ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Справа № 915/1469/24(945/2622/24)

м. Миколаїв

Суддя Господарського суду Миколаївської області Давченко Т.М.,

розглянувши матеріали справи № 915/1469/24(945/2622/24)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (; вул. Загородня, 15, оф. 118/2,. Київ, 03150)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про: стягнення заборгованості за кредитним договором

керуючий реструктуризацією боргів боржника: арбітражний керуючий Белінська Наталія Олександрівна (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) 190 від 12.02.2013); адреса для листування: вул. Миколи Оводова, 38, кім. 305, м. Вінниця, 21050)

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА») звернулося до Миколаївського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за кредитним договором № 7235665 від 03.11.2023 у розмірі 60372,0 грн, із яких: сума кредиту 15000,00 грн, сума процентів за користування кредитом 27462,00 грн та нараховані проценти за 60 к.д. 17910,00 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача 2422,40 грн судового збору та 10000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Миколаївського районного суду м. Миколаєва (суддя І.В.Павленко) від 25.11.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 04.03.2025 судом постановлено передати цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до Господарського суду Миколаївської області в провадженні якого перебуває господарська справа № 915/1469/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

26.03.2025 указана справа надійшла до Господарського суду Миколаївської області.

За приписами ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до приписів п.п. 8, 9 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; справи щодо процедури превентивної реструктуризації.

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 26.03.2025 на підставі ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено головуючим у справі суддю Давченко Т.М., у провадженні якої перебуває справа № 915/1469/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою від 31.03.2025 суд ухвалив прийняти справу № 945/2622/24 до свого провадження в межах провадження у справі №915/1469/24 про неплатоспроможність фізичної особи боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та присвоїти справі номер № 915/1469/24(945/2622/24); справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвала суду від 31.03.25 направлена учасникам справи до їх електронних кабінетів в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" та згідно довідок про доставку електронного листа, роздрукованих з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", доставлена до електронних кабінетів 01.04.2025.

16.04.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву та вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором такими, що не підлягають задоволенню.

18.04.2025 позивачем подано до суду відповідь на відзив.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Відтак, розгляд даної справи здійснюється судом без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, що передбачено ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

03.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи електронний договір №7235665 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 15000,00 грн, строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчисленні загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є додатком №1 до цього Договору. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. Договору.

На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Авентус Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.

На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору:

Відповідно до п. 1.2. договору тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 15000,00 грн.

Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 03.11.2023 року по 28.10.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Авентус Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.

Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 15000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Примірник договору, укладеного у вигляді електронного документа, та додатків до нього (за наявності) вважається отриманим клієнтом, якщо договір за домовленістю особи, яка надає фінансові послуги, і клієнта або за вибором клієнта направлений на електронну адресу клієнта чи направлений йому в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Договір, укладений у вигляді електронного документа, та додатки до нього (за наявності) повинні містити відомості про клієнта, у тому числі зазначені ним контактні дані. Положення цього абзацу не застосовується до договорів, зазначених у пункті 4 цієї частини.

У разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що будь який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів позову та не заперечується відповідачем, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача №№ НОМЕР_2 . В матеріалах справи міститься лист АТ КБ «ПриватБанк» (від 27.01.25 №20.1.0.0.0/7-250117/3870-БТ), за змістом якого банк підтверджує зарахування коштів в сумі 15 000 грн на платіжну карту №985400, емітовану на ім`я Охотникової Валентини Дмитрівни (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Разом з тим, оскільки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.

Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему PayTech, на підставі укладеного Договору про переказ коштів №160222-1 від 16.02.2022 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА».

ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №В0000338 від 27.08.2021) та отримало Ліцензію Національного банка України.

У листі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» повідомлено про те, що відповідно до зазначеного договору про переказ коштів №7235665 від 03.11.2023 року було успішно перераховано грошові кошти у сумі 15000,00 грн на платіжну карту відповідача.

У відповідності до пп. 3 п.4.1. кредитного договору визначено, що Товариство (ТОВ «Авентус Україна») має право, зокрема, укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача, але з обов`язковим повідомленням Споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення.

Так, 25.07.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №25.07/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги в розмірі 42652,00 грн (в тому числі 15000 грн заборгованості за основною сумою боргу та 27462,00 грн боргу за відсотками) за вказаним вище кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електрону пошту відповідного повідомлення.

Відповідно до витягу з реєстрів боржників (додаток №1 до Договору Факторингу) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відступлено право вимоги заборгованості до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 7235665 в сумі 42462,00 грн.

25.07.2024 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» направлено повідомлення про відступлення прав вимоги на електронну пошту ОСОБА_1 , зазначену при укладенні Кредитного договору, відповідне повідомлення наявне в матеріалах справи.

ТОВ «ФК» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи №В0000495 від 21.01.2022, видане Національним банком України. Також, позивач має витяг з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі і на надання послуг факторингу, яка була видана позивачу Національним банком України від 03.04.2024. В зв`язку з чим, позивач мав право на укладення договору факторингу та є новим кредитором відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу за цим договором позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно з п. 1.2. Договору Факторингу Перехід від Клієнта (ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») до Фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора (позивача) права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Отже, сума заборгованості відповідача за Договором № 7235665 від 03.11.2023 року складається з тіла кредиту 15000,00 грн, заборгованості за процентами 27642,00грн.

Відповідно до умов п. 1.4 Договору № 7235665 строк кредиту 360 днів: з 03.11.2023 по 28.10.2024.

Оскільки, станом на дату укладення Договору факторингу № 25.07/24-Ф строк дії Договору № 7235665 від 03.11.2023 (та строк користування кредитними коштами) не закінчився, ТОВ ФК ФІНТРАСТ УКРАЇНА за період з 25.07.2024 по 22.09.2024 (60 календарних днів) здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі17910,00 грн.

Згідно з розрахунками заборгованості за Договору № 7235665 від 03.11.2023, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором становить 60372,00 грн, яка складається з наступного: 15000,00 грн - сума заборгованості з тіла кредиту; 27462,00 грн - сума заборгованості з процентів, нарахованих первісним кредитором; 17910,00 грн - проценти, нараховані новим кредитором після переходу права вимоги.

Таким чином, у порушення кредитних договорів, а також ст. ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаними договорами не виконав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Всупереч умов договорів та приписів законодавства відповідач не повернув кредитні кошти у передбачений договорами термін і не сплатив в повному обсязі проценти за користування кредитом.

Письмовими матеріалами справи підтверджується, що заборгованість відповідача за кредитними договорами та договорами факторингу склала 60372,00 грн, яка складається з наступного: 15000,00 грн - сума заборгованості з тіла кредиту; 27462,00 грн - сума заборгованості з процентів, нарахованих первісним кредитором; 17910,00 грн - проценти, нараховані новим кредитором після переходу права вимоги.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)

Таким чином, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», набувши статусу нового кредитора у Договорі № 7235665 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.11.2023 отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про погашення наявної в нього заборгованості за вказаними договорами.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 60372,00 грн, яка складається з наступного: 15000,00 грн - сума заборгованості з тіла кредиту; 27462,00 грн - сума заборгованості з процентів, нарахованих первісним кредитором; 17910,00 грн - проценти, нараховані позивачем за 60 календарних днів правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із Законом України Про судовий збір та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 10000,00 грн витрат на правову допомогу.

Зі змісту ч. 3 ст. 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

Судом встановлено, що в обґрунтування вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн, представником позивача до позовної заяви додано: ордер на надання правничої (правової) допомоги: серії АІ №1722436 від 21.10.2024; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 21/3145 Городніщевої Є.О.; акт №130 від 26.08.2024 прийому-передачі виконаних робі (наданих послуг) згідно Договору № 26/08-2024 від 26.08.2024 року; рахунок на оплату по замовленню № 5143-21/10-2024 від 21.10.2024 року на суму 10 000,00 грн.

В матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги № 26/08-2024 від 26.08.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Городніщевою Є.О., на який посилається адвокат у позовній заяві стосовно стягнення судових витрат.

Відповідно до рахунку на оплату по замовленню ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» сплатило адвокату Городніщевій Є.О., за послуги з консультації, аналізу, підготовки, подання позовної заяви та підготовки адвоката до судових засідань на суму 10000,00 грн.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на правову допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у сумі 10 000,00 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи.

Враховуючи викладені обставини, складність справи, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правову допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги у цій справі є меншим, ніж зазначено у акті № 130 від 21.10.2024 прийому-передачі виконаних робі (наданих послуг) згідно Договору № 26/08-2024 від 26.08.2024 року, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, понесених у цій справі у сумі 4 000,00 грн. В іншій частині підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд не вбачає.

Керуючись статтями 123, 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України та ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (03150, м.Київ, вул.Загородня, буд.15, оф.118/2, ) заборгованість у загальній сумі 60372,00 грн., яка складається з наступного: 15000,00 грн - сума заборгованості з тіла кредиту; 27462,00 грн - сума заборгованості з процентів, нарахованих первісним кредитором; 17910,00 грн - проценти, нараховані позивачем за 60 календарних днів; 2422,40 грн - витрат зі сплати судового збору; 4 000,00 грн (чотири тисячі грн 00 коп.) витрат на правову допомогу.

3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у відшкодуванні витрат понесених на правничу допомогу у сумі 6000,0 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Давченко