ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2025 р. Справа № 911/521/24 (910/10184/23)

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., за участю секретаря судового засідання Дідик Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСВІТ ФАРМ» (ідентифікаційний код - 39217460)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (ідентифікаційний код - 35912126)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєв Гліб Олегович

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

у відокремленому провадженні в межах справи № 911/521/24

за заявою Приватного акціонерного товариства «Агріматко-Україна» (ідентифікаційний код 30725226)

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСВІТ ФАРМ» (ідентифікаційний код - 39217460)

про банкрутство

Представники: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.06.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АгросвітФарм» звернулось до суду з позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Г.О. №451 від 02.06.2023 року за рамковим договором фінансового лізингу №6520-AR-FL від 14.04.2020 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.09.2023.

10.08.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В підготовчому засіданні 19.09.2023 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено відповідну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Гліба Олеговича та відкладено підготовче засідання до 24.10.2023.

05.10.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

10.10.2023 до суду від відповідача надійшли пояснення.

В підготовчому засіданні 24.10.2023 судом було оголошено перерву до 05.12.2023.

27.10.2023 до суду від відповідача надійшли заперечення та докази їх направлення третій особі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.02.2024.

В судовому засіданні 27.02.2024 було оголошено перерву до 30.04.2024.

19.03.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження.

30.04.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про передачу справи №910/10184/23 на розгляд в межах справи №911/521/24 про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2024 справу №910/10184/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АгросвітФарм" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєв Гліб Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передано для розгляду до Господарського суду Київської області в межах справи №911/521/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «АгросвітФарм».

21.05.2024 матеріали справи № 910/10184/23 надійшли до господарського суду Київської області та передані на розгляд судді Лутак Т.В., у провадженні якої перебуває справа № 911/521/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСВІТ ФАРМ».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.05.2024 були прийнято справу № 910/10184/23 до свого провадження для розгляду у відокремленому провадженні в межах справи № 911/521/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСВІТ ФАРМ», призначено судове засідання на20.06.2024.

До Господарського суду Київської області від приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Гліба Олеговича надійшли письмові пояснення по справі № 46/01-16 від 31.05.2024 (вх. 6832/24 від 12.06.2024).

До Господарського суду Київської області від арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича надійшла заява б/н від 19.06.2024 (вх. № 4734 від 19.06.2024) про залучення його у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.06.2024 заяву арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича б/н від 19.06.2024 (вх. № 4734 від 19.06.2024) про залучення його у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача було задоволено, залучено арбітражного керуючого Чичву Олега Сергійовича до участі у справі № 911/521/24 (910/10184/23) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, розгляд справи відкладено на 25.07.2024, встановлено строк до 23.07.2024 арбітражному керуючому Чичві Олегу Сергійовичу для подачі до суду письмових пояснень/заперечень на позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСВІТ ФАРМ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Гліба Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в межах справи № 911/521/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «АгросвітФарм», здійснено виклик в судове засідання повноважних представників учасників провадження.

До Господарського суду Київської області від приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Гліба Олеговича надійшло повідомлення № 57/01-16 від 15.07.2024 (вх. 7928/24 від 22.07.2024) про неможливість прибуття у судове засідання та розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.07.2024 розгляд справи відкладено на 05.09.2024, встановлено строк до 05.09.2024 арбітражному керуючому Чичві Олегу Сергійовичу для подачі до суду письмових пояснень/заперечень на позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСВІТ ФАРМ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Гліба Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в межах справи № 911/521/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «АгросвітФарм», здійснено виклик у судове засідання повноважних представників учасників провадження; у разі неявки в судове засідання, учасники справи зобов`язані повідомити суд про причини такої неявки.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.09.2024 розгляд справи відкладено на 17.10.2024, встановлено строк до 14.10.2024 арбітражному керуючому Чичві Олегу Сергійовичу для подачі до суду письмових пояснень/заперечень на позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСВІТ ФАРМ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Гліба Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в межах справи № 911/521/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «АгросвітФарм», здійснено виклик у судове засідання повноважних представників учасників провадження; у разі неявки в судове засідання, учасники справи зобов`язані повідомити суд про причини такої неявки.

Після судового засідання 05.09.2024 до Господарського суду Київської області від арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича надійшло клопотання б/н від 05.09.2024 (вх. № 9617/24 від 05.09.2024) про відкладення (перенесення) розгляду справи.

17.10.2024 до Господарського суду Київської області від арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича надійшло клопотання б/н від 17.10.2024 (вх. № 11546/24 від 17.10.2024) про відкладення (перенесення) розгляду справи.

До Господарського суду Київської області від ТОВ «ОТП Лізинг» надійшло клопотання б/н від 17.10.2024 (вх. № 11542/24 від 17.10.2024) про розгляд справи за відсутності представника.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.10.2024 розгляд справи було відкладено на 07.11.2024, повторно встановлено строк до 05.11.2024 арбітражному керуючому Чичві Олегу Сергійовичу для подачі до суду письмових пояснень/заперечень на позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСВІТ ФАРМ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Гліба Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в межах справи № 911/521/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «АгросвітФарм», попереджено арбітражного керуючого Чичву Олега Сергійовича, про те, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом, здійснено виклик у судове засідання повноважних представників учасників провадження.

До Господарського суду Київської області від приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Гліба Олеговича надійшов лист № 66/01-16 від 06.08.2024 (вх. № 10756/24 від 29.10.2024) про неможливість прибуття у судове засідання та розгляд справи за його відсутності.

07.11.2024 до Господарського суду Київської області від арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича надійшло клопотання б/н від 07.11.2024 (вх. № 12548/24 від 07.11.2024) про здійснення розгляду за наявними у справі матеріалами та за відсутності позивача у судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.11.2024 розгляд справи було відкладено на 09.12.2024, здійснено виклик у судове засідання повноважних представників учасників провадження, явку у судове засідання арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича визнано обов`язковою.

До Господарського суду Київської області від розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «АгросвітФарм» арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича надійшло клопотання б/н від 09.12.2024 (вх. № 4255 від 09.12.2024) про виключення розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «АгросвітФарм» Чичву Олега Сергійовича зі складу учасників справи, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача із числа третіх осіб у справі № 911/521/24 (910/10184/23).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.12.2024 розгляд справи було відкладено на 27.01.2025, здійснено виклик у судове засідання повноважних представників учасників провадження, явку у судове засідання арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича повторно визнано обов`язковою.

Ухвалою-повідомленням Господарського суду Київської області від 27.01.2025 розгляд справи було відкладено на 17.02.2025.

До Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «АгросвітФарм» надійшло клопотання б/н від 17.02.2025 (вх. № 2230/25 від 17.02.2025) про долучення доказів до матеріалів справи.

До Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «АгросвітФарм» надійшло клопотання б/н від 17.02.2025 (вх. № 2235/25 від 17.02.2025) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою-повідомленням Господарського суду Київської області від 17.02.2025 розгляд справи було відкладено на 21.04.2025 о 14:00.

До Господарського суду Київської області від розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича надійшла заява б/н від 21.04.2025 (вх. № 5377/25 від 21.04.2025) про проведення засідання за його відсутності.

До Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання б/н від 01.05.2025 (вх. № 5905/25 від 01.05.2025) про відкладення розгляду справи.

До Господарського суду Київської області від позивача надійшла уточнена позовна заява б/н від 01.05.2025 (вх. № 5907/25 від 01.05.2025) відповідно до якої позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьєвим Г.О. № 451 від 02.06.2023 за рамковим Договором фінансового лізингу № 6520-AR-FL від 14.04.2020, яка за своїм змістом є поясненнями позивача по суті поданого позову та не змінює ані його предмету, ані його підстав.

У судове засідання 01.05.2025 з`явився представник відповідача, який надав пояснення по суті позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, присутнього у судовому засіданні, дослідивши прийнятті докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АгросвітФарм» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (відповідач) про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьєвим Г.О. за № 451 від 02.06.2023 за рамковим договором фінансового лізингу №6520-AR-FL від 14.04.2020.

Позовні вимоги мотивовано тим, що спірний виконавчий напис був вчинений для повернення об`єктів фінансового лізингу за вищевказаним договором фінансового лізингу через несплату позивачем на користь відповідача лізингових платежів та штрафів, що станом на 31.05.2023 складало 381 455,96 грн, однак позивач зауважує, що ця сума є спірною, і у нотаріуса не було доказів, які підтверджували факт безспірності вимог, а за відсутності таких, виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню.

Також, позивач вказує, що невиконання ним своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу були пов`язані із настанням обставин непереборної сили (фактом агресії російської федерації проти України, що зумовило зникнення побудованих роками логістичних шляхів для закупівлі сировини та обладнання, наявності обстрілів, руйнування будівель, загрози для людей, окупації територій, проблем зі світлом та збором врожаю насіння соняшника у 2022 році), а тому позивач був звільнений від відповідальності за невиконання цих зобов`язань, зокрема, від штрафу, а це безумовно вказувало на наявність спору, що усуває можливість видачі спірного виконавчого напису.

Відповідач у відзиві на позов, заявлені до нього позовні вимоги не визнав, мотивуючи це тим, що відповідач відмовився від договору лізингу на підставі пункту 2 статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», оскільки у позивача була наявність несплаченої заборгованості за лізинговим платежем понад 30 днів, що ним не заперечувалося та визнавалося, зокрема, в укладеній між ними додатковій угоді № 2 від 22.06.2022 до договору фінансового лізингу, про вказану відмову від договору лізингу позивача було повідомлено в установленому порядку шляхом надіслання через кур`єрську службу відповідного повідомлення від 17.05.2023;за спірним виконавчим написом було повернуто предмет лізингу, а не стягувалася заборгованість за договором; для вчинення виконавчого напису Приватному нотаріусу були вручені усі необхідні для цього документи: оригінал договору лізингу та засвідчені відповідачем як лізингодавцем копії рахунків, направлених позивачу як лізингоодержувачу, із відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Відповідач також наголосив на тому, що сам факт наявності обставин непереборної сили звільняє тільки від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від обов`язку виконання зобов`язання належним чином.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відзив було підписано від імені відповідача адвокатом Локшиним Андрієм Вікторовичем, але у Єдиному реєстрі адвокатів України щодо цього адвоката відсутні відомості, а тому позивач не міг перевірити його статус та повноваження як представника, зокрема, чинність свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю.

Також, позивач зазначає, що він не отримував копію рахунку про сплату лізингового платежу, а додане відповідачем повідомлення не містить у собі інформацію щодо вмісту листа, бо відсутній засвідчений опис вкладення та розрахунковий документ, який би підтверджував відправлення даного листа як такого.

Крім того, позивач вказує, що додаткова угода № 2 до договору лізингу була вчинена в електронному вигляді, а тому не можна вважати, що вона вчинена у письмовому вигляді, і позивач ставить під сумнів використання цифрових систем для підписання даної угоди і саму угоду як таку, адже вважає, що вона була підписана сторонами не належним чином.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач наголошує на тому, що ним надані докази, які повністю задовольняють діючі в Господарському процесуальному кодексі стандарти доказування щодо належності, допустимості, достовірності та вірогідності, і які підтверджують дотримання правил та порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом, з урахуванням вимог чинного законодавства до цього виду безспірного повернення предмету лізингу. Позивач жодним чином не спростовує факт наявності у нього заборгованості за договором фінансового лізингу. Повноваження Локнина А.В. як представника відповідача підтверджуються належним чином засвідченою довіреністю на нього як адвоката, та позивачем не доведено, що він не має права здійснювати адвокатську діяльність відповідно до наданого свідоцтва адвоката.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між позивачем та відповідачем був укладений Договір фінансового лізингу № 6520-AR-FL від 14.04.2020 року, згідно з яким відповідач набув у власність та передав у тимчасове володіння та користування транспортний засіб, а саме: автомобіль ToyotaHilux, 2018 року випуску, серійний № MR0BB3CD205460090, державний номерний знак НОМЕР_1 , в свою чергу позивач мав сплачувати лізингові платежі відповідно до Договору лізингу.

Позивач свої зобов`язання, не виконував належним чином та, починаючи з листопада 2021 року, допустив прострочення сплати лізингових платежів.

Пунктами 11.1 - 11.2. Договору лізингу передбачено, що договір може бути достроково розірваний Лізингодавцем в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного письмового повідомлення Лізингоодержувачу у випадках, коли Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в Договорі.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Пунктом 2 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після дня набрання чинності цим Законом. Відносини, що виникли на підставі договорів фінансового лізингу, укладених до набрання чинності цим Законом (13.06.2021), регулюються відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 №723/97-ВР (який регулював спірні правовідносини сторін на момент їх виникнення, і дія якого продовжує поширюється на спірні правовідносини) передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Відповідно до п. 7.2.4 Лізингодавець за своїм рішенням, може розірвати Рамковий договір в односторонньому порядку з настанням наслідків передбачених п. 7.3 Рамкового Договору , шляхом направлення Повідомлення про відмову у будь - який спосіб передбачений пунктом 9.12 Рамкового Договору. Підтвердженням отримання Лізингоодержувачем такої вимоги є повідомлення про вручення цінного листа або відміткою поштової служби про відмову від прийняття цінного листа або закінчення терміну зберігання. Направлення повідомлення здійснюється Лізингодавцем на адресу вказану Лізингоодержувачем в Рамковому Договорі або в повідомленні про зміну адреси.

17.05.2023 відповідач направив на юридичну адресу позивача (08472, Київська область, Переяслав-Хмельницький р-н, село Світанок, вулиця Київська, будинок 5/4), повідомлення №226/05/23-ю, про розірвання Договору лізингу, відповідно до якого, Договір лізингу вважається розірваним з 26.05.2023 року.

Вказане повідомлення № 226/05/23-ю від 16.05.2023 року про розірвання Договору лізингу було отримано позивачем 23.05.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 349, копія якого міститься в матеріалах справи.

Як було встановлено судом вище, строк прострочення сплати позивачем лізингових платежів більше 30 днів відповідачем доведений, а позивачем належними та допустимими доказами не спростований.

Тому відповідач, враховуючи вищевказані вимоги Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 та умови Договору лізингу, мав право на одностороннє розірвання Договору лізингу.

Згідно пп. 7.2.7 п. 7.2 Лізингодавець за своїм рішенням, може стягнути штраф у розмірі 0,5% (п`ять десятих) відсотків від залишкової (несплаченоі) вартості Частини Предмета Лізингу, вказаної у відповідному Протоколі Лізингу за кожний випадок настання Події Невиконання Зобов`язань. При цьому, без жодного упередження для прав Лізингодавця, він може скористуватися всіма своїми правами передбаченими п.7.2 Рамкового Договору або будь-якою частиною таких прав в будь-якому порядку та без жодних обмежень. Для усунення непорозумінь, якщо Лізингодавець не скористався будь-яким із своїх прав передбачених п 7.2 Рамкового Договору то це не є і не буде тлумачитися як відмова від будь-якого права Лізингодавця. Однак, в разі настання Події Невиконання Зобов`язань, передбаченого п 7.1.1 Рамкового Договору, Лізингодавець має право реалізувати своє право відмови від Рамкового Договору, передбачене пунктом 7.2.3 лише якщо невиконання (неналежне виконання) триває більше 30 (тридцяти) днів. В цьому ж випадку, Лізингодавець має право вимагати повернення Предмета Лізингу від Лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

На підставі зазначених положень Договору лізингу відповідач звернувся до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису на вилучення та повернення відповідачу предмета лізингу.

02.06.2023 приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис нотаріуса №451 (далі - Виконавчий напис) для повернення Предмету лізингу за Договором через несплату позивачем на користь відповідача лізингових платежів та штрафів, що станом на 31.05.2023 складало 381 455, 96 грн.

Відповідно до положень Закону України «Про фінансовий лізинг» лізінгодавець має право: 1) відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (пункти 3, 4 частини 1 статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997); 2) стягнути з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (пункт 5 частини 1 статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997).

Отже, при вирішені питання щодо задоволення вимог лізингодавця у безспірному порядку, необхідно перш за все розрізняти, які саме вимоги були задоволені лізингодавцем у безспірному порядку, повернення предмету лізингу чи стягнення простроченої суми лізингових платежів.

При цьому, законодавство України не ставить в залежність безспірне право на повернення предмету лізингу з оскарженням чи невизнанням лізингодержувачем суми боргу за Договором лізингу, а передбачає лише встановлення факту наявності цього боргу (незалежно від суми) протягом понад 30 днів (а за чинним на зараз Законом України "Про фінансовий лізинг" понад 60 днів).

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення виконавчих написів регулюється Законом України «Про нотаріат».

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно з пунктом 8 «Повернення об`єкта лізингу» постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Постанова № 1172) для одержання виконавчого напису за договорами лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об`єкта лізингу, подаються: а) оригінал договору лізингу; б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Як зазначає відповідач, зазначені документі і були подані приватному нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису, а копії відповідних рахунків на оплату лізингових платежів були долучені до матеріалів справи, а також були направлені позивачу разом із повідомленням №226/05/23-ю від 17.05.2023.

При цьому, судом зазначається, що позивачем не було спростовано факт наявності у нього заборгованості за Договором лізингу № 6520-AR-FLвід 14.04.2020 по сплаті вищевказаних лізингових платежів за цими рахунками, а жодних доказів на підтвердження факту погашення цієї заборгованості матеріали справи не містять.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Натомість, як слідує із доданих позивачем до позовної заяви копій додаткових повідомлень про настання форс-мажорних обставин №44957, № 44958, № 44959, № 44960 від 31.01.2023 та листа від 27.04.2023 (вих. № 001) позивачем визнається факт наявності простроченої заборгованості за лізинговими платежами, і ставиться прохання про відстрочення сплати цієї заборгованості (лізингових платежів) до моменту закінчення дії форс-мажорних обставин та до часткової сплати заборгованості до кінця квітня 2023 року та в серпні 2023 року.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису № 451 від 02.06.2023 про повернення предмету лізингу за Договором лізингу№ 6520-AR-FL від 14.04.2020.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Надані відповідачем докази у своїй сукупності, з урахуванням положення статті 79 Господарського процесуального кодексу України, є належними доказами дотримання приватним нотаріусом та відповідачем вимог законодавства України та умов Договору лізингу № 6520-AR-FL від 14.04.2020 щодо повернення Предмета лізингу у безспірному порядку за виконавчим написом нотаріуса.

При цьому, посилання позивача на наявність форс-мажорних обставин суд не бере до уваги, оскільки за чинним законодавством України (стаття 617 Цивільного кодексу України, стаття 218 Господарського кодексу України) та умовами Договору сам факт наявності обставин непереборної сили звільняє від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від обов`язку виконувати зобов`язання належним чином.

Суд також зауважує, що настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання позивачем зобов`язання зі сплати лізингових платежів у встановлені строки до дати настання таких обставин, а також для звільнення його від відповідальності в такому випадку.

При цьому, позивач, посилаючись на обставину непереборної сили, не підтвердив належними та допустимими доказами, що вказана обставина непереборної сили об`єктивно унеможливлює виконання ним зобов`язань, передбачених умовами Договору лізингу, що є обов`язковою умовою у відповідності до положень чинного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Отже, для засвідчення форс-мажорних обставин ТПП України видається сертифікат. Водночас, лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, на який посилається позивач, як на аналогію сертифікату про посвідчення форс-мажорних обставин, не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (позивача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

Верховний Суд у постановах від 01.06.2021 у справі №910/9258/20, від 14.06.2022 у справі №922/2394/21 зазначав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Таким чином, в разі наявності певних обставин (форс-мажорних), які засвідчені для конкретної особи відповідним сертифікатом ТПП України, суд має оцінити зазначений доказ у сукупності з іншими доказами відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України. (подібний висновок викладений у Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду по справі № 912/750/22 від 07.06.2023).

Щодо тверджень позивача про те, що відзив було підписано від імені відповідача адвокатом Локшиним Андрієм Вікторовичем, але у Єдиному реєстрі адвокатів України щодо цього адвоката відсутні відомості, а тому позивач не міг перевірити його статус та повноваження як представника, зокрема, чинність свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю;2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Так, Локшиним Андрієм Вікторовичем на підтвердження повноважень надано належним чином завірену довіреність, відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, в зв`язку з діючим на території України військовим станом персональні дані адвокатів, які публікуються у профілі адвокатів у ЄРАУ, стали закритими для публічного доступу на період запровадження воєнного стану, рішення № 22 про що, було ухвалено Радою адвокатів України на позачерговому засіданні, яке відбулося 02.03.2022 в режимі онлайн, за ініціативи адвокатів, керівників регіональних органів адвокатського самоврядування та членів Ради адвокатів України. Зокрема, зметою захисту адвокатів в період оголошеного воєнного стану було закрито для публічного доступу інформацію про їхні адреси, мобільні телефони, фотографії, соцмережі, та інші дані, розміщені в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Отже, суд вважає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушень з боку відповідача чинного законодавства щодо підписання відзиву у справі та представництва інтересів відповідача адвокатом Локшиним Андрієм Вікторовичем.

Щодо позиції позивача, яка зводиться до того, що додаткова угода № 2 до договору лізингу № 6520-AR-FL від 14.04.2020 була вчинена в електронному вигляді, а тому не можна вважати, що вона вчинена у письмовому вигляді, і позивач ставить під сумнів використання цифрових систем для підписання даної угоди і саму угоду як таку, адже вважає, що вона була підписана сторонами не належним чином, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1-3 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтею 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

За змістом статей 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до частин 3, 4 статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Отже, додаткова угода № 2 від 22.06.2022 до Договору лізингу № № 6520-AR-FL від 14.04.2020 (складена в електронній формі за допомого системи електронної взаємодії "Вчасно") разом із протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (долучені до матеріалів справи) є належним документом, який укладений сторонами відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Пунктом 14.1 Договору лізингу № 6520-AR-FL від 14.04.2020 (в редакції додаткової угоди № 2 від 22.06.2022) передбачено, що цей Договір, зміни та доповнення до цього Договору є чинними та стають невід`ємною частиною цього Договору, якщо вони здійснені у письмовій (електронній) формі у вигляді додаткових угод до цього Договору або у письмовій (електронній) формі у вигляді Договорів про внесення змін до цього Договору, які повинні бути підписані уповноваженими особами сторін та скріплені печатками сторін (у разі наявності).

Додатком № 1 до додаткової угоди № 2 від 22.06.2022 Графік сплати лізингових платежів (додаток № 2 до Договору лізингу) викладено в новій редакції.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем були здійснені лізингові платежі в установлені додатковою угодою № 2 від 22.06.2022 та Графіком сплати лізингових платежів строки, а позивачем даний факт не заперечувався.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства та статтями 2, 11, 13, 73-79, 86, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення підписано 15.05.2025

Суддя Т.В. Лутак