РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2025Справа № 910/3055/25
Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників

справу № 910/3055/25

за позовом Приватне підприємство "ЗАХІДСАНТЕХПРОЕКТ"
до проДержавного торговельно-економічного університету стягнення 88 428,26 грн.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "ЗАХІДСАНТЕХПРОЕКТ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного торговельно-економічного університету про стягнення 88428,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 03/07/24 на проектні роботи від 15.08.2024, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 51201,00 грн, за прострочення сплати якої нараховані пеня в розмірі 35416,60 грн, 3% річних - 470,83 грн та інфляційні втрати - 339,83 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 позовну заяву Приватного підприємства "ЗАХІДСАНТЕХПРОЕКТ" залишено без руху.

19.03.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано докази сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 відкрито провадження у справі №910/3055/25 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, суд зобов`язав відповідача подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як установлено судом, позивач і відповідач мають зареєстровані електронні кабінети у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі відповідно ухвала суду від 20.03.2025 про відкриття провадження у справі в електронному вигляді була доставлена до електронних кабінетів сторін, що підтверджується повідомленнями про доставку електронного листа, залученими до матеріалів справи.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи вважається днем вручення судового рішення. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З огляду на приписи ч. 6 ст. 242 ГПК України вважається, що сторони отримали 24.03.2025 ухвалу про відкриття провадження у справі від 20.03.2025.

25.04.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про затвердження мирової угоди сторін від 17.04.2025.

28.04.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла аналогічна заява про затвердження мирової угоди сторін від 17.04.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 відмовлено у затвердженні Мирової угоди від 17.04.2025, укладеної між Приватним підприємством "ЗАХІДСАНТЕХПРОЕКТ" та Державним торговельно-економічним університетом.

09.05.2025 через систему "Електронний суд" від представників позивача та відповідача надійшли заяви про затвердження мирової угоди сторін від 08.05.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 відмовлено у задоволенні заяв Приватного підприємства "ЗАХІДСАНТЕХПРОЕКТ" та Державного торговельно-економічного університету про затвердження Мирової угоди від 08.05.2025.

Суд зазначає, що з урахуванням строків, встановлених статтями 165, частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, які також визначені судом в ухвалі від 20.03.2025, відповідач мав подати відзив на позовну заяву.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У свою чергу, суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, від відповідача станом на час винесення рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання відзиву та/або про намір вчинення відповідних дій у відповідності до статті 165 Господарського процесуального кодексу України та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи по суті.

За приписами ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті у строки, визначені ст. 178, 252 ГПК України, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог, окрім наявних в матеріалах справи, позивачем суду не надано.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

15.08.2024 між Відокремленим структурним підрозділом «Бурштинський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» (за договором - Замовник) та Приватним підприємством «Західсантехпроект» (за договором - Виконавець) було укладено Договір № 03/07/24 на виконання проектних робіт, відповідно до п. 1.1. якого Виконавець зобов`язується розробити за завданням Замовника проектну документацію по об`єкту «Нове будівництво транспортабельної модульної котельні ВСП «Бурштинський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» на вул. Ольги Бесараб, 1 у м. Бурштин Івано-Франківського району Івано-Франківської області» (код ДК 021:2015 : 71320000-7 - Послуги з інженерного проектування), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити її.

Умовами п. 3.1., 3.2. Договору визначено, що за виконані роботи згідно даного Договору Замовник сплачує Виконавцю 417 420,18 грн відповідно до кошторису (Додаток № 1) та протоколу погодження ціни (Додаток № 2), які є невід`ємною частиною Договору, в тому числі 5% єдиного податку в сумі 20 871,01 грн. Ціна договору зазначена без урахування ПДВ (Виконавець є платником єдиного податку - не платником ПДВ).

Відповідно до розділу 4 «Порядок розрахунків» Договору:

- Замовник перераховує на розрахунковий рахунок Виконавця кошти на підставі Актів виконаних робіт ;

- проміжні платежі Замовник може здійснювати на підставі актів за рахунками Виконавця, які складаються Сторонами по мірі готовності окремих етапів робіт;

- Замовник проводить остаточний розрахунок з виконавцем на протязі 10-ти банківських днів після двостороннього підписання сторонами акту повного виконання робіт та передачі готової документації.

Згідно з п. 12.1, Договір діє до 31.12.2024 або до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.

Додатками до Договору є: Кошторис (Додаток № 1) та Протокол погодження договірної ціни (Додаток № 2), які також були підписані сторонами.

26.09.2024 між позивачем та ВСП «Бурштинський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» був підписаний Акт № 01/24 приймання виконаних робіт проектно-вишукувальних робіт по об`єкту: «Нове будівництво транспортабельної модульної котельні ВСП «Бурштинський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» на вул. Ольги Бесараб, 1 у м. Бурштин Івано-Франківського району Івано-Франківської області» на загальну суму 51201,00 грн. Послуги були прийняті без зауважень.

Виходячи з умов 4.3. Договору, позивач 04.11.2024 надіслав на адресу ВСП «Бурштинський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» лист за вих. № 53/24 із вимогою оплатити частину виконаних робіт на загальну суму 51201 грн. Вказану вимогу боржником було отримано 11.11.2024, що підтверджується даними, розміщеними на сайті «Укрпошта».

Відповідач вказану вимогу залишив без відповіді та задоволення.

У подальшому, позивач ще надіслав на адресу ВСП «Бурштинський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» листи за вих. № 55/24 від 26.11.2024 та за вих. №01/25 від 20.01.2025 з вимогою оплатити частину виконаних робіт на суму 51201,00 грн, які відповідач також залишив без відповіді та задоволення.

Відповідно до п. 7.2. Договору, за порушення сторонами строків виконання зобов`язань за Договором, винна сторона сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від ціни Договору за кожен день прострочки.

Відтак, позивач звернувся до господарського суду за захистом порушених прав і просить суд стягнути з заборгованість у розмірі 51201,00 грн, за прострочення сплати якої за період з 19.11.2024 по 10.03.2025 нараховані пеня в розмірі 35416,60 грн, 3% річних - 470,83 грн та інфляційні втрати - 339,83 грн.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договором № 03/07/24 на проектні роботи від 15.08.2024 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 888 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Як установлено, судом спірні правовідносини сторін виникли на підставі правочину, який за своєю правовою природою є договором підряду.

При цьому, укладений між Відокремленим структурним підрозділом «Бурштинський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» та Приватним підприємством «Західсантехпроект» Договір № 03/07/24 на проектні роботи від 15.08.2024 відповідає приписам цивільного законодавства, оскільки сторони у встановленому порядку досягли згоди щодо всіх істотних умов даного виду договорів.

У п. 4.3. Договору сторони передбачили можливість проміжних платежів Замовника на підставі актів Виконавця, складених по мірі готовності окремих етапів робіт.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу статей 525, 526 ЦК України та статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

З наданих позивачем доказів, судом установлено, що позивачем виконано роботи за договором на суму 51201,00 грн, що підтверджується підписаним сторонами без будь-яких зауважень Актом № 01/24 приймання виконаних робіт проектно-вишукувальних робіт по об`єкту: «Нове будівництво транспортабельної модульної котельні ВСП «Бурштинський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельноекономічного університету» на вул. Ольги Бесараб, 1 у м. Бурштин Івано-Франківського району Івано-Франківської області» від 26.09.2024. Відповідачем, у свою чергу, виконані позивачем не оплачені.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

04.11.2024 позивач надіслав на адресу ВСП «Бурштинський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» лист за вих. № 53/24 із вимогою оплатити частину виконаних робіт на загальну суму 51201 грн. Вказану вимогу боржником було отримано 11.11.2024, що підтверджується даними, розміщеними на сайті «Укрпошта».

Відповідач вказану вимогу залишив без відповіді та задоволення.

Отже, відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату наданих й прийнятих робіт в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 51201,00 грн. суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду позивач також просив стягнути з відповідача на його користь пеню в розмірі 35416,60 грн, 3% річних - 470,83 грн та інфляційні втрати - 339,83 грн, розраховані за порушення строків виконання зобов`язань за загальний період з 19.11.2024 по 10.03.2025.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд №910/12604/18 від 01.10.2019).

У постанові Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 викладено правовий висновок про те, що при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 № 265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078).

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вони є арифметично вірними, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2. Договору, за порушення сторонами строків виконання зобов`язань за Договором, винна сторона сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від ціни Договору за кожен день прострочки.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку пені, як з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, так і відповідно до умов п. 7.2. укладеного сторонами договору, дійшов висновку, що розрахунок позивача є арифметично вірним та відповідачем неоспорений, відтак, позовні вимоги в частині стягнення пені також підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного торговельно-економічного університету (вул. Кіото, 19, м.Київ, 02156; ) на користь Приватного підприємства "ЗАХІДСАНТЕХПРОЕКТ" (вул. Степана Бандери, 10-В, офіс 2, м. Івано-Франківськ, 76014; ) заборгованість у розмірі 51201,00 грн, пеню - 35 416 грн 60 коп., інфляційні втрати - 339 грн 83 коп., 3% річних - 470 грн 83 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано: 22.05.2025.

Суддя А.І. Привалов