УХВАЛА

15.05.2025Справа № 910/10001/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Яременко Т.Є., розглянувши заяву Компанії ВОЛЬТ РІСОРСЕС ЛІМІТЕД (Volt Resources Limited) про відшкодування судових витрат у господарській справі

за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАФІТІНВЕСТ",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВАЛЛІВСЬКИЙ ГРАФІТ",

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОУН ФАУНД",

4) Компанії ВОЛЬТ РІСОРСЕС ЛІМІТЕД (Volt Resources Limited)

про стягнення (витребування з володіння) часток та визначення розміру часток учасників у статутному капіталі товариств

Представники:

від позивача-1: Тугай В.С. ;

від позивача-2: Тугай В.С.;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

від відповідача-3: не з`явився;

від відповідача-4: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач-1) та ОСОБА_2 (далі - позивач 2) звернулися до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАФІТІНВЕСТ" (далі-відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВАЛЛІВСЬКИЙ ГРАФІТ" (далі-відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОУН ФАУНД" (далі-відповідач 3), Компанії ВОЛЬТ РІСОРСЕС ЛІМІТЕД (Volt Resources Limited) (далі-відповідач 4), в якому просять суд:

- cтягнути (витребувати з володіння) з Компанії Вольт Рісорсес Лімітед (Volt Resources Limited) на користь громадянина України ОСОБА_1 : частину частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Графітінвест", що складає 30 000, 00 грн. і становить 7,5% статутного капіталу Товариства; частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Заваллівський Графіт", що складає 2 325 000,00 грн. і становить 7,5% статутного капіталу Товариства; частину частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Стоун Фаунд", що складає 7 650,00 грн. і становить 7,5% статутного капіталу Товариства;

- стягнути (витребувати з володіння) з Компанії Вольт Рісорсес Лімітед (Volt Resources Limited) на користь громадянки України ОСОБА_2 : частину частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Графітінвест", що складає 30 000, 00 грн. і становить 7,5% статутного капіталу Товариства; частину частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Заваллівський Графіт", що складає 2 325 000,00 грн. і становить 7,5% статутного капіталу Товариства; частину частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Стоун Фаунд", що складає 7 650, 00 грн. і становить 7,5% статутного капіталу Товариства;

- визначити розмір часток учасників у статутному капіталі Товариств наступним чином:

1) ТОВ "Графітінвест" (): частка учасника Компанії Вольт Рісорсес Лімітед (Volt Resources Limited), країна резидент Австралія, складає 220 000,00 грн. і становить 55% статутного капіталу Товариства; частка учасника ОСОБА_4 , країна резидент Словаччина, складає 80 000,00 грн. і становить 20% статутного капіталу Товариства; частка учасника ОСОБА_5 , громадянка України, складає 40 000,00 грн. і становить 10% статутного капіталу Товариства; частка учасника ОСОБА_1 , громадянин України, складає 30 000, 00 грн. і становить 7,5% статутного капіталу Товариства; частка учасника ОСОБА_2 , громадянка України, складає 30 000, 00 грн. і становить 7,5% статутного капіталу Товариства;

2) ТОВ "Заваллівський Графіт" (): частка учасника Компанії Вольт Рісорсес Лімітед (Volt Resources Limited), країна резидент Австралія, складає 17 050 000,00 грн. і становить 55% статутного капіталу Товариства; частка учасника ОСОБА_4 , країна резидент Словаччина, складає 6 200 000,00 грн. і становить 20% статутного капіталу Товариства; частка учасника ОСОБА_5 , громадянка України, складає 3 100 000,00 грн. і становить 10% статутного капіталу Товариства; частка учасника ОСОБА_1 , громадянин України, складає 2 325 000,00 грн. і становить 7,5% статутного капіталу Товариства; частка учасника ОСОБА_2 , громадянка України, складає 2 325 000,00 грн. і становить 7,5% статутного капіталу Товариства;

3) ТОВ "Стоун Фаунд" (): частка учасника Компанії Вольт Рісорсес Лімітед (Volt Resources Limited), країна резидент Австралія, складає 56 100,00 грн. і становить 55% статутного капіталу Товариства; частка учасника ОСОБА_4 , країна резидент Словаччина, складає 20 400,00 грн. і становить 20% статутного капіталу Товариства; частка учасника ОСОБА_5 , громадянка України, складає 10 200,00 грн. і становить 10% статутного капіталу Товариства; частка учасника ОСОБА_1 , громадянина України, складає 7 650,00 грн. і становить 7,5% статутного капіталу Товариства; частка учасника ОСОБА_2 , громадянка України, складає 7 650,00 грн. і становить 7,5% статутного капіталу Товариства.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем 4 - Компанією ВОЛЬТ РІСОРСЕС ЛІМІТЕД (Volt Resources Limited), як покупцем умов укладеного між позивачами та компанією договору купівлі - продажу часток в ТОВ "Графітінвест", ТОВ "Заваллівський Графіт" та ТОВ "Стоун Фаунд" від 23.04.2021 року в частині своєчасної та повної сплати на користь позивачів купівельної ціни часток (відкладеного платежу), внаслідок чого позивачі зазначають про наявність підстав для повернення частини неоплачених покупцем часток, що сукупно складає 15% статутного капіталу товариств - 4 725 300,00 грн. Крім того, позивачі зазначають про необхідність захисту своїх корпоративних прав шляхом відновлення складу учасників товариств, повернення часток та визначення розмірів учасників у статутних капіталах ТОВ "Графітінвест", ТОВ "Заваллівський Графіт" та ТОВ "Стоун Фаунд" з урахуванням розміру фактичної оплати за відчужені частки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 клопотання Компанії ВОЛЬТ РІСОРСЕС ЛІМІТЕД (Volt Resources Limited) про залишення позову без розгляду - задоволено. Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАФІТІНВЕСТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВАЛЛІВСЬКИЙ ГРАФІТ", Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОУН ФАУНД", Компанії ВОЛЬТ РІСОРСЕС ЛІМІТЕД (Volt Resources Limited) про стягнення (витребування з володіння) часток та визначення розміру часток учасників у статутному капіталі товариств - залишено без розгляду.

14.04.2025 до суду надійшла заява Компанії ВОЛЬТ РІСОРСЕС ЛІМІТЕД (Volt Resources Limited) про відшкодування судових витрат, в якій відповідач-4 просить суд стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Компанії ВОЛЬТ РІСОРСЕС ЛІМІТЕД судові витрати у розмірі 649 092, 78 грн, що включає витрати на професійну правничу допомогу та накладні витрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 розгляд заяви призначено на 15.05.2025.

28.04.2025 до суду надійшли заперечення позивачів на заяву про відшкодування судових витрат, в якій позивачі, зокрема зазначають, що відповідачем-4 не доведено обставин необґрунтованості дій позивача під час розгляду справи № 910/10001/24, а тому відсутні підстави для висновку про необґрунтованість дій позивачів та стягнення з позивачів компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у зв`язку із залишенням позову без розгляду. Також. позивачі зазначають про неспівмірність заявлених витрат з фактично наданими адвокатами відповідача-4 юридичними послугами, а тому у разі якщо суд дійде висновку про необхідність покладення на позивачів певних витрат Компанії Вольт Рісорсес Лімітед на професійну правничу допомогу, позивачі просять суд визначити розмір таких витрат в сумі, що не перевищує 6 000,00 грн.

14.05.2025 до суду надійшли письмові пояснення відповідача-4 щодо заперечень позивачів, в яких відповідач-4 зокрема зазначає, що дії позивачів були недобросовісними, оскільки завідомо порушуючи положення договору купівлі-продажу часток у Товаристві, вони звернулись з позовом до господарського суду, а не до міжнародного комерційного арбітражу.

У цьому судовому засіданні представник позивачів заявив усне клопотання про зупинення провадження з розгляду заяви до перегляду в апеляційному порядку ухвали суду від 10.04.2025.

Заслухавши клопотання представника позивачів, суд відмовив у його задоволенні, оскільки наразі судом розглядається заява відповідача-4 про відшкодування судових витрат та на даній стадії судового провадження приписами процесуального законодавства не передбачено зупинення провадження до перегляду в апеляційному порядку ухвал суду, при цьому матеріали справи № 910/10001/24 перебувають в суді першої інстанції.

Крім того, у цьому судовому засіданні представник позивачів заперечив проти задоволення заяви відповідача-4 про відшкодування судових витрат.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, однак про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Розглянувши заяву Компанії ВОЛЬТ РІСОРСЕС ЛІМІТЕД (Volt Resources Limited) про відшкодування судових витрат, суд відзначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та у тому самому порядку, що й судове рішення.

Як на підставу стягнення з позивача на користь відповідача-4 судових витрат у розмірі 649 092, 78 грн, з яких: 12 500 доларів США (еквівалентно 517 348,75 грн відповідно до курсу НБУ станом на 14 квітня 2025 року) - вартість юридичних послуг, надана станом на 14 квітня 2025 року; 3 138,19 доларів США (еквівалентно 129 833,09 грн відповідно до курсу НБУ станом на 14 квітня 2025 року) - витрати на переклад та 910,94 грн - інші витрати (поштові та транспорті витрати), відповідач посилається на частину п`яту статті 130 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження понесених судових витрат Компанією ВОЛЬТ РІСОРСЕС ЛІМІТЕД (Volt Resources Limited) надано:

- копію договору про надання правової допомоги від 7 серпня 2024 року;

- копію додаткової угоди № 1 від 7 серпня 2024 року до договору про надання правової допомоги від 7 серпня 2024 року;

- копію угоди про внесення змін № 1 від 5 лютого 2025 року до додаткової угоди № 1 від 07 серпня 2024 року;

- звіт про надану професійну правничу допомогу від 10 квітня 2025 року;

- копії свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю:

- ордери на надання правничої (правової) допомоги, видані Адвокатським об`єднанням "АВЕЛЛУМ".

Відповідно до частини другої статті 226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно з частинами першою та другою статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність":

- договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1);

- гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30).

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами першою - п`ятою статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин п`ятої та восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду;

Аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Частиною п`ятою статті 130 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем-4 витрат, зокрема витрат на правничу допомогу у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Аналіз статей 129 (розподіл судових витрат) та 130 ГПК України (розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною стосовно загальних правил розподілу судових витрат.

Близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, додатковій ухвалі Верховного Суду від 20.05.2021 у справі № 910/14162/17, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 12.07.2021 у справі № 903/317/20.

У разі залишення позову у справі без розгляду відповідач-4 має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Відтак, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача, що і зумовили відповідні витрати відповідача під час розгляду справи та пов`язані з цим розглядом.

Водночас Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача. Разом із тим, очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, частина п`ята статті 130 Господарського процесуального кодексу України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Так, обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідно до приписів частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20.

Проте, суд не погоджується із твердженнями відповідача-4 про необґрунтованість дій позивачів, яка полягала у поданні позову до суду, а не до міжнародного комерційного арбітражу, оскільки саме лише подання позову не може бути розцінене судом як таке, що свідчить про необґрунтованість дій позивачів, враховуючи що останні мають право на звернення до суду та реалізували таке право на свій розсуд.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку відповідно до ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ, кожному гарантоване право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Тож, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18.

Залишаючи позов без розгляду судом не було встановлено зловживання позивачами процесуальними правами, безпідставності позовних вимог чи неправильних дій позивачів, внаслідок яких виник спір.

Зважаючи на недоведеність заявником обставин необґрунтованості дій позивачів під час розгляду справи № 910/10001/24, суд не вбачає підстав для висновку про необґрунтованість дій позивачів та стягнення з позивачів компенсації понесених відповідачем-4 витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

За таких обставин, заява Компанії ВОЛЬТ РІСОРСЕС ЛІМІТЕД (Volt Resources Limited) про відшкодування судових витрат не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 130, 232-235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Компанії ВОЛЬТ РІСОРСЕС ЛІМІТЕД (Volt Resources Limited) про відшкодування судових витрат - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 20.05.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом десяти днів з дня її проголошення, з урахуванням вимог ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. О. Щербаков