РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.05.2025Справа № 910/785/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження

позовну заяву

Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36; ідентифікаційний код 22883141)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродім» (03146, місто Київ, вулиця Качалова, будинок 5-В, ідентифікаційний код 35709434)

про стягнення 1 934 895,15 грн,

Представники:

від позивача: Пилипчук І.І.;

від відповідача: не з`явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська міська рада (далі - Київрада/позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродім» (далі - ТОВ «Добродім»/відповідач) про стягнення 1 934 895,15 грн, у тому числі: 1 859 569,24 грн - основного боргу та 75 325,91 грн - пені, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором оренди земельної ділянки від 07.03.2018.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.01.2025 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 24.02.2025.

Господарський суд міста Києва ухвалою 24.02.2025 витребував у Київради детальний розрахунок заявлених до стягнення сум із помісячною розшифровкою нарахування орендних платежів та пені, внаслідок чого відклав підготовче засідання на 07.04.2025.

20.03.2025 через систему «Електронний суд» від Київради на виконання вимог суду надійшов детальний розрахунок заявлених до стягнення сум.

07.04.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.05.2025.

19.05.2025 у судове засідання з`явився представник Київської міської ради та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

ТОВ «Добродім» представника у судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило, відзиву на позовну заяву не надало.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

07.03.2018 між Київською міською радою (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добродім» (далі - орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М. за реєстровим № 240, відповідно до якого орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 12.07.2012 за № 802/8139 передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену цим договором, для експлуатації та обслуговування будівель і споруд виробничої бази.

Згідно із п. 2.1. договору об`єктом оренди відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, рішення Київської міської ради від 12.07.2012 за № 802/8139 та цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками:

- кадастровий номер - :75:413:0006;

- місце розташування - вул. Качалова, 5в у Святошинському районі м. Києва;

- цільове призначення - 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості;

- вид використання - для експлуатації та обслуговування будівель і споруд виробничої бази;

- розмір (площа) - 2,0082 га.

У п. 2.2. договору передбачено, що відповідно до витягу із технічної документації Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 02.02.2018 за № 1082/86-18 нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 19 144 665,11 грн.

Договір укладено на 25 (двадцять п`ять) років (п. 3.1. договору).

Визначена цим договором орендна плата за земельну ділянку становить платіж, який орендар самостійно розраховує та вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою у грошовій формі (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 4.2. договору, річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 4 (чотирьох) відсотків від її нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. Згідно з розрахунком розміру орендної плати за земельну ділянку від 14.02.2018 за №Ю-33517 (за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2006 за №1724) річна орендна плата за земельну ділянку становить 765 786,60 грн на рік.

Згідно із п. 4.7. договору зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору у порядку та у випадках, передбачених законодавством України.

Орендна плата сплачується орендарем рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом тридцяти календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Питання сплати податку на додану вартість та інших податкових платежів, що пов`язані з виконанням договору, вирішуються орендарем у встановленому законодавством України порядку (п. 4.8. договору).

У відповідності до положень п. 4.11. договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором: орендарем у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої п. 4 цього договору; стягується пеня, розмір та розрахунок якої здійснюється відповідно до Податкового кодексу України.

Отже, Київрада стверджує, що ТОВ «Добродім» належним чином умови договору щодо своєчасного здійснення орендних платежів не виконувало, внаслідок чого у період з грудня 2022 року по листопад 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 1 934 895,15 грн, у тому числі: 1 859 569,24 грн - основного боргу та 75 325,91 грн - пені, що підтверджується листом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві.

Водночас, як вбачається з листа Головного управління Державної податкової служби у м. Києві за вих. №5/26-15-13-05-06 про розгляд запиту позивача щодо плати за землю ТОВ «Добродім» станом на 10.03.2025, заборгованість відповідача зі сплати орендних платежів за період з грудня 2022 року по листопад 2024 року складає 1 934 829,86 грн, у тому числі: 1 859 503,95 грн - основного боргу та 75 325,91 грн - пені.

Отже, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати орендних платежів, Київська міська рада звернулась до суду з цим позовом про стягнення із ТОВ «Добродім» заборгованості та пені.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

За змістом 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із положеннями п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, в тому числі вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, в тому числі розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду, зокрема, громадянам та юридичним особам України (частина друга статті 93 ЗК України).

За змістом ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»)

У відповідності до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Так, за змістом положень ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно із підпунктом 269.1.2. пункту 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками плати за землю є, в тому числі, платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

У відповідності до підпункту 14.1.73 пункту 14.1. ст. 14 ПК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди.

Об`єктами оподаткування платою за землю, зокрема, є об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди (підпункт 270.1.2. пункту 270.1 ст. 270 ПК України).

Згідно із п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до пункту 288.4 ст. 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 12.07.2012 за №802/8139 передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену цим договором, для експлуатації та обслуговування комплексу, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Статтею 530 ЦК України установлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, згідно із п. 4.8. договору орендна плата сплачується орендарем рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом тридцяти календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Питання сплати податку на додану вартість та інших податкових платежів, що пов`язані з виконанням договору, вирішуються орендарем у встановленому законодавством України порядку

Судом встановлено, що в порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач свої зобов`язання щодо здійснення орендних платежів належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно із розрахунком за період з грудня 2022 року по листопад 2024 року становить 1 859 503,95 грн, що підтверджується листом та детальним розрахунком податкового боргу станом на 10.03.2025 Головного управління ДПС у м. Києві за вих. №5/26-15-13-05-06.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлені вище обставини та наведені положення законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродім» про стягнення боргу з оплати орендних платежів, розмір якого за детальним розрахунком Головного управління ДПС у м. Києві, наданого у листі №5/26-15-13-05-06, становить 1 859 503,95 грн, що має наслідком їх часткове задоволення.

Крім того, у зв`язку із порушенням відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, позивач нараховує пеню у сумі 75 325,91 грн

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Судом встановлено, що у відповідності до положень п. 4.10. договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором: орендарем у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої п. 4 цього договору; стягується пеня, розмір та розрахунок якої здійснюється відповідно до Податкового кодексу України.

Ураховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань зі своєчасної та повної орендної плати, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Київської міської ради задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродім» (03146, місто Київ, вулиця Качалова, будинок 5-В, ідентифікаційний код 35709434) на користь Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36; ідентифікаційний код 22883141) 1 859 503 (один мільйон вісімсот п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот три) грн 95 коп. - заборгованості, 75 325 (сімдесят п`ять тисяч триста двадцять п`ять) грн 91 коп. - пені та 23 217 (двадцять три тисячі двісті сімнадцять) грн 95 коп. - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повний текст рішення складено: 22.05.2025.

Суддя Віта БОНДАРЧУК