ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" травня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5767/24

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чолак Ю.В.,

розглянувши справу

за позовом Бериславської окружної прокуратури (54000, м. Миколаїв, Корабельний район, проспект Богоявленський, 314)

в інтересах держави в особі:

1) Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 35; ),

2) Херсонської обласної державної адміністрації (73000, Херсонська обл., м. Херсон, площа Свободи, 1; )

до відповідачів:

1) Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 69; ),

2) Милівської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області (74351, Херсонська обл., Бериславський район, с. Милове, вул. Бериславська, 36; ),

3) Милівської сільської ради (74351, Херсонська обл., Бериславський район, с. Милове, вул. Бериславська, 36; )

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою;

представники учасників справи:

від прокуратури Кобзар А.І.,

від позивача-1 не з`явився,

від позивача-2 Афанасьєв О.В.,

від відповідача-1 Новіков М.М.,

від відповідача-2 не з`явився,

від відповідача-3 не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Бериславська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (позивач-1), Херсонської обласної державної адміністрації (позивач-2) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (відповідач-1), Милівської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області (відповідач-2), Милівської сільської ради (відповідач-3), в якому просить суд усунути перешкоди власнику державі в особі Херсонської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою площею 78,5849 га з кадастровим номером :04:001:0363 шляхом:

- визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 30.11.2020 № 19 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», у частині передачі у комунальну власність Милівській сільській раді Милівської територіальної громади Бериславського району (раніше Бериславського району, Нововоронцовського району та Великоолександрівського району) Херсонської області земельної ділянки площею 78,5849 га кадастровим номером :04:001:0363;

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 78,5849 га з кадастровим номером :04:001:0363 за територіальною громадою в особі Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206) з одночасним припиненням речових прав Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області () на земельну ділянку площею 78,5849 га з кадастровим номером :04:001:0363;

- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0363 площею 78,5849 га.

В обґрунтування позову прокурор посилається на встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді з метою усунення порушень земельного законодавства та законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища щодо земель природно-заповідного фонду загальнодержавного значення на території Бериславського району Херсонської області.

Ухвалою від 03.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/5767/24, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.02.2025, запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзиви на позовну заяву, надіславши їх іншим учасникам справи одночасно з наданням відзивів до суду.

07.01.2025 представник відповідача-1 подав до суду відзив на позовну заяву (т.1, а.с. 144-154), згідно якого заперечує проти задоволення позову. Вважає, що прокурором не надано жодних доказів на підтвердження знаходження спірної земельної ділянки в межах НПП «Кам`янська Січ», а також обрано неефективний спосіб захисту прав.

07.01.2025 від представника відповідача-1 надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд того ж дня задовольнив, про що постановив відповідну ухвалу.

14.01.2025 до суду надійшла заява представника позивача-2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 17.01.2025.

15.01.2025 від позивача-1 надійшли письмові пояснення по справі (т. 1, а.с. 215-223), згідно яких він підтримує позовні вимоги прокурора та просить їх задовольнити.

16.01.2025 від прокуратури до суду надійшла відповідь на відзив відповідача-1 (т.1, а.с. 226-233).

31.01.2025 позивач-2 подав до суду письмові пояснення по справі (т. 1, а.с. 4-5), згідно яких підтримує позицію прокурора та просить задовольнити позовні вимоги.

Протокольною ухвалою від 05.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.03.2025.

04.03.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача-1 про відкладення розгляду справи, яке суд задовольнив протокольною ухвалою від 05.03.2025 та призначив наступне судове засідання на 31.03.2025.

25.03.2025 прокурор подав до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 27.03.2025.

31.03.2025 суд, заслухавши вступні промови представників учасників справи, оголосив перерву у судовому засіданні до 15.04.2025.

15.04.2025 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 07.05.2025.

07.05.2025 прокурор подав до суду клопотання про залучення до матеріалів справи кольорового викопіювання з національної кадастрової системи щодо спірної земельної ділянки, а також кольорового зображення меж НПП «Кам`янська Січ». У клопотанні прокурор звернув увагу, що вказані викопіювання вже наявні у матеріалах справи в чорно-білому зображенні. Представник позивача-2 та представник відповідача-1 не заперечували проти залучення кольорових зображень земельної ділянки та меж НПП «Кам`янська Січ» та суд залучив їх до матеріалів справи.

Прокурор та представник позивача-2 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача-1 заперечував проти задоволення позову.

Позивач-1, відповідач-2 та відповідач-3 явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про причини неявки не повідомили, про дату час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

07.05.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позицій та доводів учасників справи.

Прокурор вказує, що з метою збереження генетичного, видового, ландшафтного та екосистемного різноманіття степів прибережжя Дніпра, інших природних комплексів і об`єктів, що мають важливе природоохоронне, наукове, естетичне, рекреаційне та оздоровче значення Указом Президента України від 11.04.2019 № 140/2019 «Про створення Національного природного парку «Кам`янська Січ» на території Бериславського району Херсонської області створено Національний природний парк «Кам`янська Січ» (далі Парк), до території якого погоджено в установленому порядку включення 12261,14 га земель державної власності.

Головним Управлінням Держгеокадастру у Херсонській області (далі - Управління) 30.11.2020 на підставі наказу № 19 передано Милівській сільській раді Милівської територіальної громади Бериславського району (раніше Бериславського району, Нововоронцовського та Великоолександрівського районів) Херсонської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3943,5241 га.

01.12.2020 між Управлінням та Милівською сільською радою підписано Акт приймання-передачі, відповідно до якого (пункт 1 Акту) Управління передає із державної власності, а сільська рада приймає у комунальну власність земельні ділянки згідно з додатком. Згідно із цим додатком у комунальну власність разом з іншими передано земельну ділянку площею 78.5849 га, яка має кадастровий номер :04:001:0363.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.12.2020 за номером 39966524 на підставі рішення державного реєстратора Милівської сільської ради від 29.12.2020 (індексний номер: 55983824) зареєстровано право комунальної власності Милівської сільської ради на вказану земельну ділянку.

Водночас, як стверджує прокурор, зібраними доказами встановлено, що земельна ділянка площею 78.5849 га з кадастровим номером :04:001:0363 відноситься до земель природно-заповідного фонду. Тобто, Управління, будучи в силу норм ч. 4 ст. 122 ЗК України розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності, на виконання наказу Держгеокадастру від 17.11.2020 № 485 «Деякі питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності до комунальної власності», розпорядилось вищезазначеною ділянкою саме як ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності.

Факт розміщення земельної ділянки площею 78.5849 га з кадастровим номером :04:001:0363 в межах Національного природного парку «Кам`янська Січ» прокурор доводить також відомостями із Національної кадастрової системи (https://nks.dzk.gov.ua), відомостями відкритих даних земельного кадастру України (https://kadastr.live), картографічним матеріалом до Проекту створення НПП «Кам`янська Січ», розміщеним на офіційному вебсайті Парку (https://www.npp-sich.org.ua/pro-nas/) у розділі «Орієнтовні межі Парку» (https://www.google.eom/maps/d/viewer7mid).

Прокурор наголошує, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області видано наказ від 30.11.2020 № 19 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та передано Милівській сільській раді земельну ділянку площею 78.5849 га з кадастровим номером :04:001:0363, яка знаходиться в межах території природно-заповідного фонду.

Відповідач-1 у відзиві заперечує проти задоволення позову. Свою позицію мотивує зокрема тим, що у позовній заяві прокурором не зазначено, в чому полягає порушення інтересів держави у спірних правовідносинах в особі позивача-1 та позивача-2. Зазначає, що позовна вимога про скасування в частині наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області не є ефективним способом захисту права чи інтересу позивача. Вважає, що наказ реалізований та вичерпав свою дію фактом його виконання. Вимога про скасування державної реєстрації права, на переконання відповідача-1, також не відповідає належному способу захисту. Звертає увагу, що ні прокурором, ні іншими позивачами не зазначено про належність спірної земельної ділянки до земель згідно додатку 1, чи додатку 2 до Указу Президента України від 11.04.2019 № 140/2019 «Про створення національного природного парку "Кам`янська січ"». Отже, відповідач-1 наголошує, що позивачами та прокурором не надано жодних доказів на підтвердження знаходження спірної земельної ділянки в межах НПП «Кам`янська січ», а також обрано неефективний спосіб захисту прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Прокурор подав до суду відповідь на відзив, де звернув увагу на те, що дійсним розпорядником спірної земельної ділянки є Херсонська обласна державна адміністрація, яка має повноваження з питань використання та розпорядження землею наведеної категорії, а Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, у свою чергу, є уповноваженим центральним органом виконавчої влади у даних правовідносинах. Наголошує, що обраний спосіб захисту є належним і відповідає чинному законодавству України. З приводу відсутності у матеріалах справи проєкту створення НПП «Кам`янська Січ» зазначає, що вказаний документ не впливає на суть справи, оскільки питання визначення меж території та об`єктів підтверджується іншими наявними матеріалами справи. Водночас акцентує, що до позовної заяви надано картографічний матеріал до Проєкту створення НПП «Кам`янська Січ».

Позивач-1 у письмових поясненнях підтримує позицію прокурора, просить задовольнити позовні вимоги та зауважує, що оскільки спірна земельна ділянка сформована за рахунок земель природно-заповідного фонду, на яких знаходиться ландшафтний заказник загальнодержавного значення, належним способом захисту інтересів держави у спірних правовідносинах є усунення перешкод у здійсненні Херсонською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження спірною земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області про передачу земельної ділянки з державної у комунальну власність та зобов`язання повернути її на користь держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації, що дозволить законному володільцю реалізовувати набуття та розпорядження ділянкою природно-заповідного фонду, яка неправомірно включена до сформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Позивач-2 у своїх письмових поясненнях також підтримує позицію прокурора щодо наявності підстав для визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 30.11.2020 № 19 в частині передачі спірної земельної ділянки у комунальну власність Милівській територіальній громаді. Вважає, що пред`явлення у даному конкретному випадку негаторного позову належним чином захистить інтереси держави у спірних правовідносинах.

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Як зазначає прокурор, суспільна важливість питання захисту інтересів держави зумовлена потребою в забезпеченні на загальнодержавному рівні екологічної безпеки та охорони і збереження територій природно-заповідного фонду регіону як національного багатства. Наголошує, що держава з метою захисту екосистеми України та дотримання екологічних прав громадян зобов`язана забезпечити належну охорону землям природно-заповідного фонду, у тому числі і спірної земельної ділянки, яка входить у межі Національного природного парку «Кам`янська Січ». Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання при розпорядженні земельною ділянкою природно-заповідного фонду та повернення її у розпорядження уповноваженого органу Херсонської обласної державної адміністрації.

Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок щодо підстав для представництва інтересів держави в суді прокурором, визначивши, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх на обґрунтування підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Так, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджувань порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Посилаючись на ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України, прокурор доводить, що саме Херсонська обласна державна адміністрація є розпорядником земель природно-заповідного фонду.

Бериславською окружною прокуратурою Херсонської області листом від 25.11.2024 № 50-4382вих-24 (т. 1, а.с. 74-75) повідомлено Херсонську обласну військову адміністрацію про виявлені порушення законодавства при розпорядженні спірною земельною ділянкою природно-заповідного фонду та запитано інформацію, необхідну для встановлення підстав для представництва інтересів держави у суді.

У відповідь на запит прокуратури Херсонська обласна військова адміністрація листом від 02.12.2024 № 01-01-66-12882/0/24/23 (т. 1, а.с. 80) повідомила щодо можливості стверджувати про належність спірної земельної ділянки до складу території Парку.

Прокурор зауважує, що з аналізу листа облдержадміністрації не вбачається, що уповноваженим органом самостійно вживалися заходи, спрямовані на усунення наведених прокурором порушень. Вказане розцінюється прокурором як бездіяльність уповноваженого органу, що є беззаперечною підставою для звернення прокурора з позовом на захист інтересів держави.

З посиланням на Положення про Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2020 № 614, прокурор вказує, що Міністерство є центральним органом виконавчої влади та головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах повноважень, передбачених законом, біологічної і генетичної безпеки.

Враховуючи, що Міндовкілля є уповноваженим центральним органом виконавчої влади у даних правовідносинах, останньому прокуратура направила запит від 24.10.2024 № 50-3897вих-24 (т. 1, а.с. 70-72), з метою встановлення вжитих заходів задля повернення в державну власність спірної земельної ділянки.

Листом від 31.10.2024 № 5867-24 (т. 1, а.с. 73) Міндовкілля повідомило прокуратуру, що не погоджувало зміну меж, категорії та скасування статусу території Парку, а також про те, що проєкти рішень та матеріали щодо вилучення, зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, передачі її у комунальну власність до Міндовкілля не надходили. При цьому зазначило, що у разі відкриття провадження у відповідній судовій справі, Міндовкілля буде надано обґрунтовану позицію відповідно до норм процесуального законодавства.

Прокурор зазначив, що з відповіді Міндовкілля не вбачається про вжиття ним відповідних заходів щодо повернення у державну власність спірної земельної ділянки.

У даному випадку суд погоджується з прокурором щодо наявності підстав для захисту інтересів держави в судовому порядку, враховуючи, що уповноважені органи, незважаючи на поінформованість про виявлені прокурором порушення, належним чином захист інтересів держави не здійснюють.

На виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Бериславська окружна прокуратура Херсонської області повідомила позивачів про звернення до суду за захистом прав держави в їх особі (т. 1, а.с. 96-97).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представника позивача-2 та представника відповідача-1, суд встановив наступне.

Указом Президента України від 11.04.2019 № 140/2019 «Про створення національного природного парку "Кам`янська Січ"» на території Бериславського району Херсонської області створено національний природний парк "Кам`янська Січ" (далі Парк), до території якого в установленому законом порядку погоджено включення 12261,14 га земель державної власності, а саме: 6013,241 га земель державної власності, що надаються національному природному парку в постійне користування, у тому числі з вилученням у землекористувачів, згідно з додатком 1, та 6247,899 га земель державної власності, що включаються до його території без вилучення у землекористувачів, згідно з додатком 2 (т. 1, а.с. 36-37).

Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 28.08.2020 № 70 затверджено Положення про Парк (далі Положення; т. 1, а.с. 58-66).

Відповідно до п.п. 1.2, 1.6, 1.7, 1.8, 1.9 розділу 1 Положення Парк є бюджетною, неприбутковою, природоохоронною, рекреаційною, культурно- освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.

Загальна площа Парку становить 12261,14 га земель державної власності, а саме: 6013,241 га земель державної власності, що надаються Парку в постійне користування, у тому числі з вилученням у землекористувачів, та 6247,899 га земель державної власності, що включаються до його території без вилучення у землекористувачів.

Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються Парку у порядку, встановленому законодавством.

Право Парку на постійне користування земельними ділянками оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Межі земельних ділянок, що перебувають у користуванні Парку, встановлюються в натурі (на місцевості) та закріплюються межовими знаками в порядку, визначеному законодавством. Відомості про межі, цільове призначення, оцінку, угіддя земельних ділянок, що перебувають у користуванні Парку та про обмеження в їх використанні вносяться до Державного земельного кадастру у встановленому законодавством порядку та обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій.

До встановлення меж Парку в натурі його межі визначаються відповідно до проекту створення Парку.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 30.11.2020 № 19 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» передано Милівській сільській раді Милівської територіальної громади Бериславського району (раніше Бериславського району, Нововоронцовського та Великоолександрівського районів) Херсонської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3943,5241 га згідно з переліком, у якому зазначені кадастрові номери земельних ділянок, їх місце розташування, площа, цільове призначення, що додається (т. 1, а.с. 38-47).

Пунктом 2 наказу від 30.11.2020 № 19 визначено, що право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

01.12.2020 Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області та Милівська сільська рада підписали Акт приймання-передачі, відповідно до п. 1 якого Управління передає із державної власності, а сільська рада приймає у комунальну власність земельні ділянки згідно з додатком (т. 1, а.с. 48-57).

Згідно із вказаним додатком у комунальну власність разом з іншими передано земельну ділянку площею 78.5849 га, яка має кадастровий номер :04:001:0363.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.12.2020 зареєстровано право комунальної власності Милівської сільської ради на спірну земельну ділянку (т. 1, а.с. 68).

Листом від 31.10.2024 № 5867-24 Міндовкілля повідомило, що не погоджувало зміну меж, категорії та скасування статусу території Парку (т. 1, а.с. 73).

Листами від 29.10.2024 № 01-12/208 та від 31.10.2024 № 01-51/10 Парк повідомив, що до встановлення меж його території та винесення їх в натуру, робота над якими не завершена, адміністрація установи відповідно до чинного природоохоронного законодавства у своїй роботі керується матеріалами Указу Президента України від 11.04.2019 № 140 та матеріалами проєкту створення Парку, відповідно до яких земельна ділянка площею 78,5849 га з кадастровим номером :04:001:0363 ймовірно входить в орієнтовні межі Парку. У цьому ж листі Парк повідомив, що до завершення процедури розробки землевпорядної документації, встановлення меж території Парку та винесення їх в натуру, неможливо достовірно повідомити до якого переліку земель державної власності, надання яких у постійне користування Парку погоджено, відноситься земельна ділянка площею 78,5849 га з кадастровим номером :04:001:0363. За наявним картографічним матеріалом, вказана ділянка ймовірно входить до земель державної власності, надання яких у постійне користування погоджено Парку (т. 1, а.с. 76, 85).

Листом від 02.12.2024 № 01-01-66-12882/0/24/23 Херсонська обласна військова адміністрація повідомила, що за результатами розгляду викопіювання з Державної кадастрової карти України можна стверджувати про належність, зокрема, земельної ділянки площею 78,5849 га з кадастровим номером :04:001:0363 до складу території Парку. Згідно з картографічним матеріалом орієнтовних меж та попереднього функціонального зонування Парку, можна припустити, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0363 розташована у заповідній та господарській його зонах (т. 1, а.с. 80).

Листом від 04.12.2024 № 01-16/947 Милівська сільська військова адміністрація повідомила, що нею набуто право комунальної власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку, а стосовно входження земельної ділянки до меж території Парку інформація у сільради відсутня (т. 1, а.с. 88).

Листом від 03.12.2024 № 0-21-0.3-3672/2-24 Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області повідомило, що згідно з даними Державного земельного кадастру відомості щодо обмеження використання земель Парку не внесено, отже інформація стосовно перебування в його межах земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0363 може бути підтверджена або спростована після внесення відомостей про межі вказаного об`єкту природно-заповідного фонду до Державного земельного кадастру (т. 1, а.с. 92-93).

Предметом позову є вимога прокурора про усунення перешкоди власнику державі в особі Херсонської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою площею 78,5849 га з кадастровим номером :04:001:0363 шляхом:

- визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 30.11.2020 № 19 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», у частині передачі у комунальну власність Милівській сільській раді Милівської територіальної громади Бериславського району (раніше Бериславського району, Нововоронцовського району та Великоолександрівського району) Херсонської області земельної ділянки площею 78,5849 га кадастровим номером :04:001:0363;

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 78,5849 га з кадастровим номером :04:001:0363 за територіальною громадою в особі Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206) з одночасним припиненням речових прав Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області () на земельну ділянку площею 78,5849 га з кадастровим номером :04:001:0363;

- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0363 площею 78,5849 га.

Здійснюючи аналіз обґрунтованості заявлених прокурором вимог, господарський суд виходить з наступного.

Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (далі - Закон) завданням законодавства України про природно- заповідний фонд України є регулювання суспільних відносин щодо організації, охорони і використання територій та об`єктів природно- заповідного фонду, відтворення їх природних комплексів, управління у цій галузі.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону до природно-заповідного фонду України належать, зокрема, природні території та об`єкти - природні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища

Статтею 7 Закону та ст. 43 ЗК України встановлено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу, цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно- заповідного фонду.

Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Землі природно-заповідного фонду набувають такого статусу внаслідок прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про оголошення створення території об`єкта природно-заповідного фонду.

Відповідно до ст. 44 ЗК України, до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки- пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Згідно із ч. 1 ст. 19 та ч. 3 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

Згідно зі ст.ст. 20, 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність. Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України. До складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів.

Зменшення заповідної зони не допускається, на межах заповідної зони встановлюються спеціальні знаки, а дороги, що ведуть у заповідну зону, перекриваються шлагбаумами.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Частина 4 статті 122 ЗК України (у редакції на час передачі спірної земельної ділянки із державної до комунальної власності) визначала, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

У статті 4 ГПК України передбачено право юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, фізичних осіб, які не є підприємцями, державних органів, органів місцевого самоврядування на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина 2).

Положеннями статті 14 ГПК України передбачено обов`язок господарського суду при здійсненні правосуддя керуватися принципом диспозитивності, суть якого полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

При цьому згідно ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як зазначає прокурор, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, будучи в силу норм ч. 4 ст. 122 ЗК України розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності та прийнявши наказ від 30.11.2020 № 19, розпорядилось спірною земельною ділянкою саме як ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності та передало її Милівській сільській раді у комунальну власність.

Прокурор покликається на те, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах Парку та, відповідно, сформована за рахунок земель природно-заповідного фонду.

Як свідчать матеріали справи, згідно відомостей Державного земельного кадастру, технічна інвентаризація із землеустрою щодо інвентаризації земель (щодо спірної земельної ділянки) була виготовлена 14.08.2019, державну реєстрацію земельної ділянки проведено 11.12.2019, в той час як Указом Президента України від 11.04.2019 № 140/2019 на території Бериславського району Херсонської області створено національний природний парк "Кам`янська Січ", до території якого в установленому законом порядку погоджено включення 12261,14 га земель державної власності, а саме: 6013,241 га земель державної власності, що надаються національному природному парку в постійне користування, у тому числі з вилученням у землекористувачів, згідно з додатком 1, та 6247,899 га земель державної власності, що включаються до його території без вилучення у землекористувачів, згідно з додатком 2.

Суд з`ясував, що наразі відсутня землевпорядна документація щодо встановлення меж Парку та винесення їх в натуру, що підтверджено самим Парком в листуванні з прокуратурою.

Так, листами від 29.10.2024 № 01-12/208 та від 31.10.2024 № 01-51/10 Парк повідомив, що до встановлення меж його території та винесення їх в натуру, робота над якими не завершена, адміністрація установи відповідно до чинного природоохоронного законодавства у своїй роботі керується матеріалами Указу Президента України від 11.04.2019 № 140 та матеріалами проєкту створення Парку, відповідно до яких земельна ділянка площею 78,5849 га з кадастровим номером :04:001:0363 ймовірно входить в орієнтовні межі Парку. У цьому ж листі Парк повідомив, що до завершення процедури розробки землевпорядної документації, встановлення меж території Парку та винесення їх в натуру, неможливо достовірно повідомити до якого переліку земель державної власності, надання яких у постійне користування Парку погоджено, відноситься земельна ділянка площею 78,5849 га з кадастровим номером :04:001:0363. За наявним картографічним матеріалом, вказана ділянка ймовірно входить до земель державної власності, надання яких у постійне користування погоджено Парку.

Херсонська обласна військова адміністрація, у свою чергу, в листі від 02.12.2024 № 01-01-66-12882/0/24/23 повідомила, що за результатами розгляду викопіювання з Державної кадастрової карти України можна стверджувати про належність, зокрема, земельної ділянки площею 78,5849 га з кадастровим номером :04:001:0363 до складу території Парку. Згідно з картографічним матеріалом орієнтовних меж та попереднього функціонального зонування Парку, можна припустити, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0363 розташована у заповідній та господарській його зонах (т. 1, а.с. 80).

Отже, ні Херсонська обласна військова адміністрація, ні сам Парк не можуть достеменно встановити чи розташована спірна земельна ділянка на території НПП «Кам`янська Січ», а лише припускають її розташування в межах Парку.

Водночас, за ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Вказані норми Закону знайшли своє відображення в Положенні про НПП «Кам`янська Січ», затвердженому наказом Міндовкілля від 28.08.2020 № 70.

Так, згідно з п. 9 цього Положення межі земельних ділянок, що перебувають у користуванні Парку, встановлюються в натурі (на місцевості) та закріплюються межовими знаками в порядку, визначеному законодавством. Відомості про межі, цільове призначення, оцінку, угіддя земельних ділянок, що перебувають у користуванні Парку та про обмеження в їх використанні вносяться до Державного земельного кадастру у встановленому законодавством порядку та обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій. До встановлення меж Парку в натурі його межі визначаються відповідно до Проекту створення Парку.

Факт розміщення земельної ділянки площею 78.5849 га з кадастровим номером :04:001:0363 в межах Парку прокурор доводить відомостями із Національної кадастрової системи (https://nks.dzk.gov.ua), відомостями відкритих даних земельного кадастру України (https://kadastr.live), картографічним матеріалом до Проекту створення НПП «Кам`янська Січ», розміщеним на офіційному вебсайті Парку (https://www.npp-sich.org.ua/pro-nas/) у розділі «Орієнтовні межі Парку» (https://www.google.eom/maps/d/viewer7mid), про що зазначає у позовній заяві.

Відповідні викопіювання наявні у матеріалах справи (т. 1, а.с. 77, 78, 81, 94, 95).

На переконання прокурора, вказаними доказами у повній мірі підтверджено факт формування земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 78.5849 га з кадастровим номером :04:001:0363 за рахунок земель природно-заповідного фонду, на яких розташований Парк.

Суд зазначає, що під час розгляду справ у порядку господарського судочинства обов`язок доказування покладається на учасників справи. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Господарським процесуальним кодексом України закріплені основні засади господарського судочинства. Зокрема, згідно з принципами рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України) обов`язок із доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону.

Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 Господарського процесуального кодексу України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

В ході розгляду справи суд неодноразово ставив питання щодо доцільності проведення експертизи для встановлення факту накладання спірної земельної ділянки на землі природно-заповідного фонду, що передані Парку Указом Президента, проте, прокурор зауважив, що встановити факт такого накладання є технічно неможливим. Отже, прокурор та інші представники сторін відхилили можливість застосування спеціальних знань для встановлення факту накладання спірної земельної ділянки на землі природно-заповідного фонду.

Суд проаналізував наявні у матеріалах справи графічні матеріали, які надав прокурор.

Разом з тим, з аналізу наданих прокурором доказів не є можливим встановити, що спірна земельна ділянка дійсно входить повністю або частково до території Парку.

Відсутній у матеріалах справи і Проект створення Парку, за допомогою якого у розумінні ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та п. 9 Положення про НПП «Кам`янська Січ» було б можливим визначити межі Парку до їх встановлення в натурі, хоча, як зазначив прокурор у судовому засіданні 07.05.2025, він бачив Проект створення Парку, який розроблявся науковою установою.

Викопіювання, яке міститься в томі першому на с. 81 (Орієнтовні межі та попереднє функціональне зонування НПП «Кам`янська Січ»), не свідчить про те, що спірна земельна ділянка, як зазначає прокурор, сформована за рахунок земель природно-заповідного фонду, так як по-перше, з аналізу цього викопіювання суд позбавлений можливості встановити факт повного або часткового накладання спірної земельної ділянки на землі Парку, та, по-друге, суд не може достовірно встановити чи входить вказане викопіювання до Проекту створення Парку, оскільки останній у матеріалах справи відсутній.

Отже, прокурором не доведено належними та допустимими доказами місцерозташування спірної земельної ділянки (повністю або частково) на території Парку, а отже відсутні підстави вважати, що відповідач-1 шляхом видачі наказу від 30.11.2020 № 19 передав земельну ділянку природно-заповідного фонду державної форми власності, на якій розташовано НПП «Кам`янська Січ», у комунальну власність Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора задоволенню не підлягають з наведених вище підстав.

Слід також зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судові витрати зі сплати судового збору, з огляду на відмову у задоволенні позову, залишаються за прокуратурою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 53, 73-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову Бериславської окружної прокуратури (54000, м. Миколаїв, Корабельний район, проспект Богоявленський, 314) в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 35; ), Херсонської обласної державної адміністрації (73000, Херсонська обл., м. Херсон, площа Свободи, 1; ) до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 69; ), Милівської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області (74351, Херсонська обл., Бериславський район, с. Милове, вул. Бериславська, 36; ), Милівської сільської ради (74351, Херсонська обл., Бериславський район, с. Милове, вул. Бериславська, 36; ) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 07 травня 2025 р. Повне рішення складено та підписано 16 травня 2025 р.

Суддя Р.В. Волков