номер провадження справи 27/27/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 Справа № 908/304/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні Вака В.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: MW Brothers Worldwide s.r.o. (На Тросках, 12, 97401 Банська-Бистрица, Словацька Республіка, Troskach 12, 974 01 Banska Bystrica, Slovenska Republika, електронна пошта: , ідентифікаційний код юридичної особи 51037785)

до відповідача: Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661)

про стягнення 19 415,37 EUR

за участю представників

від позивача: Фельський С.Л., адвокат, ордер серія АР № 1217254 від 04.02.2025

від відповідача: Левченко Л.О., самопредставництво, витяг з ЄДР, в режимі відеоконференцзв`язку

СУТЬ СПОРУ:

Представник MW Brothers Worldwide s.r.o. адвокат Фельський С.Л. за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернувся до Господарського суду Запорізької області із позовною заявою до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь MW Brothers Worldwide s.r.o. заборгованості в сумі 17 847,26 EUR та 3% річних в сумі 1 568,11 EUR.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2025 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/304/25 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 10.02.2025 позовну заяву залишено без руху, надано MW Brothers Worldwide s.r.o. строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі.

14.02.2025 представник позивача сформував в системі "Електронний суд" заяву про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі суду від 10.02.2025 у справі № 908/304/25, обґрунтовуючи необхідністю апостилювання та надсилання документів із за кордону, встановленого судом строку фізично не вистачить для усунення допущених недоліків.

05.03.2025 на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/304/25, присвоєно справі номер провадження 27/27/25. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 07.04.2025.

Ухвалою суду від 12.03.2025 задоволена заява Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про проведення судового засідання 07.04.2025 об 11 год. 30 хв. в режимі відеоконференції у справі 908/304/25 поза межами суду з використанням власних технічних засобів.

03.04.2025 за допомогою підсистеми "Електронний суд" Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" поданий до суду відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 07.04.2025 сторони у справі повідомили, що відводів складу суду, секретарю судового засідання не заявлено, права та обов`язки представникам відомі, роз`яснень не потребують.

07.04.2025 судом в порядку ч. 5 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошена протокольна ухвала про перерву в підготовчому судовому засіданні до 30.04.2025 о 12 год. 00 хв.

08.04.2025 за допомогою підсистеми "Електронний суд" представником Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" Левченко О.О. подана до суду заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

08.04.2025 представником позивача MW Brothers Worldwide s.r.o. за допомогою підсистеми "Електронний суд" подана до суду відповідь на відзив (зареєстрована 09.04.2025).

17.04.2025 за допомогою підсистеми "Електронний суд" Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" подані до суду заперечення на відповідь на відзив.

30.04.2025 позивачем у справі за допомогою підсистеми "Електронний суд" подана до суду заява про неможливість своєчасно подати докази, викладено поважність причини.

Ухвалою суду від 30.04.2025 підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи по суті на 13.05.2025.

13.05.2025 судове засідання проводилось в режимі відеоконференцзв`язку.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представникам позивача та відповідача, які прибули судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

12.05.2025 позивач сформував в системі «Електронний суд» клопотання про доручення до матеріалів справи доказів, які неможливо було отримати позивачем своєчасно, згідно заяви від 30.04.2025, а саме лист-відповідь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на адвокатський запит.

Лист-відповідь на адвокатський запит долучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 13.05.2025 підтримав позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві, просив суд стягнути з відповідача заборгованості в сумі 17 847,26 EUR та 3% річних в сумі 1 568,11 EUR. Позовні вимоги обґрунтував наступним. На виконання умов пункту 1.1 Договору поставки позивач 21.09.2021 року поставив продукцію (Аналізатор рідини «Флюорат-02-5М») відповідачеві на загальну суму 17 847,26 EUR, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною А№ 0075931, підписаною відповідачем. Жодних претензій, щодо якості поставленого товару і щодо оформлення накладних відповідачем не заявлялось. У свою чергу, згідно вимог пункту 3.2 Договору поставки відповідач зобов`язаний сплатити вартість поставленого товару протягом 60 календарних днів з дати поставки повного обсягу товару. Однак, відповідачем не виконано свої грошові зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого товару. Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки призвело до утворення у останнього заборгованості за договором в розмірі 17 847,26 EUR та 3% річних в сумі 1 568,11 EUR.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.05.2025 заперечив проти задоволення позову, на підставах викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, зазначив, що пунктом 3.3 Договору встановлено, що Постачальник зобов`язаний до здійснення першого платежу за цим договором надати Покупцю (відповідачу) довідку, яка підтверджує, що Постачальник є резидентом країни, з якою Україною укладено двосторонню угоду про уникнення подвійного оподаткування. Довідка має бути. Жодних доказів на підтвердження виконання обов`язку, встановленого п. 3.3 Договору, позивачем не надано. Пунктом 7.7 Договору встановлено, що у випадку ненадання Постачальником довідки, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою Україною укладено двосторонню угоду про уникнення подвійного оподаткування, виданої компетентним (уповноваженим) органом країни нерезидента, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, яка належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України, Покупець має право перенести платіж на строк до дати надання такої довідки. Статтею 613 ЦК України встановлено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. З огляду на вищезазначені умови Договору та фактичні обставини справи, відповідач вправі відстрочити виконання зобов`язання з оплати поставленого товару до виконання позивачем обов`язку, встановленого п. 3.3 Договору, що свідчить про наявність прострочення кредитора - позивача по справі № 908/304/25. Також, відповідач посилався на форс-мажорні обставини. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введений воєнний стан, який був продовжений відповідними Указами Президента України і діє на даний час. Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 6 грудня 2019 року № 361-IX передбачено здійснення суб`єктом первинного фінансового моніторингу (банками) фінансового моніторингу з метою запобіганню та протидії, зокрема, легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму, при цьому, банк зобов`язаний застосовувати ризик-орієнтовний підхід (у т.ч. норми ст. 18 цього Закону). При цьому, банк зобов`язаний застосовувати ризик-орієнтований підхід. Застосування ризик-орієнтованого підходу здійснюється в порядку, визначеному внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу суб`єкта первинного фінансового моніторингу, з урахуванням рекомендацій відповідних суб`єктів державного фінансового моніторингу, які згідно з цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб`єктами первинного фінансового моніторингу. Таким чином, фінансові операції, пов`язані з оплатою за договорами поставки товарів виробництва рф/рб, підлягають фінансовому моніторингу та мають високий ризик відмови від проведення такої фінансової операції з можливим подальшим повідомленням відповідних органів про спробу їх здійснення. В зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, згідно з Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» по всій території країни валютний ринок працює в режимі обмежень. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації» для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації встановлений мораторій (заборона) зокрема на виконання, в тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або такі особи, пов`язані з державою агресором. Листом № 25-0005/25858 від 05.04.2022 Національного банку України, згідно з отриманою інформацією Департаментом стратегічних розслідувань національної поліції України виявлено ряд фінансових операцій юридичних осіб-резидентів, які можуть біти спрямовані на фінансування терористичних дій, а також які можуть здійснюватися з активами, які належать резидентам російської федерації. За інформацією Національної поліції України такі договори передбачають поставку в Україну продукції виробництва російської федерації з території рф або інших країн. Враховуючи високі ризики спрямування коштів на фінансування терористичних дій в умовах ведення воєнного стану в Україні та з метою виконання поставлених Законом України вимог банк зупиняє видаткові фінансові операції, в яких наявні зазначені вище ознаки. Таким чином, з огляду на обмеження, запроваджені державою у вигляді зазначених вище нормативних актів, прийнятих з метою захисту національних інтересів в період воєнного стану, відповідач не має законних підстав для розрахунків з позивачем. Вищезазначені обставини, що склались, не залежать від відповідача. Доказів щодо сплати саме позивачем грошових коштів виробнику товару за Договором, позивачем не надано. Таким чином, у відповідача, як сторони за договірними відносинами, відсутній факт наявності будь-яких умисних дій, направлених на порушення умов Договору та присутній вплив форс-мажорних обставин на стан відповідача. Відповідач зазначив, що грошове зобов`язання з оплати поставленого товару не є порушеним (простроченим) відповідачем, відповідно, відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення 17 847,26 євро. Здійснивши нарахування трьох процентів річних на суму грошового зобов`язання в розмірі 17 847,26 євро, позивач не врахував, що це грошове зобов`язання не є простроченим. Оскільки нормами статті 625 ЦК України передбачена відповідальність у вигляді сплати трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, враховуючи, що грошове зобов`язання на суму 17 847,26 євро не є порушеним (простроченим) (ст. 610 ЦК України, ст. 625 ЦК України) відповідачем, відповідно, нарахування позивачем 1 568,11 євро 3 % річних безпідставне та необґрунтоване, що є підставою для відмови у задоволенні вимоги щодо стягнення цієї суми. Крім того, відповідач при вирішенні спору у даній справі відповідач просить суд прийняти до уваги, що 04 березня 2022 року місто Енергодар Запорізької області та Запорізька атомна електрична станція були захоплені військовими формуваннями рф та до теперішнього часу перебувають в тимчасовій окупації. Енергодарська міська територіальна громада (код: UA0019947), в межах якої розташовані виробничі потужності Відповідача, з 02.03.2022 включена до «Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженому наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (пп. «Василівський район» п. 4 «Запорізька область» р. ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» цього Переліку). З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28.02.2022 року загальний офіційний лист ТПП України. Цим листом Торгово-промислова палата України, на підставі ст. ст. 14, 141 Закону, Статуту ТПП України, засвідчила настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 годин 24.02.2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та підтвердила, що зазначені вище обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, в тому числі і для суб`єктів господарської діяльності за договором, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин. Ці факти є загальновідомими, нормативно врегульованими, отже доказуванню не підлягають. Правовідносини між позивачем та відповідачем, які розглядаються у рамках справи № 908/304/25, нерозривно пов`язані з об`єктами філії «ЗАЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом», що забезпечували втрачені відповідачем виробничі потужності та отримання значної частини доходу. Загальновідомим є факт захоплення військовими формуваннями рф 04 березня 2022 року міста Енергодар Запорізької області та Запорізької атомної електричної станції, які до теперішнього часу перебувають в тимчасовій окупації. Втрата АТ «НАЕК «Енергоатом», внаслідок вказаних об`єктивних обставин, виробничих потужностей що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії, не може не впливати на його господарську діяльність. У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд у разі задоволення позовних вимог MW Brothers Worldwide s.r.o. - зменшити розмір 3% річних до мінімально можливого за вищевказаних обставин. Крім того, відповідач заперечив щодо заявлених у позовній заяві позивачем витрат на правничу допомогу.

У судовому засіданні 13.05.2025, в порядку ст. 217 ГПК України суд закінчив порядок з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів - ст. 218 ГПК України.

Судові дебати - частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

21.09.2021 між MW Brothers Worldwide s.r.o. (далі позивач, Постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (далі відповідач, Покупець) укладено договір № 53-143-01-21-10702 (далі - Договір).

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» визначено, що утворення Товариства здійснюється шляхом перетворення Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код згідно з ) (далі - НАЕК «Енергоатом») за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків НАЕК «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства. НАЕК «Енергоатом» припиняється одночасно із державною реєстрацією Товариства.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1420 від 29.12.2023 «Про утворення акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» постановлено утворити Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», 100 відсотків акцій якого належать державі, шляхом перетворення Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код згідно з ).

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1420 від 29.12.2023 «Про утворення Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» установлено, що Товариство є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства; відокремлені підрозділи Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи товариства (філії, представництва).

В пункті 1 Статуту Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1420 від 29.12.2023, зазначено, що Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» утворено в результаті реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відповідно до Закону України «Про акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формування вбачається, що за ідентифікаційним кодом 24584661 припинено юридичну особу - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та зареєстровано за цим кодом Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», яке є правонаступником Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Крім того, відповідно до вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1420 відокремлені підрозділи Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» із дня державної реєстрації акціонерного товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи товариства (філії, представництва).

Таким чином, Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ідентифікаційний код юридичної особи 24584661)- відповідач у справі - є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (ідентифікаційний код ВП 19355964) - Покупця за Договором.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і сплатити товар: аналізатор рідини «Флюорат-02-5М», за ціною 17 847,26 EUR без ПДВ.

Строк поставки товару: вересень-грудень 2021 р. (п. 1.2 Договору).

В пункті 3.1 Договору сторонами погоджено, що ціна договору складає 17847,26 EUR.

В пункті 3.2 Договору встановлено, що оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1 Договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Умовами п. 4.1 Договору визначено, що поставка товару відбувається відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DAP - м. Енергодар, вул. промислова, 133, склад № 4. Вантажоодержувач товару - Запорізького відділення ВП "Складське господарство" ДП НАЕК "Енергоатом" м. Енергодар.

Поставка товару відбувається в строк згідно п. 1.2 цього договору. (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п. 10.3 договору поставки всі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають із цього договору або у зв`язку з ним, у тому числі щодо його укладення, тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню у Господарському суді Запорізької області. Правом, яке регулює це договір та підлягає застосуванню, є матеріальне та процесуальне право України.

Згідно із пунктом 12.1 договір вважається укладеним з дати підписання сторонами та діє протягом року з дати укладення.

На виконання своїх зобов`язань за договором поставки MW Brothers Worldwide s.r.o. 21.09.2021 здійснило поставку товару згідно із переліком п. 1.1 Договору поставки на загальну суму 17 847,26 EUR.

Зазначені обставини підтверджується товарно-транспортною накладною CMR A № 0075931.

Відповідачем не виконано свої грошові зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого товару.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором, наявність заборгованості стали підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Правовідносини сторін є господарськими.

Статтями 365-366 ГПК України передбачено, що іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність справ за участю іноземних осіб може бути визначено за угодою сторін.

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин розташований на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право».

Стаття 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" від 23 червня 2005 року № 2709-IV визначає підстави визначення підсудності справ судам України, так суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Згідно із частиною 1 статті 43 вказаного закону сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Пунктом 10.3 договору поставки сторони визначили підсудність цього спору Господарському суду Запорізької області із застосуванням права України.

Частинами 1, 2 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати:

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до статті 689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 662 ЦК продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару і підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Нормами статті 664 ЦК визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Згідно зі статтею 689 ЦК покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства

Відповідно до частини першої статті 666 ЦК, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (частина друга статті 666 ЦК).

Відповідно до статті 683 ЦК, якщо договором купівлі-продажу встановлений обов`язок продавця передати покупцеві певний набір товару у комплекті (комплект товару), зобов`язання є виконаним з моменту передання продавцем усього товару, включеного до комплекту. Продавець зобов`язаний передати весь товар, який входить до комплекту, одночасно, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Згідно зі статтею 684 ЦК у разі передання некомплектного товару покупець має право вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) доукомплектування товару в розумний строк. Якщо продавець у розумний строк не доукомплектував товар, покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати заміни некомплектного товару на комплектний; 2) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої грошової суми.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає вимогам щодо асортименту, комплектності, кількості та якості, тари та (або) упаковки товару відповідно до умов договору, а також передати приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства.

Водночас непередання продавцем покупцеві приналежностей товару та документів, що стосуються товару, а також комплектуючих надає покупцю право відмовитись від договору з попередньою реалізацією права встановити продавцю розумний строк для передання приналежностей товару та документів, що стосуються товару (частина перша статті 666 ЦК) та вимагати доукомплектування товару в розумний строк (частина перша статті 684ЦК).

Відповідно лише після реалізації покупцем права встановити продавцю розумний строк для передання приналежностей товару та документів, що стосуються товару, в силу частини другої статті 666 ЦК покупець має право відмовитись від договору та повернути товар продавцеві, та після реалізації права вимагати доукомплектування товару в розумний строк в силу частини другої статті 684 ЦК, зокрема, - відмовитись від договору і вимагати повернення сплаченої грошової суми.

Реалізація покупцем прав, встановлених вищевказаними статтями, залежить також й від виконання покупцем покладеного на нього статтею 688 ЦК обов`язку щодо повідомлення продавця про порушення умов договору.

Відповідно ж до ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець після прийняття товару зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, якщо інший строк оплати не встановлений договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 268 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони у п. 4.1 договору досягли домовленості, що поставка товару відбувається на умовах відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DAP - м. Енергодар, вул. промислова, 133, склад № 4. Вантажоодержувач товару - Запорізького відділення ВП "Складське господарство" ДП НАЕК "Енергоатом" м. Енергодар.

У відповідності до товарно-транспортної накладної CMR A № 0075931, відповідач жодних заперечень щодо товару, комплектності товару не зазначив.

З урахуванням того, що відповідачем продавцю розумний строк для передання приналежностей товару та документів, що стосуються товару, не встановлювався, відповідач не реалізував право на відмову від договору та повернення товару продавцеві, не вимагав доукомплектування товару в розумний строк в силу частини другої статті 684 ЦК України, спірний товар вважається поставленим 21.09.2021.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Стаття 530 ЦК України встановлює, якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату). Якщо строк (період) виконання боржником зобов`язання не встановлений або зазначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в любий час. Боржник повинен оплатити такий борг в семиденний строк з дня пред`явлення вимоги, якщо зобов`язання негайного виконання не витікає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На день розгляду спору відповідач доказів оплати за надані послуги в повному обсязі суду не надав.

20.06.2024 позивачем на електронну пошту відповідача було направлено лист претензію № 004/200642 із вимогою сплатити заборгованість за поставлені товари та виплатити суму боргу з урахуванням, трьох процентів річних від простроченої суми.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву надано відповідь на претензію, відповідно до якої відповідач зазначав про введення воєнного стану, захоплення російськими військами ЗАЕС 04.03.2022, яка до теперішнього часу перебуває в тимчасовій окупації, наявність форс-мажорних обставин та на обмеження, запроваджені державою, Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" не має можливості та законних підстав для здійснення розрахунків з MW Brothers Worldwide s.r.o.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору поставки MW Brothers Worldwide s.r.o. 21.09.2021 здійснило поставку товару згідно із переліком п. 1.1 Договору поставки на загальну суму 17 847,26 EUR, що підтверджується товарно-транспортною накладною CMR A № 0075931.

За умовами п. 3.2 Договору поставки оплата за товар, поставлений відповідно до п.1.1 договору, здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1 договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Отже, згідно із п. 3.2 Договору товар мав бути оплачений не пізніше 20.11.2021, включно.

Станом на день подання позову свій обов`язок з оплати поставленого позивачем товару у сумі 17 847,26 EUR відповідачем не виконаний.

Відповідач факт отримання від позивача товару за накладною CMR A № 0075931 від 21.09.2021 на загальну суму 17 847,26 EUR не заперечив.

У відповідності до накладної CMR A № 0075931 від 21.09.2021, відповідач жодних заперечень щодо товару, комплектності товару не зазначив.

Крім того, з моменту отримання товару за договором поставки відповідач жодного разу не звертався до позивача з вимогами, зокрема, і щодо відсутності разом з товаром документів (інвойсу, довідки, інше).

На адвокатський запит адвоката Фельського С.Л. від 09.04.2025 б/н про надання інформації щодо обсягу укладених угод між MW Brothers Worldwide s.r.o. та Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"; інформації (довідку) щодо взаємних розрахунків сторін за договорами; інформації щодо наявності у Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" довідок, які підтверджують, що MW Brothers Worldwide s.r.o. є резидентом країни, з якою Україною укладено двосторонню угоду про уникнення подвійного оподаткування, виданої компетентним (уповноваженим) органом країни нерезидента, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, яка належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України, за 2021, 2022, 2023, 2024, 2025.

У відповіді № 01-10394/10-вих від 06.05.2025 на адвокатський запит Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" повідомило, що з MW Brothers Worldwide s.r.o. товариством було укладено 13 договорів на загальну суму 341 706,60 євро, з яких 4 - філією «ВП «Запорізька АЕС», 4 - філією «ВП «Хмельницька АЕС», 5 - філією «ВП «Централізовані закупівлі»; товариством, за укладеними з MW Brothers Worldwide s.r.o. договорами, були здійснені розрахунки на загальну суму 141 064,53 євро; у AT «НАЕК «Енергоатом» наявні копії свідоцтв податкового резидента MW Brothers Worldwide s.r.o. від 18.01.2021, від 11.11.2022, від 04.01.2023, від 11.06.2024 та від 04.03.2025.

За таких обставин, матеріалами справи доведено, що відповідач не виконав умови договору № 53-143-01-21-10702 від 21.09.2021 в частині оплати поставленого позивачем товару, що призвело до невиконання грошового зобов`язання і виникнення боргу в розмірі 17 847,26 EUR.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 17 847,26 EUR є обґрунтованими та документально підтвердженими.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 1 568,11 EUR.

Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, заявляючи вимогу щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних, позивач правомірно скористався наданим йому законодавством правом.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Сплата відсотків річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд за певних умов має лише право, а не обов`язок зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку. Звільнення від 3 % річних та інфляційних витрат, нарахованих кредитором на підставі статті 625 ЦК України, діючим законодавством також не передбачено.

Оскільки заборгованість за договором боржником у повному обсязі не сплачено, тому нарахування позивачем 3 % річних є правомірним, в межах заявлених позовних вимог. Позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Частинами 1 та 2 статті 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Оскільки товар був прийнятий відповідачем, в даному випадку ним не доведено неможливість його оплати внаслідок порушення строку поставки товару (відповідно до п. 1.2 договору, строк поставки товару: вересень-грудень 2021 року).

Суд зазначає, що ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до частини 2 статті 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру 3 % річних, яке обґрунтовує посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), щодо можливості за наявності виняткових обставин зменшити заявлений до стягнення розмір відсотків річних.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи № 908/304/25, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Згідно із ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість.

При цьому, судом враховано, що неналежне виконання умов договору з боку відповідача протягом його виконання та безпідставна затримка у розрахунку за поставлений товар призвела до недоотримання позивачем можливих компенсаційних виплат.

Відповідно до п. 3.2 Договору, оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60-ти календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1 Договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

На виконання своїх зобов`язань за договором поставки MW Brothers Worldwide s.r.o. 21.09.2021 здійснило поставку товару згідно із переліком п. 1.1 Договору поставки на загальну суму 17 847,26 EUR.

Зазначені обставини підтверджується товарно-транспортною накладною CMR A № 0075931.

Відповідачем не виконано свої грошові зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого товару.

Суд погоджується, що можливість зменшення відсотків річних передбачено виключно судовою практикою, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 18.03.2020 по справі № 902/417/18.

Однак, виходячи з цієї постанови, зменшення судом заявлених до стягнення відсотків річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду й може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів. Тому в питаннях підстав для зменшення судом відсотків річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд вирішує це питання на власний розсуд з огляду на конкретні обставини, якими обумовлене таке зменшення.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22.

При розгляді цієї справи судом не встановлено порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності як винятковий випадок для зменшення відсотків річних. Суд враховує, що відповідачем не було здійснено навіть часткового погашення існуючої заборгованості, відповідач не вживав жодних заходів для досудового врегулювання спору, не звертався з пропозиціями про реструктуризацію боргу, а позивач тривалий час очікував виконання грошового зобов`язання з боку відповідача.

На переконання суду, сторони мали можливість врегулювати свої правовідносини із урахуванням наявних обставин, у тому числі внести зміни щодо порядку та строку оплати за поставлений товар.

Суд приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем, балансу інтересів сторін, розмір річних у співвідношенні із сумою основного боргу, відсутність заявлення неустойки, приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення суми 3% річних.

Щодо посилання відповідача на форс-мажорні обставини, господарський суд наголошує, що форс-мажор (у даному випадку - військова агресія проти України) повинен бути в причинному зв`язку з негативними наслідками для підприємницької діяльності.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Сторона, яка посилається на вищезгадані обставини, повинна довести, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Сторона, яка посилається на вищезгадані обставини, повинна довести, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Іншими словами, сама по собі війська агресія Російської Федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21.

Підсумовуючи викладене суд зауважує, що форс-мажор не звільняє від обов`язку виконати зобов`язання, він звільняє виключно від відповідальності за невиконання зобов`язання (неустойка у формі штрафу та пені, відшкодування збитків).

Листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет, та адресований "Всім кого це стосується", Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст. 14, 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Судова практика Верхового Суду вказує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 по справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Умовами розділу 9 «Форс-мажор» Договору № 53-121-01-21-10702 від 21.09.2021 сторони визначили порядок дій сторін при настанні форс-мажорних обставин.

У даному випадку відповідачем не надано доказів дотримання порядку, прописаного в Договорі, повідомлення позивача про виникнення форс-мажору та, як наслідок, неможливість своєчасної оплати товару з моменту початку збройної агресії Російської Федерації.

Відповідач не повідомляв позивача про настання форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за Договором, та про отримання відповідних підтверджуючих документів.

Отже при укладенні такого Договору сторони мали усвідомлювати всі ризики його укладення під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, а тому сам факт дії воєнного стану в Україні не може вважатися обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), крім випадків настання конкретних подій/обставин під час дії правового режиму воєнного стану, що буде підтверджено відповідними документами.

Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Відповідач не підтвердив настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання господарського зобов`язання.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Статтею 3 ЦК України закріплено, що одним із основних принципів цивільного права є принцип добросовісності, розумності та справедливості.

Позивач, уклавши договір № 53-143-01-21-10702 від 21.09.2021 розраховував на отримання оплати у розумні строки за поставлений товар, а відповідач, уклавши цей договір, свідомо прийняв на себе зобов`язання щодо своєчасного і повного розрахунку з позивачем.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата за поставлений товар у передбачені строки у повному обсязі не здійснена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 17 847,26 EUR та 3% річних в сумі 1 568,11 EUR.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Під час судових дебатів позивач не заявляв клопотання щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги MW Brothers Worldwide s.r.o. до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) на користь MW Brothers Worldwide s.r.o. (На Тросках, 12, 97401 Банська-Бистрица, Словацька Республіка, Troskach 12, 974 01 Banska Bystrica, Slovenska Republika, електронна пошта: , ідентифікаційний код юридичної особи 51037785) 17 847 (сімнадцять тисяч вісімсот сорок сім) EUR 26 центів основного боргу, 3% річних в сумі 1 568 (одна тисяча п`ятсот шістдесят вісім) EUR 11 центів, 10 081 (десять тисяч вісімдесят одна) грн 80 коп. судового збору.

Рішення оформлено і підписано 22.05.2025.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вир

шення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.