 ЦК України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як:

- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;

- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;

- вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність усіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

При цьому саме на позивача у деліктних правовідносинах покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинно-наслідковий зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Як встановлено судом вище, 07.11.2023 транспортний засіб МАЗ 55160, д.н.з НОМЕР_1 , був переданий ТОВ "Крохмалепродукти України" відповідачу для проведення технічного огляду, про що свідчать записи в журналі "Обліку заїзду та виїзду автотранспорту на територію підприємства ТОВ "Крохмалепродукти України", а також службовою запискою водія ТОВ "Крохмалепродукти України" ОСОБА_2 № 3756/1 від 09.11.2023.

Вимоги щодо перевірки стану транспортних засобів під час проведення технічного огляду регулюються Порядком проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 зі змінами № 514 від 19.05.2023 (далі - Порядок).

Пункт 1 указаного Порядку визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації.

Згідно з підпунктом 2 п. 2 Порядку виконавець - це суб`єкт господарювання (його філії, представництва або відокремлені підрозділи), який надає послуги з обов`язкового технічного контролю транспортних засобів у пункті технічного контролю та визначений як суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, інформацію про якого згідно із цим Порядком внесено до реєстру суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю.

Отже ТОВ "Укр - Тест - Стандарт" є суб`єктом господарювання, який надає послуги з обов`язкового технічного контролю транспортних засобів (виконавцем).

Згідно з пп. 11 пункту 2 Порядку перевірка технічного стану транспортного засобу - це процес визначення відповідності транспортного засобу встановленим до конструкції і технічного стану вимогам.

Відповідно до пункту 12 обов`язковий технічний контроль транспортного засобу проводиться після здійснення його зовнішнього огляду з метою ідентифікації транспортного засобу, звірки ідентифікаційних номерів та номерних знаків транспортного засобу з даними реєстраційних документів, встановлення комплектності.

Згідно з п. 16 Порядку обов`язковий технічний контроль транспортного засобу проводиться згідно з Технологічними вимогами до засобів перевірки технічного стану, обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу, затвердженими наказом Мінінфраструктури від 15.02.2012 № 106, і Вимогами до перевірки.

Виконавець проводить фото- та відеофіксацію процесу перевірки конструкції та технічного стану транспортного засобу, про що попереджає замовника. Положення щодо проведення відеофіксації процесу перевірки конструкції та технічного стану транспортного засобу не застосовуються під час воєнного стану і протягом шести місяців після його припинення або скасування. Тобто вказана норма стосується обмеження лише відеофіксації.

Матеріали фото- та відеофіксації мають забезпечувати можливість чітко визначати марку, колір, номерний знак транспортного засобу, обов`язково зазначається дата фото- та відеофіксації, яка повинна відповідати даті видачі протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

Відповідно до пункту 18 Порядку перевірка конструкцій та технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки.

У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу виконавець складає протокол перевірки технічного стану транспортного засобу. Паперова копія протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу видається замовнику (водію). На вимогу замовника (водія) паперова копія виготовляється та видається на бланку протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

У разі негативного результату або невідповідності даних у реєстраційних документах на транспортний засіб даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4, який видається замовнику (водію). У разі встановлення незначної невідповідності технічного стану транспортного засобу дозволяється експлуатація транспортного засобу протягом трьох робочих днів з дати видачі акту невідповідності технічного стану транспортного засобу. Обсяги перевірки технічного стану транспортного засобу та коди оцінки його невідповідності наведено в додатку 5.

Згідно з абз. 6 п. 18 Порядку протокол, який видано з порушенням цього Порядку, Вимог до перевірки або містить неповну та/або недостовірну інформацію, є недійсним. Зазначення виконавцем неповної та/або недостовірної інформації в протоколі є порушенням.

Із матеріалів справи вбачається, що після передачі позивачем свого автомобіля для проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, працівник ТОВ "Укр-Тест-Стандарт" розпочав рух указаним автомобілем на спеціальній дільниці та здійснив зіткнення зі стіною випробувальної лабораторії, внаслідок чого автомобіль та приміщення лабораторії зазнали механічних ушкоджень.

При цьому встановлено, що технічний огляд транспортного засобу не був проведений, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу або акт невідповідності технічного стану транспортного засобу відповідачем не складалися, фотофіксація відповідачем не здійснювалася (відеофіксація на час воєнного стану не проводиться).

Вказані обставини свідчать про порушення відповідачем вимог проведення технічного контролю транспортного засобу, встановлених Порядком проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки стану транспортних засобів.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказав, що причиною зіткнення автомобіля зі стіною стала несправність гальмівної системи переданого на огляд транспортного засобу.

Проте, вимогами до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу (далі - Вимоги), які відповідно до вищевказаного Порядку застосовуються під час перевірки технічного стану колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) суб`єктами проведення обов`язкового технічного контролю, а також автомобільними перевізниками, суб`єктами господарювання, які надають послуги з технічного обслуговування, ремонту КТЗ, визначено правила та методи перевірки технічного стану гальмівної системи колісного транспортного засобу.

Зокрема, відповідно до розділу 2 вказаних Вимог, вимір показників гальмівної системи обумовлюється обраним методом контролювання: за методом стендових випробувань або за методом дорожніх випробувань. Метод дорожніх випробувань використовується лише у випадку неможливості проведення випробувань методом стендових випробувань, яка пов`язана з особливостями конструкції КТЗ.

Має бути забезпечена можливість роздрукування результатів випробування гальмівної системи транспортного засобу, зафіксованої на гальмівному стенді із зазначенням марки, моделі, номерного знака, VIN транспортного засобу, дати і часу випробувань.

Працездатність зносостійкої (допоміжної, безгальмового сповільнення, тривалої дії) гальмівної системи визначається візуальною перевіркою за допомогою гальмівного стенда або дорожніми випробуваннями.

Під час визначення запасу стисненого повітря/вакууму, на гальмівному стенді при вимкненому двигуні перевіряється ефективність робочої гальмівної системи для чотирикратного повного приведення в дію органу керування гальмівної системи. Під час такої перевірки ефективність робочої гальмівної системи не повинна знижуватись.

Отже у разі несправної гальмівної системи транспортного засобу відповідач мав скласти акт невідповідності технічного стану транспортного засобу, паперова копія якого надається замовнику, а також зафіксувати вказані обставини фотодоказами перевірки конструкції та технічного стану автомобіля.

Проте, відповідач належних доказів несправності гальмівної системи автомобіля, складених відповідно до вищенаведених Порядку та Вимог, зокрема, доказів результатів випробування гальмівної системи транспортного засобу, зафіксованої на гальмівному стенді із зазначенням марки, моделі, номерного знака, VIN транспортного засобу, дати і часу випробувань, суду не надав.

Більше того, оскільки судом встановлено, що технічний огляд відповідачем не проводився, то відповідач позбавлений можливості надати належні докази несправності гальмівної системи пошкодженого автомобіля. Указане спростовує доводи відповідача про те, що стало причиною пошкодження автомобіля на його думку.

До свого відзиву відповідач долучив протокол випробування транспортного засобу № 00733-02032-23 від 07.11.2023, який був складений на підставі ДСТУ EN ISO/IEC 17025:2019 "Загальні вимоги до компетентності випробувальних та калібрувальних лабораторій" за результатами огляду пошкодженого транспортного засобу, в якому зазначено про несправність гальмівної системи автомобіля позивача.

Суд першої інстанції правомірно відхилив протокол випробування, як належний доказ по справі, оскільки він був складений не у визначеному законом Порядку, а на підставі внутрішнього документу ТОВ "Укр-Тест-Стандарт", який регулює діяльність випробувальних лабораторій. При цьому сам відповідач зазначав, що перевірка технічного стану транспортного засобу з використанням випробувального устаткування, комп`ютерної техніки із спеціалізованим програмним забезпеченням та (або) засобів вимірювальної техніки була неможлива через пошкодження необхідного обладнання.

Щодо посилань відповідача на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 19.12.2023 у справі № 759/22836/23, якою було встановлено, що заступник технічного керівника дільниці ТОВ "Укр-Тест-Стандарт" ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення, то із вказаної постанови вбачається, що провадження у вказаній справі було закрите у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , який виконував свої посадові обов`язки на спеціально обладнаному майданчику, порушень вимог ПДР у контексті забезпечення безпеки дорожнього руху, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також у цій постанові суд зазначив, що під час перевірки транспортного засобу МАЗ у автомобіля було виявлено несправну гальмівну систему, що не можна було встановити під час візуального огляду, внаслідок чого відбулось пошкодження автомобіля.

Проте слід звернути увагу на те, що справність чи несправність гальмівної системи МАЗ не була предметом розгляду справи про адміністративне правопорушення за фактом дорожньо-транспортної події. Про вказані обставини суд зазначив у своїй постанові зі слів заступника технічного керівника дільниці ТОВ "Укр-Тест-Стандарт" ОСОБА_1

В свою чергу, встановлення вини особи у вчиненні такого адміністративного правопорушення, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу (ст. 124 КУпАП), має здійснюватися місцевим судом загальної юрисдикції, оскільки відповідно до ст. 20 ГПК України розгляд таких справ не віднесено до юрисдикції господарських судів, й відповідно встановлення фактів дотримання учасником дорожнього руху на момент дорожньо-транспортної пригоди Правил дорожнього руху відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення перебуває поза межами компетенції господарського суду.

При цьому, розглядаючи спір щодо відшкодування шкоди, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 234/16272/15-ц та Верховного Суду від 28.10.2019 у справі № 722/1384/15-ц, від 21.07.2022 у справі № 752/13375/19.

Разом з тим встановлення в межах цивільно-правового спору про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, обставин спричинення пошкодження майна потерпілої сторони, а також наявності в діях особи, яка завдала відповідної шкоди - вини (умислу чи необережності), може оцінюватись господарським судом на загальних підставах.

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини (така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 686/10520/15, від 08.05.2018 у справі № 922/2026/17, від 21.09.2018 у справі № 910/19960/15).

Непритягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення водія джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду (аналогічна правова позиція міститься в постанові КГС ВС від 07 грудня 2023 у справі № 914/607/23).

Отже в даному випадку відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності працівника відповідача за вчинення ДТП в межах справи № 759/22836/23 не свідчить про відсутність підстав для його відповідальності за завдані матеріальні збитки, а тому наявність вини вказаної особи розглядається господарським судом з урахуванням всіх обставин та наданих доказів.

Таким чином наведена відповідачем постанова суду не встановлює факт несправності гальмівної системи пошкодженого автомобіля, а отже, не є належним доказом у розумінні ст. 76-79 ГПК України відсутності вини працівника відповідача у спричиненні матеріальної шкоди у даній справі.

Іншими належними, допустимими та вірогідними доказами відповідач не довів суду відсутність вини його працівника у пошкодженні транспортного засобу МАЗ 551605, державний номер НОМЕР_1 , а отже, суд погоджується з доводами позивача, що механічні пошкодження вказаного автомобіля були завдані діями працівника ТОВ "Укр-Тест-Стандарт" ОСОБА_1 , який порушив правила технічного огляду транспортного засобу, а тому наявна його вина у спричиненні матеріальної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Тлумачення ч. 1 ст. 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 355/1394/16-ц. від 06.02.2019 у справі № 640/4185/15-ц, від 05.05.2018 у справі № 910/14685/17.

Факт заподіяння матеріальної шкоди позивачу працівником ТОВ "Укр-Тест-Стандарт" ОСОБА_1 саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків підтверджується матеріалами справи, зокрема, постановою Святошинського районного суду міста Києва від 19.12.2023 у справі № 759/22836/23.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правомірного та законного висновку, що порушення відповідачем правил, дотримання яких є необхідним для суб`єктів господарювання, що надають послуги з обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, стало причиною механічного пошкодження автомобіля та завдало збитків позивачу, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, заподіяними позивачу.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Судом встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу у вигляді ремонту пошкодженого автомобіля, склала 70 152,00 грн, що підтверджується договором ремонту транспортного засобу від 09.11.2023, актом (протоколом) технічного огляду транспортного засобу від 09.11.2023, рахунком фактурою № 19К від 19.03.2024 на суму 62 000,00 грн, видатковою накладною № 5390 від 11.12.2023 на суму 8 152,50 грн, платіжними інструкціями № 4367 від 25.03.2024 на суму 62 000,00 грн та № 3618 від 30.11.2023 на суму 8 152,50 грн, наявними у матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач довів належними та вірогідними доказами увесь склад цивільного правопорушення, а саме - матеріальну шкоду у сумі 70 152,00 грн, завдану внаслідок неправомірних дій працівника відповідача, його вину та причинний зв`язок між такими діями та завданими позивачу збитками.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірно висновку про задоволення позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Крохмалепродукти України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт" про відшкодування матеріальних збитків у сумі 70 152,00 грн.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2025 у справі №910/11551/24 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2025 у справі № 910/11551/24 - залишити без змін.

Судові витрати, за перегляд рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр-Тест-Стандарт".

Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді О.М. Сибіга

О.В. Тищенко