ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 року м.Дніпро Справа № 912/2016/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.02.2024

у справі № 912/2016/23

за позовом Приватного акціонерного товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА"

до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації

про стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.02.2024 у справі № 912/2016/23, в якій просить оскаржуване рішення скасувати частково, в частині відмови Приватному акціонерному товариству "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" у стягненні з держави Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації збитків у сумі 888 726 527,00 грн (що еквівалентно 24 302 996,00 доларів СІІІА) - розмір упущеної вигоди та 8 907 200,00 грн, (що еквівалентно 243 575 доларів США збитків завданих знищенням літака Cessna 172R (серійний №17280416, реєстраційний №UR-ELY та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Міжнародна акціонерна авіаційна компанія «УРГА» до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації задовільнити та стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації шкоду, заподіяну внаслідок здійснення військової агресії, а саме: реальних збитків у сумі 888 726 527,00 грн (що еквівалентно 24 302 996,00 доларів СІІІА) - розмір упущеної вигоди та 8 907 200,00 грн, (що еквівалентно 243 575 доларів США) збитків завданих знищенням літака Cessna 172R (серійний №17280416, реєстраційний №UR ELY). В іншій частині рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27 лютого 2024 року у справі № 912/2016/23 залишити незмінним.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що оскаржуване рішення прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- судом, при прийнятті оскаржуваного рішення, не в повному обсязі досліджено «Звіт про незалежну експертну оцінку визначення шкоди та обсягу збитків (упущеної вигоди)" від 23.05.2023, складений на замовлення ПРАТ МААК "УРГА" Фізичною особою-підприємцем Гончаром В.З., не взято до уваги та не надано оцінку заяві оцінювача наявній у Звіті, про те, що «оцінювач несе відповідальність за недостовірну чи необ`єктивну оцінку згідно із чинним законодавством»;

- в матеріалах справи, окрім Звіту про незалежну експертну оцінку літака Cessna 172R (серійний №17280416, реєстраційний №UR-ELY станом на 28.07.2022 року" від 16.05.2023р. не прийнятого судом, також наявні докази які підтверджують знищення вказаного літака через незаконні дії відповідача та докази, які підтверджують купівельну вартість літака, яка складала 144 684,21 доларів США що еквівалентно 5 290 899 грн. З викладеного слідує, що Суд безпідставно зробив висновок про відсутність у справі будь-яких доказів на підтвердження позовної вимоги позивача про стягнення збитків за знищення відповідачем літака Cessna 172R та не врахував зазначені докази при прийнятті рішення у справі, що призвело до передчасної відмови позивачу у задоволенні його позову в частині стягнення збитків за знищення літака Cessna 172R (серійний №17280416, реєстраційний №UR-ELY).

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

За приписами ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні 23.04.2025 приймав участь представник позивача (апелянта). Відповідач у судове засідання представника не направив.

Водночас, як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідач - Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (ідентифікаційний код ) знаходиться в Російській Федерації за адресою: вул. Житня, буд. 4, будівля 1, м. Москва, Російська Федерація, 119991.

Суд апеляційної інстанції враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 757/5351/21-ц, сформульований з посиланням на висновки Верховного Суду у постанові від 22.12.2021 у справі № 202/1722/19-ц: «відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення / списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (п. 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16)».

У спорах про відшкодування шкоди, завданої державою (іноземною державою), на позивача згідно з п. 2, 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України покладено обов`язок зазначити окрім безпосередньо держави, яка, за його твердженням, завдала йому шкоди, орган (органи) відповідної держави, що його (їх) позивач називає порушником своїх прав. При цьому закон не вимагає конкретизації вимог (визначення сум, що підлягають стягненню тощо) до кожного із відповідачів представницьких органів держави, якщо позивач визначив їх більше одного.

З матеріалів справи вбачається та суд першої інстанції встановив, що позивач у поданій позовній заяві заявив вимогу про стягнення з держави РФ в особі (представницького органу) - Міністерства юстиції суми майнової шкоди прямих (реальних) збитків та збитків у формі упущеної вигоди, завданих позивачу незаконною військової агресією РФ проти України.

Отже, позивач, звертаючись із позовними вимогами про відшкодування шкоди, завданої військової агресією РФ, та зазначивши відповідний представницький орган РФ, якого він вважає порушником прав у спірних правовідносинах та яким, за його твердженням, завдано шкоди у спірних правовідносинах, дотримав норм процесуального права (п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України).

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 06.11.2023 у справі № 910/5699/23.

За приписами ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору. Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 365 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 367 ГПК України у разі, якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан, який діє до тепер.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

За зверненням Міністерства юстиції України, Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією Росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно з листом Міністерства юстиції України "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану" № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами Російської Федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Відповідно до Закону України від 01.12.2022 (набрав чинності 23.12.2022) "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року" преамбули: 1. Керуючись положеннями статті 62 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст.162).

Керуючись положеннями ст. 54 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, ст. 84 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ст. 24 Закону України "Про міжнародні договори України", вийти з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

Крім того, відповідно до повідомлення, розміщеного 25.02.2022 на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства "Укрпошта", у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану, АТ "Укрпошта" припинило поштове співробітництво з Поштою Росії та Білорусі; посилки та перекази в ці країни не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 367 ГПК України судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства України, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи необхідно вручити відповідачу копію апеляційної скарги та процесуальні документи по даній справі у перекладі на російську мову з нотаріальним засвідченням його вірності через Міністерство юстиції України.

Проте, у зв`язку із порушенням Російською Федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного Акта, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справи України 24.02.2022 нотифікувало МЗС РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією від 14.02.1992.

Відтак, діяльність дипломатичних представництв України на Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені, відповідно до Віденської Конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.

Отже, подальше застосування відповідного алгоритму з отримання згоди Російської Федерації на відмову від судового імунітету, а також подача будь-яких судових документів до російської сторони дипломатичними каналами не є можливим з огляду на розірвання дипломатичних відносин та евакуацію всіх співробітників дипломатичних та консульських установ України через повномасштабну агресію РФ проти України.

З огляду на вищенаведене, на період збройного конфлікту унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення.

Тому, приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи неможливість виконання судового доручення про вручення відповідачу судових документів про рух апеляційного провадження у справі № 912/2016/23 дипломатичними каналами, апеляційний суд дійшов висновку про повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, з урахуванням того, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, констатуючи достатність матеріалів для здійснення апеляційного провадження, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника відповідача.

Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.

Представник апелянта просив суд свою апеляційну скаргу задовольнити, судове рішення в оскаржуваній частині скасувати та прийняти в цій частині нове про повне задоволення позову.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин і висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на балансі Приватного акціонерного товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" перебували, зокрема (т. 1 а.с. 41-86):

- повітряне судно АН-26Б, реєстраційний №UR-ELI, заводський № 14009, інвентарний номер №4 (право власності на яке підтверджується Актом від 17.08.1993 року);

- повітряне судно АН26Б-100, реєстраційний №UR-ESC, заводський №11409 (право власності на яке підтверджується Договором №69/Н-2019 купівлі-продажу повітряного судна від 23.05.2019 року та Актом приймання - передачі від 23.05.2019 року до договору №69/Н-2019 купівлі-продажу повітряного судна від 23.05.2019 року);

- повітряне судно Cessna 172R, реєстраційний №UR-ELY, серійний № 1728041 (право власності на яке підтверджується Актом приймання - передачі повітряного судна від 12.10.2009 року та договором №18/A-2009 купівлі - продажу повітряного судна від 12.10.2009 року);

- автомобіль ИЖ 2717, реєстраційний номер НОМЕР_1 (право власності на яке підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 );

- автомобіль Toyota Avalon, реєстраційний номер НОМЕР_3 (право власності на яке підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_4 );

- автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_5 (право власності на яке підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_6 );

- автомобіль Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_7 (право власності на яке підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_8 );

- автомобіль Renaut Logan, реєстраційний номер НОМЕР_9 (право власності на яке підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_10 )1.

Крім того, у власності Приватного акціонерного товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" перебувало наступне нерухомого майна:

- будівля ангару для ремонту авіаційної техніки літ. "Т2" загальною площею 1092,7 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_11 від 04.07.2012 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2013 p., індексний номер витягу 6828437 (додаються).

- будівля адмінкорпусу літ. "А", будівля ІАС літ. "Б, Б 1 , Б 2", будівля терміналу літ. "Ж", будівля боксу автогосподарства літ. "Г", будинок спецбригади літ. "Г2", адміністративна будівля літ. "Є", ангар ЯК-40 з прибудовами літ. "Щ, Щ1, Щ2, Щ9 , Щ10", майстерня АТБ літ. "ЩЗ", будівля овочесховища літ. "Ц, ЦІ", будівлі учбово-льотного центру літ. "А, А1, а", розташованих за адресами: м. Кропивницький, вул. Короленка, 1-А та вул. Добровольського, 1-А.

Право власності позивача на вказане майно підтверджується: свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.12.2012 p.; витягом про державну реєстрацію прав № 36669964 (реєстраційний номер 3538592) від 11.12.2012 p.; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09.08.2011 p.; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2013 p., індексний номер витягу 6832588; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.07.2012 p.; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2013 p., індексний номер витягу 6828437; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.02.2013 р., індексний номер 548640; витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.02.2013 p., індексний номер витягу 549074; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.04.2013 p., індексний номер 2624221; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.04.2013 p., індексний номер витягу 2624371; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.06.2013 p., індексний номер 5412313 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.06.2013 p., індексний номер витягу 5421974.

Позивач також зазначає, що здійснював свою господарську діяльність, використовуючи наявні основні засоби підприємства, отримував прибутки з пасажирських та вантажних перевезень (в тому числі міжнародних).

Зокрема, за період з 2019 року по 2022 рік позивач отримав наступний дохід (прибуток):

- у 2019 році чистий дохід становив 392 176 000,00 грн (у свою чергу чистий прибуток склав 30 654 000,00 грн);

- у 2020 році чистий дохід становив 360 464 000,00 грн (у свою чергу чистий прибуток склав 27 064 000,00 грн);

- у 2021 році чистий дохід становив 378 113 000,00 грн (у свою чергу чистий прибуток склав 12 502 000,00 грн);

- у 2022 році чистий дохід становив 417 930 000,00 грн (у свою чергу чистий прибуток склав 45 518 000,00 грн).

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з повномасштабною військовою агресією Російської Федерації проти України, розпочатої з 28 лютого 2014 року (з моменту анексії АР Крим), на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та який наступними указами Президента України неодноразово продовжувався, та триває станом на момент подання зазначеного позову.

28 липня 2022 року близько 12 годині 21 хвилині на територію Приватного акціонерного товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" за адресою: м. Кропивницький, вул. Короленка, 1А, військовими армії РФ завдано ракетний обстріл, за наслідками якого знищено ангар підприємства по обслуговуванню повітряних суден МААК "УРГА", в якому загинуло 4 працівника та 10 працівників - було поранено.

Крім того, внаслідок ракетного обстрілу повністю знищені три літаки МААК "УРГА": типу АН-26Б-100 з реєстраційним номером UR-ESC, типу Ан-26Б з реєстраційним номером UR-ELI, типу Cessna 172R, з реєстраційним номером UR-ELY.

Також, пошкоджено будівлю адмінкорпусу літ. "А", будівлю ШАС літ. "Б, Б 1, Б 2", будівлю терміналу літ. "Ж", будівлю боксу автогосподарства літ. "Г", будинок спецбригади літ. "Г2", адміністративну будівлю літ. "Є", ангар ЯК-40 з прибудовами літ. "Щ,'Щ1, Щ2, Щ9, Щ10", майстерню АТБ літ. "ЩЗ", будівлю овочесховища літ. "ІЦЩ", будівлі учбово-льотного центру літ. "А, А1, а"; один літак типу Ан-26Б з реєстраційним номером UR-ELE та транспортні засоби, які належать позивачу, а саме: ИЖ 2717, реєстраційний номер В НОМЕР_12 , Toyota Avalon, реєстраційний номер НОМЕР_3 , Volfkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_5 , Skоda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_13 , Renaut Logan, реєстраційний номер НОМЕР_9 , про що також свідчить експертний висновок Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати №В-302 від 17.08.2022 року, здійснений на замовлення позивача (т. 1 а.с. 96-97).

30.09.2022 судовим експертом Семенченко П.О. (свідоцтво №99-22/П, №100-22/П, №101-22/П від 09.08.2022, №1956 від 07.09.2018 про присвоєння (підтвердження) кваліфікації судового експерта, видане Центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України) за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у кримінальному провадженні, складено висновок №ВЕ-27/22, яким встановлено:

- вартість відновлювального ремонту, який необхідно для відновлення шкоди, завданої власнику автомобіля ИЖ 2717, р.н. НОМЕР_1 , внаслідок збройного нападу (ракетного удару) вс РФ, складає 24 479,38 грн з ПДВ;

- вартість відновлювального ремонту, який необхідно для відновлення шкоди, 4 завданої власнику автомобіля Toyota Avalon, р.н. НОМЕР_3 , внаслідок збройного нападу (ракетного удару) вс РФ, складає 87 376,78 грн з ПДВ;

- вартість відновлювального ремонту, який необхідно для відновлення шкоди, завданої власнику автомобіля Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_5 , внаслідок збройного нападу (ракетного удару) вс РФ, складає 53 898,23 грн з ПДВ;

- вартість відновлювального ремонту, який необхідно для відновлення шкоди, завданої власнику автомобіля Skoda Superb, р.н. НОМЕР_7 , внаслідок збройного нападу (ракетного удару) вс РФ, складає 115 742,84 грн з ПДВ;

- вартість відновлювального ремонту, який необхідно для відновлення шкоди, завданої власнику автомобіля Renaut Logan, р.н. НОМЕР_9 , внаслідок збройного нападу (ракетного удару) вс РФ, складає 195 502,53 грн з ПДВ (т. 1 а.с. 161-175).

Отже, загальна сума збитків позивача внаслідок протиправних дій відповідача, а саме пошкодження належних ПРАТ МААК "УРГА" транспортних засобів становить 476 999,76 грн.

17.10.2022 судовим експертом Петровим Михайлом Сергійовичем (свідоцтво №1734 від 03 липня 2015 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України), за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, видано висновок №31/22, в якому зазначено:

По четвертому питанню: Види та обсяги робіт з відновлення зазначених об`єктів нерухомого майна, які необхідно здійснити, а також розрахунок їх вартості, містяться у додатках №№ 2, 4, 6, 8, 10, 12, 14, 16 та №№ 3, 5, 7, 9, 11, 13, 15, 17 до висновку, а сама вартість виконання ремонтно-відновлювальних (протиаварійних робіт) з поточного чи капітального ремонтів, реконструкції, підсилення або заміни конструкцій наступних об`єктів дослідження - будівлі адмінкорпусу літ. "А", будівлі ІАС літ. "Б, Б 1, Б 2", будівлі терміналу літ. "Ж", будівлі боксу автогосподарства літ. "Г", будинку спецбригади літ. "Г2", адміністративної будівлі літ. "Є", ангару ЯК-40 з прибудовами літ. "Щ, Щ1, Щ2, Щ9, -Щ10", майстерні АТБ літ. "ЩЗ", будівлі овочесховища літ. "Ц, ЦІ", будівлі учбовольотного центру літ. "А, А1, а", розташованих за адресами: м. Кропивницький, вул. Короленка, 1-А та вул. Добровольського, 1-А, проведення яких необхідно здійснити для усунення аварійних пошкоджень, отриманих внаслідок позапроектних впливів, зумовлених бойовими діями (потрапляння засобів ураження, вибухів, пожеж тощо), станом на момент проведення обстеження і складання висновку експерта, в сумі становить 9 642 564,00 грн по прямих витратах, що в розрізі кожного з пошкоджених і зазначених вище об`єктів дослідження, становить:

- по будівлі адмінкорпусу літ. "А" 3 422 232,00 грн по прямих витратах (див. додаток № 3 до висновку); 127 - по будівлі ІАС літ. "Б, Б 1, Б 2" 2 581 064,00 грн по прямих витратах;

- по будівлі терміналу літ. "Ж" 1 932 977,00 грн по прямих витратах;

- по будівлям боксу автогосподарства літ. "Г" та будинку спецбригади літ. "Г2" 756938,00 грн по прямих витратах;

- по адміністративній будівлі літ. "Є" - 183 662 грн по прямих витратах;

- по ангару ЯК-40 з прибудовами літ. "Щ, Щ1, Щ2, Щ9, Щ10" та майстерні АТБ літ. "ЩЗ" 624 592,00 грн по прямих витратах.

- по будівлі овочесховища літ. "Ц, ЦІ" 28 137,00 грн по прямих витратах;

- по будівлі учбово-льотного центру літ. "А, А1, а" 112 962,00 грн по прямих витратах (т. 2 а.с.1-152).

Також, висновком судового експерта Петрова Михайла Сергійовича (свідоцтво №1734 від 03 липня 2015 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України) та Тарана Олександра Сергійовича (свідоцтво №1745 від 02 жовтня 2015 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України), за результатами проведення комісійної, будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи №32/22 від 24.10.2022 встановлено:

По четвертому питанню: Розмір збитків, завданих ПрАТ "МААК "УРГА" внаслідок знищення будівлі ангару для ремонту" авіаційної техніки літ. "Т2" та необхідності, у зв`язку з цим, припинення експлуатації зазначеного об`єкта нерухомого майна шляхом виконання робіт з його демонтажу (ліквідації), станом на дату оцінки (28.07.2022), складає 439 916 188,00 грн, що еквівалентно 12 029 888,00 доларів США за курсом Національного Банку України на дату оцінки 36,5686 грн за 1 USD" (т. 2 а.с. 153-207).

Таким чином, загальна сума збитків позивача внаслідок протиправних дій відповідача, а саме пошкодження та знищення належного на праві власності ПРАТ МААК "УРГА" нерухомого майна - становить 449 558 752,00 грн.

Також, 16.06.2023 на замовлення ПРАТ МААК "УГРА", Фізичною особою -підприємцем Гончаром В.З. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності України №257/2022 від 26.04.2023) складено" "Звіт про незалежну експерту оцінку повітряних суден Ан-26Б, реєстраційний №UR-ELI, заводський №14009; Ан-26Б-100, реєстраційний №UR-ESC, заводський №11409 станом на 28.07.2022 року", за висновками якого:

"Ринкова вартість літаків, що належали Приватному акціонерному товариству "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА", для розрахунку збитків станом на 28.07.2022 складає (без ПДВ) для: Ан-26Б реєстраційний номер №UR-ELI, заводський №14009 - 33 634 200,00 грн, або за курсом НБУ на дату оцінки 919 756 доларів США.

Ан-26Б-100, реєстраційний №UR-ESC, заводський №11409 - 36 527 100,00 грн, або за курсом НБУ станом на дату оцінки 998 865 доларів США".

Згідно із "Звітом про незалежну експертну оцінку літака Cessna 172R (серійний №17280416, реєстраційний № UR-ELY станом на 28.07.2022 року" від 16.05.2023 року, складеного Фізичною особою - підприємцем Гончаром В.З. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності України №257/2022 від 26.04.2023) на замовлення позивача, надано висновок, що:

"Ринкова вартість літака Cessna 172R (серійний №17280416, реєстраційний №UR-ELY), що належав Приватному акціонерному товариству "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА", для розрахунку збитків (без ПДВ) станом на 28.07.2022 складає 3 907 200,00 грн, або за курсом НБУ на дату оцінки 243 575 доларів США" (т. 4 а.с. 166-181).

Враховуючи викладене, загальна сума збитків позивача внаслідок протиправних дій відповідача, а саме знищення належних на праві власності ПРАТ МААК "УРГА" літаків -становить 79 068 500,00 грн, що еквівалентно 2 162 197,00 доларів США станом на дату оцінки.

Згідно із "Звітом про незалежну експертну оцінку визначення шкоди та обсягу збитків (упущеної вигоди)", складеного Фізичною особою - підприємцем Гончаром В.З. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності України №257/2022 від 26.04.2023) від 23.05.2023 на замовлення позивача, надано висновок про те, що:

"Упущена вигода, яка могла бути отримана авіапідприємством ПРАТ МААК "УРГА" у майбутньому якби не були знищені та пошкодженні повітряні судна Ан-26Б №UR-ELI, №UR-ELE та Ан26Б-100 UR-ESC - становить 24 302 995,00 доларів США, або 888 726 527,00 грн. (станом на дату оцінки)" (т. 4 а.с. 1-39).

Таким чином, загальний розмір збитків, завданих відповідачем внаслідок здійснення військової агресії, за результатами якої заподіяно майнової шкоди позивачу, складає 1 427 473 343,00 грн (один мільярд чотириста двадцять сім мільйонів чотириста сімдесят три тисячі триста сорок три грн 00 копійок), що, еквівалентно 39 035 493,00 доларів США (тридцять дев`ять мільйонів тридцять п`ять тисяч чотириста дев`яносто три долари США-00 центів) на момент оцінки, з яких: 538 746 816,00 грн (що еквівалентно 14 732 497,00 доларів США на момент оцінки) - реальні збитки та 888 726 527,00 грн (що еквівалентно 24 302 996,00 доларів СІІІА на момент оцінки) - розмір упущеної вигоди, які за твердженням позивача підлягають стягненню з Російської Федерації.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується склад цивільного правопорушення, а відтак вимога позивача про стягнення завданої матеріальної шкоди у розмірі 450 084 752,00 грн. Натомість в іншій частині вимог господарський суд виснував, що враховуючи відсутність вказівки про обізнаність (попередження) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, докази: "Звіт про незалежну експерту оцінку повітряних суден Ан-26Б, реєстраційний №UR-ELI, заводський №14009; Ан-26Б-100, реєстраційний №UR-ESC, заводський №11409 станом на 28.07.2022 року" від 16.06.2023, "Звіт про незалежну експертну оцінку літака Cessna 172R (серійний №17280416, реєстраційний № UR-ELY станом на 28.07.2022 року" від 16.05.2023 та "Звіт про незалежну експертну оцінку визначення шкоди та обсягу збитків (упущеної вигоди)" від 23.05.2023, складених на замовлення ПРАТ МААК "УГРА", Фізичною особою-підприємцем Гончаром В.З. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності України №257/2022 від 26.04.2023) є недопустимими. Також, оскільки будь-яких інших доказів про нанесення відповідачем збитків внаслідок знищення повітряного судна АН-26Б (реєстраційний №UR-ELI, заводський № 14009, інвентарний номер №4), повітряного судна АН26Б-100 (реєстраційний №UR-ESC, заводський №11409), повітряного судна Cessna 172R (реєстраційний №UR-ELY, серійний № 1728041) в розмірі 79 069 500,00 грн та упущеної вигоди у розмірі 888 726 527,00 грн, позивачем до суду не надано, то в іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційних скарг, апеляційний суд зазначає наступне.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення 1 427 473 343,00 грн збитків.

В обґрунтування позовних вимог Приватне акціонерне товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" зазначило, що внаслідок ракетного удару, нанесеного Російською Федерацією завдано майнової шкоди у вигляді пошкодження та знищення майна, яке належить позивачу.

Згідно з ч. 1-3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За загальними положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 Господарського кодексу України).

Для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: порушення зобов`язання; збитки; причинний зв`язок між порушенням зобов`язання та збитками; вина.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Як вбачається із висновку №ВЕ-27/22 від 30.09.2022 судової автотоварознавчої експертизи у кримінальному провадженні, висновку №31/22 від 17.10.2022 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи та висновку №32/22 від 24.10.2022 за результатами проведення комісійної, будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи матеріальні збитки (пошкодження автотранспорту та будівель) відбулося внаслідок ракетного обстрілу території Приватного акціонерного товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА"

За висновками експертів розмір завданої матеріальної шкоди заподіяної внаслідок руйнування (пошкодження) нерухомого майна та пошкодження рухомого майна (автомобілів), що розташовані за адресою: вул. Короленка, 1-А м. Кропивницький, у зв`язку із збройною агресією РФ, в діючих цінах на момент проведення дослідження складає 450 084 752,00 грн.

Тобто, як вбачається з наведених висновків експертів, причиною часткового руйнування та пошкодження спірного рухомого та нерухомого майна, є влучання по території Приватного акціонерного товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" ракет під час збройної агресії Російської Федерації проти України.

Загальновідомими обставинами є, що:

- 22.02.2022 рада федерації федеральних зборів Російської Федерації надала дозвіл президенту Російської Федерації на використання збройних сил Російської Федерації за межами Росії;

- 24.02.2022 президент Російської Федерації оголосив про проведення спеціальної воєнної операції в Україні. Наведене підтверджується інформаційними повідомленнями та записами відеотрансляції наведеного звернення, розміщеними як на офіційному веб-сайті президента РФ, а також на веб-сайтах інформаційних ресурсів як України, так і самої країни-агресора.

- з лютого 2022 року Російська Федерація здійснювала систематичні та масовані обстріли цивільної інфраструктури України, в тому числі розміщеної у м. Кропивницький.

Факт здійснення Російською Федерацією проти України так званої "спеціальної воєнної операції" підтверджується Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, Резолюцією ГА ООН від 01.03.2022 № A/ES-11/L.1, наказом Міжнародного суду справедливості ООН від 16.03.2022 № 182.

За таких умов, суд виходить із того, що дії відповідача щодо заподіяння шкоди майну позивача були вчинені саме в межах проведення відповідачем, як державою, так званої "спеціальної воєнної операції" та є її прямим і безпосереднім наслідком. Відтак, правову оцінку відповідним обставинам заподіяння шкоду у цій господарській справі слід надавати у тому числі в межах правової оцінки дії держави Російська Федерація (відповідача) щодо проведення зазначеної "спеціальної воєнної операції". Таким чином, відповідачем у цій справі правомірно є держава Росія в цілому, як специфічний суб`єкт правовідносин, оскільки здійснення "спеціальної воєнної операції" було ініційовано та погоджено вищими органами державної влади Російської Федерації, а отже до відповідних правовідносин повинні застосовуватись не лише нормативно-правові акти та міжнародні договори, які стосуються відшкодування шкоди як цивільно-правового інституту, але й нормативно-правові акти та міжнародні договори, які врегульовують порядок реалізації державою своїх суверенних прав і функцій, зокрема і правила та звичаї війни.

З підтверджених наявними доказами обставин вбачається, що внаслідок ракетного обстрілу було пошкоджене належне позивачу на праві власності майно.

Відповідно до ст. 17 Загальної декларації прав людини (прийнята і проголошена резолюцією 217A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року) кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 від 20.03.52 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За приписами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За таких умов, пошкодження (руйнування) належного позивачу на праві власності майна порушує відповідне право власності позивача, який у зв`язку із цим набуває право на відшкодування заподіяної йому шкоди.

Матеріали справи не містять жодних доказів використання зруйнованого майна позивача з воєнними цілями. Відтак, дії відповідача щодо обстрілу спірної нежитлової будівлі були вчинені всупереч законам і звичаям війни, а отже, відповідач несе повну відповідальність як за відповідний ракетний удар, так і за спричинені ним наслідки, у тому числі і за шкоду, заподіяну майну позивача.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що матеріалами справи підтверджується неправомірна поведінка Російської Федерації, яка полягає у незаконній воєнній агресії проти України та здійсненні ракетних обстрілів території України, внаслідок чого 28.07.2022 ракети влучили по території, на якій знаходилося майно позивача, завдавши руйнувань рухомому та нерухомому майну останнього.

У відповідності до висновку №ВЕ-27/22 від 30.09.2022 судової автотоварознавчої експертизи у кримінальному провадженні, висновку №31/22 від 17.10.2022 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи та висновку №32/22 від 24.10.2022 за результатами проведення комісійної, будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи розмір завданої матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ракетного удару за адресою: вул. Короленка, 1-А м. Кропивницький у зв`язку із збройною агресією РФ, в діючих цінах на момент проведення дослідження складає 450 084 752,00 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується склад цивільного правопорушення, а відтак вимога позивача про стягнення завданої матеріальної шкоди у розмірі 450 084 752,00 грн правомірно задоволена судом.

Рішення в цій частині позову сторонами не оскаржується.

Водночас, щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення збитків внаслідок знищення повітряного судна АН-26Б (реєстраційний №UR-ELI, заводський № 14009, інвентарний номер №4), повітряного судна АН26Б-100 (реєстраційний №UR-ESC, заводський №11409), повітряного судна Cessna 172R (реєстраційний №UR-ELY, серійний № 1728041) в розмірі 79 069 500,00 грн та упущеної вигоди у розмірі 888 726 527,00 грн, суд першої інстанції зазначив, що у доказах: "Звіт про незалежну експерту оцінку повітряних суден Ан-26Б, реєстраційний №UR-ELI, заводський №14009; Ан-26Б-100, реєстраційний №UR-ESC, заводський №11409 станом на 28.07.2022 року" від 16.06.2023, "Звіт про незалежну експертну оцінку літака Cessna 172R (серійний №17280416, реєстраційний № UR-ELY станом на 28.07.2022 року" від 16.05.2023 та "Звіт про незалежну експертну оцінку визначення шкоди та обсягу збитків (упущеної вигоди)" від 23.05.2023, складених на замовлення ПРАТ МААК "УГРА", Фізичною особою-підприємцем Гончаром В.З. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності України №257/2022 від 26.04.2023) у висновках не зазначено про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

На підставі викладеного, суд виснував про недопустимість таких доказів.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками з огляду на наступне.

За змістом ст. 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ч. 7 ст. 98 та ч. 5 ст. 101 ГПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Тобто відповідна вимога, встановлена нормами ч. 7 ст. 98 та ч. 5 ст. 101 ГПК України щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок стосується саме висновку експерта, в той час, як позивачем представлено суду докази у вигляді Звітів про незалежну експерту оцінку, що не є тотожним різновидності доказів висновкам експертів.

При цьому при дослідженні «Звіту про незалежну експертну оцінку визначення шкоди та обсягу збитків (упущеної вигоди)" від 23.05.2023, складеного на замовлення ПРАТ МААК "УРГА" Фізичною особою-підприємцем Гончаром В.З., господарським судом не взято до уваги та не надано оцінку заяві оцінювача наявній у Звіті, про те, що «оцінювач несе відповідальність за недостовірну чи необ`єктивну оцінку згідно із чинним законодавством» за підписом оцінювача, застереження про що міститься на сторінці 6 звіту у розділі 4 Заява Оцінювача.

В свою чергу, апеляційний суд зауважує, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди має свою специфіку, обумовлену низкою факторів, що зумовлено, зокрема, особливістю правової природи категорії збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки момент вчинення правопорушення упущена вигода є лише можливою (майбутньою), а не наявною майновою втратою, а її розмір допустимо встановити лише приблизно, із деякими припущеннями, адже досить складним є визначення розміру тих втрат, які ще не сталися (не наступили фізично), позаяк невідомо, які чинники могли б мати вплив на прибуток.

Тож у з`ясуванні критеріїв, яким слід керуватися при визначені (обрахунку) розміру збитків у вигляді упущеної вигоди, суд зважає на сутність правової природи категорії упущена вигода, принципи на яких ґрунтується виконання зобов`язання з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, а також функції, які повинно виконувати відшкодування збитків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення від 06.12.2007 у справі "Воловік проти України").

Функція роз`яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам (рішення ЄСПЛ від 28.09.1999 у справі "Озтюрк проти Туреччини" (Ozturk v. Turkey)).

Тлумачення змісту частини другої статті 22 ЦК України, частини другої статті 224, статті 225 ГК України свідчить, що упущена вигода будучи складовою поняття збитки на відміну від реальних збитків, фактичну вартість яких можна виявити на основі оцінки прямих майнових втрат, завданих особі, пов`язана з тим реальним приростом, збільшенням її майнової сфери, якого можна було б очікувати за звичайних обставин, якби ці обставини не були порушені неправомірною поведінкою боржника.

Отже відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди пов`язує можливість отримання доходу (майнових вигод) особою, право якої порушено, саме із звичайними обставинами, тобто звичайними умовами цивільного/господарського обороту.

Тому, при визначенні (обчисленні) розміру упущеної вигоди першочергове значення має врахування критерію звичайних обставин (умов цивільного/господарського обороту) за яких кредитор мав достатні очікування на отримання відповідного доходу в разі належного виконання боржником своїх обов`язків.

Чинний ЦК України та ГК України не містять норм, які б розкривали зміст поняття звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту), тоді як за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, слово "звичайний" означає "який нічим не виділяється серед інших, не має яких-небудь специфічних, визначних особливостей, якостей; який не має в собі нічого нового; звичний; який вважається нормальним; характерний, типовий для кого -, чого-небудь" (Словник української мови: в 11 томах. - Том 3, 1972. - Стор. 476).

Отже, звичайними обставинами (умовами цивільного/господарського обороту) фактично є типові (нормальні) обставини (умови) комерційного обігу (функціонування ринку), а не теоретично, потенційно можливі, особливо сприятливі ситуації, що мали місце під час неналежного виконання боржником своїх обов`язків.

У справах про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди доведенню та встановленню підлягають обставини саме щодо реальної можливості отримання доходів (правові висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц; постановах Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 908/2486/18, від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 15.10.2020 у справі № 922/3669/19, від 16.06.2021 у справі № 910/14431/18).

Іншим критерієм, який необхідно враховувати при визначенні (розрахунку) розміру упущеної вигоди, є критерій розумності витрат. Сутнісний зміст цього критерію та необхідність урахування при розрахунку упущеної вигоди обумовлений принципами зобов`язального права та загальними засадами цивільного законодавства - керівними ідеями, з яких мають виходити усі без виключення учасники цивільних відносин.

Тож, визначаючи розмір збитків у вигляді упущеної вигоди необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна функція, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони зобов`язання (кредитора) та визначає своїм завданням компенсацію кредитору дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків.

Отже, при визначенні розміру збитків у вигляді упущеної вигоди слід керуватися такими критеріями її розрахунку (обчислення) як: 1) звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); 2) розумні витрати; 3) компенсаційність відшкодування збитків.

Оскільки, як зазначалося вище, упущена вигода є категорією визначення та розрахунок якої потребує урахування, зокрема, звичайних умов обороту, справедливості, розумності, компенсаційності відшкодування, які є оціночними поняттями, очевидно, що доведення таких обставин передбачає існування ряду міркувань (умовиводів), ймовірностей, а отже має здійснюватися із застосуванням стандарту переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Таким стандартом є стандарт вірогідності доказів, який з розумною впевненістю дозволяє стверджувати, що факт є доведеним, якщо після оцінки доказів вбачається, що факт скоріше відбувся (мав місце), аніж не був. Зокрема, з розумною впевненістю стверджувати доведеність позивачем наявності заподіяних йому збитків, правильність розрахунку збитків у вигляді упущеної вигоди, розміру упущеної вигоди, яка підлягає стягненню з боржника на користь кредитора тощо.

За цих умов збитки у вигляді упущеної вигоди підлягають відшкодуванню у разі: 1) коли заявлений кредитором не отриманий дохід (майнова вигода) був у межах припущення сторін на момент виникнення зобов`язань; 2) втрата доходу є ймовірним результатом порушення зобов`язання іншим контрагентом (боржником); 3) дохід не є абстрактним і може бути доведеним із розумним рівнем впевненості.

Вищенаведені правові висновки були висловлені Верховним Судом в постанові від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20.

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Тобто, обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосований ЄСПЛ у рішенні від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

ЄСПЛ у рішенні від 21.10.2011 у справі "Дія-97" проти України" зазначив, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

За змістом ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що внаслідок протиправної поведінки відповідача та наслідків, за результатами таких винних дій, господарській діяльності позивача, яка полягала у наданні закордонним замовникам (ООН та іншим замовникам) послуг з вантажн7их та пасажирських авіаційних перевезень, а також технічного обслуговування літаків, спричинено збитки, в тому числі у вигляді упущеної вигоди.

За результатами незалежної оцінки, виконаної фізичною особою-підприємцем Гончаром В.З. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності України №257/2022 від 26.04.2023), складено Звіт, за висновками якого:

«Упущена вигода, яка могла бути отримана авіапідприємством ПРАТ МААК «УРГА» у майбутньому якби не були знищені та пошкоджені повітряні судна Ан-26Б №UR-ELI та №UR-ELY та Ан-26Б-100 №UR-ESC становить 24 302 995,00 доларів США 888 726 527,00 грн (станом на дату оцінки)».

Таким чином, доводи МААК «УРГА» про спричинення йому відповідачем збитків у вигляді упущеної вигоди у сумі 888 726 527,00 грн видаються більш переконливими та ймовірними з огляду на принцип вірогідності доказів, які представлені суду сторонами, проаналізованих в їх сукупності та логічному взаємозв`язку.

Поставивши під сумнів допустимість доказів: "Звіту про незалежну експерту оцінку повітряних суден Ан-26Б, реєстраційний №UR-ELI, заводський №14009; Ан-26Б-100, реєстраційний №UR-ESC, заводський №11409 станом на 28.07.2022 року" від 16.06.2023, "Звіту про незалежну експертну оцінку літака Cessna 172R (серійний №17280416, реєстраційний № UR-ELY станом на 28.07.2022 року" від 16.05.2023 та "Звіту про незалежну експертну оцінку визначення шкоди та обсягу збитків (упущеної вигоди)" від 23.05.2023, складених на замовлення ПРАТ МААК "УГРА", Фізичною особою-підприємцем Гончаром В.З. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності України №257/2022 від 26.04.2023), суд першої інстанції допустив надмірний формалізм та неправильно застосував норми процесуального права.

Поза увагою господарського суду залишились відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів, що спростовують вину відповідача у заподіянні позивачу шкоди (упущеної вигоди) на суму 888 726 527,00 грн та не застосовано стандарт балансу вірогідностей.

Отже, доводи у відповідній частині апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Також, необґрунтованою є також відмова суду у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача коштів за літак Cessna 172R (серійний №17280416, реєстраційний № UR-ELY) з огляду на таке.

Частини 1 та 2 ст. 73 ГПК України визначають, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Так, в матеріалах справи наявний Звіт, яким визначено, що: «Ринкова вартість літака Cessna 172R (серійний №17280416, реєстраційний №UR-ЕLY), що належав Приватному акціонерному товариству «Міжнародна акціонерна авіаційна компанія «УРГА», для розрахунку збитків (без ПДВ) станом на 28.07.2022 складає 8 907 200,00 грн., або за курсом НБУ на дату оцінки 243 575 доларів США».

При цьому під час експертного дослідження, з метою визначення ринкової вартості пошкодженого майна Позивача, зокрема, вищезазначеного повітряного судна, експертом-оцінювачем застосовано порівняльний підхід визначення вартості пошкодженого судна відповідно до вартості аналогічних повітряних суден, що наявні у продажу на ринку такого майна.

Тобто розмір збитків, що спричиненні позивачу шляхом пошкодження спірного повітряного судна визначений на підставі аналізу цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки, про що зазначено у наявних в матеріалах справи експертних висновках.

Суд зазначає, що з метою поновлення своїх прав щодо придбання такого виду майна, позивач має понести витрати саме за ринковими цінами на аналогічні літаки, тобто цінами, визначеними експертними дослідженнями.

Незважаючи на відсутність у висновку експерта по літаку Cessna 172R вказівки експерта про його обізнаність про несення відповідальності за його правдивість, господарський суд не врахував наявність в матеріалах справи інших доказів, які з достатньою переконливістю та більшою вірогідністю підтверджують понесені МААК «УРГА» через незаконні дії відповідача збитки по втраті літака Cessna 172R в грошовому еквіваленті.

Так, внаслідок ракетного обстрілу відповідача 28.07.2022 року літак МААК «УРГА», типу Cessna 172R, з реєстраційним номером UR-ELY був знищений повністю, що підтверджується наступними документами наявними в матеріалах справи, які подавалися в додатках до позову окремо від звіту експерта, а саме:

- доказами, що підтверджують факт перебування літака типу Cessna 172R, з реєстраційним номером UR-ELY у приватній власності МААК «УРГА» - є договір купівлі-продажу №18/А-2009р. від 12.10.2009р. літака типу Cessna 172R, з реєстраційним номером UR-ELY та Акт приймання передачі повітряного судна Cessna 172R від 12.10.2009р. до договору купівлі-продажу №18/А-2009р. від 12.10.2009р., згідно якого представник продавця від компанії «Russian American Travel Inc.» передав, а представник Покупця від МААК «УРГА» прийняв повітряне судно типу Cessna 172R, заводський номер 17280416, дата виготовлення 1998 року;

- доказами, що підтверджують факт знищення літака типу Cessna 172R, з реєстраційним номером UR-ELY є витяг з ЄРДР від 25.10.2022р. в якому зазначається про знищення вказаного літака у висновку Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати №В-302 від 17.08.2022 року, в якому експерти підтверджують, що літака типу Cessna 172R, з реєстраційним номером UR-ELY зруйнований, відновленню не підлягає (лист 2 висновку);

- доказами, що підтверджують вартість повітряного судна (оскільки експертиза підтверджує ринкову вартість літака) - є договір купівлі-продажу №18/А-2009р. від 12.10.2009р. літака типу Cessna 172R (як окремий додаток до позовної заяви по за межами звіту експерта) відповідно до пункту 1.1. та пункту 3.1. якого, вартість повітряного судна Cessna 172R, (заводський номер 17280416) становить 144 684,21 (сто сорок чотири тисячі шістсот вісімдесят чотири) доларів США 21 цент, що на момент виконання звіту становило 5 290 899 грн. по курсу долару США до гривні 36.5686 грн. (що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою МААК «УРГА» про курс валют від 19.12.2023р. вих №1635/14).

Викладене підтверджує, що в матеріалах справи, окрім Звіту про незалежну експертну оцінку літака Cessna 172R (серійний №17280416, реєстраційний №UR-ELY станом на 28.07.2022 року" від 16.05.2023р. не прийнятого судом, також наявні докази які підтверджують знищення вказаного літака через незаконні дії відповідача та докази, які підтверджують купівельну вартість літака, яка складала 144 684,21 доларів США що еквівалентно 5 290 899 грн.

З чого слідує, що суд першої інстанції безпідставно зробив висновок про відсутність у справі будь-яких доказів на підтвердження позовної вимоги позивача про стягнення збитків за знищення відповідачем літака Cessna 172R та не врахував зазначені докази при прийнятті рішення у справі, що призвело до передчасної відмови позивачу у задоволенні його позову в частині стягнення збитків за знищення літака Cessna 172R (серійний №17280416, реєстраційний №UR-ELY).

Натомість за результатом аналізу та оцінки поданих сторонами доказами, з урахуванням змагальності господарського процесу, колегія суддів дійшла висновку про доведеність позивачем спричинення йому відповідачем збитків внаслідок знищення повітряного судна АН-26Б (реєстраційний №UR-ELI, заводський № 14009, інвентарний номер №4), повітряного судна АН26Б-100 (реєстраційний №UR-ESC, заводський №11409), повітряного судна Cessna 172R (реєстраційний №UR-ELY, серійний № 1728041) в розмірі 79069500,00 грн.

При цьому судом приймається до уваги наявність у позивача страхового сертифікату №11545/ВС від 16.12.2021 щодо літака, Cessna 172R (серійний №17280416, реєстраційний №UR-ЕLY), страхова сума за яким складає 2 278 753,55 грн, однак таким не охоплюються випадки страхової виплати внаслідок пошкодження майна через воєнні дії.

Судом першої інстанції все вищенаведене враховано не було та зроблено помилкові висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Підсумовуючи усе вищенаведене, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Принцип справедливості судового розгляду (ст. 6 Конвенції) в рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що: «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію стосовно того, що одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції (див., mutatismutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12.07.1988, серія A № 140, с. 29, п. 46).

Відповідно до п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 03.07.2014, остаточне 17.11.2014: "Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18.07.2006, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21.04.2011).

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких умов, доводи апелянта ПРАТ МААК «УРГА» знайшли своє підтвердження, апеляційним судом встановлено наявність правових та фактичних підстав для скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.02.2024 у справі №912/2016/23 в частині відмови у позові як такого, що прийнято за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду встановленим обставинам, з порушенням норм процесуального права, та прийняття в цій частині нового рішення - про задоволення позову та стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок здійснення військової агресії, а саме: 888 726 527,00 грн упущеної вигоди та 8 907 200,00 грн реальних збитків.

Частиною 14 статті 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 129 ГПК України).

За змістом ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Зважаючи на результат апеляційного перегляду оскаржуваного рішення та фактичного вирішення справи на користь позивача, витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на відповідача стягнувши їх в дохід бюджету.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-277, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.02.2024 у справі № 912/2016/23 задовольнити.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.02.2024 у справі №912/2016/23 в частині відмови у позові скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, Російська Федерація, місто Москва, вулиця Житня, будинок 4, будівля 1) на користь Приватного акціонерного товариства "Міжнародна акціонерна авіаційна компанія "УРГА" (25015, Україна, Кіровоградська область, місто Кропивницький (Фортечний район), вулиця Короленка, будинок 1-А; ідентифікаційний код 14372024) шкоду, заподіяну внаслідок здійснення військової агресії, а саме: 888 726 527,00 грн (вісімсот вісімдесят вісім мільйонів сімсот двадцять шість тисяч п`ятсот двадцять сім гривень 00 коп.) упущеної вигоди, 8 907 200,00 грн (вісім мільйонів дев`ятсот сім тисяч двісті гривень 00 коп.) реальних збитків.

Стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації в дохід спеціального фонду Державного бюджету України 1 409 100,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, про що видати наказ.

Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду Кіровоградської області.

В решті рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.02.2024 у справі № 912/2016/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 22.05.2025

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко