ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/792/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.,

розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження справу № 922/792/25

за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» (61052, м. Харків, вул. Конторська, буд. 90, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничої Фірми «ХАРНЕТКАМ» (61157, м. Харків, провул. Монгольський, буд. 6, )

про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 44321,72 грн,

ВСТАНОВИВ:

КП «Харківводоканал» звернулося до Господарського суду Харківської області через підсистему Електронний суд ЄСІТС з позовною заявою (вх. № 792/25 від 10.03.2025) до ТОВ ВФ «ХАРНЕТКАМ», в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 44321,72 грн, в тому числі: заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення 43432,31 грн; заборгованість за абонентське обслуговування 889,41 грн; а також просить покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № ІІ-7577/06-АК-2 від 12.05.2005 (в редакції додаткової угоди від 05.05.2014 до договору на приймання стічних вод (надання послуг водовідведення) № ІІ-7577/06-АК-2 від 12.05.2005, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 27.11.2019 до договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № ІІ-7577/06-АК-2 від 12.05.2005) в частині внесення плати за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а також плати за абонентське обслуговування в строки та розмірах, що передбачені договором.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2025 прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі № 922/792/25, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив та встановлено відповідачу 5-денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечення на відповідь на відзив.

Також зазначеною ухвалою у відповідності до приписів ч. 6 ст. 6, ч. 7 ст. 42 ГПК України було повідомлено відповідачу - ТОВ ВФ «ХАРНЕТКАМ» про обов`язок зареєструвати свій електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через ЄСІТС або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Зазначену ухвалу відповідно до вимог ст. 122 ГПК України вчасно офіційно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та її копії в порядку ч. 2-4 ст. 120 та ч. 5 ст. 242 ГПК України направлено позивачу - в електронному вигляді до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» ЄСІТС та відповідачу - в паперовому вигляді листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на його юридичну адресу, яка зазначена позивачем у позовній заяві та вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: м.Харків, вул. Гостинний Двір (61157, м. Харків, провул. Монгольський, буд. 6).

Після відкриття провадження у справі станом на дату ухвалення судом даного рішення будь-яких заяв по суті справи або заяв чи клопотань з процедурних питань від учасників справи на адресу суду не надходило.

Відповідач - ТОВ ВФ «ХАРНЕТКАМ» в порушення вимог ч. 6 ст. 6 ГПК України не зареєстрував електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, своїм правом на захист не скористався, ні в установлений судом строк, ні станом на дату ухвалення даного судового рішення відзив на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також жодного доказу в їх обґрунтування суду не надав, із заявами по суті справи або із заявами та клопотаннями з процедурних питань до суду не звертався, на зв`язок із судом будь-яким чином не виходив.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду про відкриття провадження у даній справі, направлена на юридичну адресу відповідача, адресату не була вручена та повернулася за зворотною адресою до суду з довідкою працівників оператора поштового зв`язку АТ «УКРПОША» про причину повернення поштового відправлення: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до приписів ч. 6 ст. 242 ГПК України свідчить про належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

За приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Тобто, в разі, якщо ухвалу суду направлено учаснику справи (який не має електронного кабінету, і його неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику) за належною адресою, а саме: за адресою, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або яка повідомлена суду стороною; - вважається, що адресат належно повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання відповідачем рекомендованого листа, яким суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою, не може вважатися поважною причиною невиконання відповідачем зазначеної ухвали суду, оскільки таке неотримання зумовлене не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою самого учасника справи щодо отримання кореспонденції, яка надходить від суду на його адресу.

Крім того, як вже зазначалося вище, ухвала суду від 17.03.2025 про відкриття провадження у справі № 922/792/25 була вчасно офіційно оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень у відповідності до ст. 122 ГПК України.

В силу приписів ст. 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, судом вчинені всі необхідні та можливі заходи для належного повідомлення відповідача - ТОВ ВФ «ХАРНЕТКАМ» про розгляд даної справи й надання йому можливості висловити свою позицію щодо заявлених до нього позовних вимог і звернутись до суду із заявами по суті справи та заявами чи клопотаннями з процесуальних питань, якою відповідач не скористався.

У відповідності до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Отже, подання відповідачем відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком учасника справи, а тому відсутність відзиву не може бути підставою для невиправданого затягування судового розгляду справи.

За приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, справи в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 42, ч. 1 ст. 43 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На підставі зазначеного, з огляду на закінчення встановленого ст. 248 ГПК України строку розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що судом вчинені всі необхідні та можливі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, та враховуючи, що подання відзиву на позовну заяву є правом (а не обов`язком) відповідача, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, а також враховуючи, що позивачем у позовній заяві досить повно висловлено та обґрунтовано свою позицію по суті заявлених ним позовних вимог і в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для прийняття обґрунтованого та об`єктивного рішення по даній справі, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи на розгляд спору впродовж розумного строку, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності відзиву відповідача за наявними в справі матеріалами.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та докази, надані позивачем до позовної заяви, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2005 між Державним комунальним підприємством "Харківкомуночиствод" та Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничої Фірми «ХАРНЕТКАМ» укладено договір на приймання стічних вод № ІІ-7577/06-АК-2, абонентський (особовий рахунок) № 33197.

Згідно з рішенням Харківської міської ради № 132/11 від 12.01.2011 «Про реорганізацію шляхом приєднання комунального підприємства Виробничо-технологічне підприємство «Вода», вирішено реорганізувати в порядку, встановленому чинним законодавством, Комунальне підприємство «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» шляхом приєднання його до Комунального підприємства каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод».

Згідно з Рішенням Харківської міської ради від 23.12.2011 № 577/11 "Про перейменування комунального підприємства каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод", та Розпорядження Департаменту економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації від 25.01.2012 № 66, затверджено нову редакцію Статуту КП КГ "Харківкомуночиствод", в якій змінено найменування Комунального підприємства "Каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" на Комунальне підприємство "Харківводоканал".

Державну реєстрацію нової редакції Статуту КП "Харківводоканал" проведено 26.01.2012.

05.05.2014 між КП "Харківводоканал" та ТОВ ВФ «ХАРНЕТКАМ» (Споживачем) укладено додаткову угоду до договору на приймання стічних вод № ІІ-7577/06-АК-2 від 12.05.2005, якою вказаний договір викладено в новій редакції, як договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № ІІ-7577/06-АК-2 від 12.05.2005, код платника (особовий рахунок) № 33197 (далі - Договір),

Відповідно до п. 1.1 Договору, позивач зобов`язаний надавати відповідачеві послуги з централізованого водопостачання та водовідведення згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 1.2 Договору, відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі проводити оплату послуг відповідно до затверджених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення у строки та на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 2.5 Договору (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 27.11.2019 до цього Договору) сторони визначили, що КП "Харківводоканал" приймає додаткову кількість стічних вод у розмірі 20% від розрахункового обсягу стічних вод, які щомісячно потрапляють в мережу міської каналізації внаслідок випадання атмосферних опадів з загальної площі Споживача 1,2233 га, за адресою: провул. Монгольський, 6, згідно з Додатком № 1, із застосуванням коефіцієнтів стоку: у теплий період року відповідно до різних видів поверхонь, зокрема, тверді поверхні - 0,7, бруковані або щебеневі мостові - 0,5, ґрунтові - 0,25, зелені насадження - 0,1, та у холодний період року - 0,6. Теплий період року складають місяці з березня по листопад включно, холодний період року складають місяці з грудня по лютий включно. Якщо за роздільної системи водовідведення на території Споживача встановлена та зафіксована актом за участю представника КП "Харківводоканал", наявність провалів ґрунту біля люків колодязів, відсутність кришок люків, а також площі території, що займає Споживач, за нормами ДСТУ 3013-95 «Правил контролю за відведенням дощових і снігових стічних вод з території міст і промислових підприємств» та даними Харківського Гідрометцентру. Зливові площі 0 га.

Відповідно до умов п. 2.6 Договору, Обсяг спожитої води та скиду стічних вод визначається на підставі показників засобів обліку.

Згідно з п.п. 3.2.2 п. 3.2 Договору, Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі проводити оплату за послуги, надані КП "Харківводоканал" відповідно до затверджених тарифів, оплату інших платежів, передбачених цим Договором та чинним законодавством, у встановленому порядку.

КП "Харківводоканал" зобов`язаний надавати Споживачу платіжні документи, рахунки для підписання у строк, починаючи з 8 числа місяця, наступного за звітним (п.п. 3.3.4 п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору, оплата наданих послуг здійснюється Споживачем щомісяця на підставі платіжних документів, рахунків КП "Харківводоканал" тощо і затверджених тарифів за обсяги спожитої води та скинутих стічних вод, що визначені умовами цього Договору в 7-денний термін після отримання платіжного документу, рахунку КП "Харківводоканал" тощо.

Оплата послуг здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок КП "Харківводоканал" (п.п. 4.1.1 п. 4.1 Договору).

Згідно з п. 4.2 Договору, розмір тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення визначається в установленому діючим законодавством України порядку і не потребує додаткового узгодження між сторонами та внесення змін до договору.

Згідно з пп. 7.1, 7.2 Договору, цей Договір набирає сили з дня його підписання Сторонами і діє до 31.05.2017. У разі, якщо за один місяць до закінчення строку дії Договору від жодної зі Сторін не надходило письмових заяв про припинення дії Договору, даний Договір є пролонгованим на тих же умовах на наступні 12 місяців.

В матеріалах справи відсутні докази звернення будь-якої зі сторін про припинення дії Договору, а отже Договір був пролонгованим на наступні роки, зокрема на 2025 рік.

Позивачем на виконання умов Договору у період з 01.02.2022 по 31.12.2024 були надані відповідачу послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в обсязі, що складається з об`ємів водопостачання та додаткової кількості стічних вод у розмірі 20% від розрахункового обсягу стічних вод, які щомісячно потрапляють в мережу міської каналізації внаслідок випадання атмосферних опадів з загальної площі Споживача 1,2233 га (п. 2.5 Договору в редакції додаткової угоди від 27.11.2019), з урахуванням даних Харківського Гідрометцентру із застосуванням коефіцієнтів стоку відповідно до п. 3.21 Правил приймання стічних вод споживачів у каналізаційну мережу м. Харкова, затверджених Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 08.09.2010 № 321), та за надані послуги нарахована плата, в тому числі плата за абонентське обслуговування, відповідно до діючих тарифів (на підставі ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Постанови НКРЕКП від 22.12.2021 № 2894 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КП «Харківводоканал», Постанови НКРЕКП від 31.07.2024 № 1399 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КП «Харківводоканал») у загальному розмірі 51600,64 грн, що підтверджується наданими позивачем до позовної заяви копіями журналів обліку показників засобів обліку абонента ТОВ ВФ «ХАРНЕТКАМ» з особовим рахунком № 33197 за 2023-2024 роки, копіями довідок Харківського регіонального центру Гідрометеорології, а також копіями рахунків на оплату за спірний період.

Позивачем були виставлені відповідачу відповідні рахунки на оплату в порядку п. 4.4 Договору.

Як зазначає позивач у позові, відповідач лише частково розрахувався за надані на підставі Договору послуги на загальну суму 7278,92 грн, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за період з 01.02.2022 по 31.12.2024 в розмірі 44321,72 грн, з яких: 43432,31 грн - заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 889,41 грн - заборгованість за абонентське обслуговування.

15.09.2023 між КП "Харківводоканал" та ТОВ ВФ «ХАРНЕТКАМ» укладено договір про реструктуризацію заборгованості, згідно з умовами якого Сторони домовились, що ТОВ ВФ «ХАРНЕТКАМ» виплатить КП "Харківводоканал" протягом 12 місяців з моменту укладання цього договору щомісяця рівними частинами заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2022 по 31.05.2023 (що входить до спірного періоду з 01.02.2022 по 31.12.2024), яка станом на 24.08.2023 становить 36654,54 грн. Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача і засвідчений їх печатками.

Як зазначає позивач, вказана заборгованість в розмірі 44321,72 грн (з яких: 43432,31 грн - за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та 889,41 грн - за абонентське обслуговування) відповідачем сплачена не була, що стало підставою для звернення позивача до Господарського суду Харківської області з даною позовною заявою.

Надаючи правову кваліфікацію вищевказаним обставинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також інші юридичні факти.

За змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України).

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також як наслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання (ст. 174 ГК України).

Згідно з ч. 1-3 ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Тобто, за змістом зазначених норм, за договором про надання послуг виконавець зобов`язується виконати певні дії або здійснити певну діяльність, які, як правило, не мають матеріального результату (наприклад, послуги зв`язку, освітні послуги, спортивно-оздоровчі та ін.). Деякі послуги можуть мати матеріальний результат, як, наприклад, медичні послуги із надання стоматологічної допомоги (пломбування хворого зуба, встановлення коронки). Проте всім послугам властива одна спільна ознака - результату передує здійснення дій, які не мають матеріального змісту, адже при наданні послуг продається не сам результат, а дії, які до нього призвели. Отже, предметом договору про надання послуг є виконання певних дій або здійснення певної діяльності, які не мають матеріального результату.

Зі змісту ч. 2 ст. 901 ЦК України вбачається, що положення Глави 63 цього Кодексу поширюються на всю низку договорів, предметом яких є надання послуги, що споживається, в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, які передбачені цим Кодексом поза межами глави (перевезення, страхування, транспортне експедирування, зберігання, доручення, комісія, управління майном та ін.) так які не передбачені Кодексом, але містяться в інших нормативно-правових актах - Законі України Про аудиторську діяльність, Законі України Про зв`язок тощо. Окрім цього, положення зазначеної глави поширюються на інші види договорів, які не передбачені законодавством взагалі, але мають своїм предметом надання послуг.

Згідно положень ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

За приписами ст. 20 цього ж закону, до обов`язків споживача належить, зокрема, оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

З урахуванням вищезазначеного, проаналізувавши правовідносини, які склались між позивачем - КП "Харківводоканал" та відповідачем - ТОВ ВФ «ХАРНЕТКАМ» на підставі укладеного між ними договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № ІІ-7577/06-АК-2 від 12.05.2005, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором про надання житлово-комунальних послуг, сторонами досягнуто всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, докази припинення дії цього договору в матеріалах справи відсутні, з огляду на положення ст. 629 ЦК України, цей договір є обов`язковим для виконання обома сторонами.

Матеріалами справи підтверджено факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № ІІ-7577/06-АК-2 від 12.05.2005 на суму 51600,64 грн за період з 01.02.2022 по 31.12.2024, що підтверджується наданими позивачем до позовної заяви копіями журналів обліку показників засобів обліку абонента ТОВ ВФ «ХАРНЕТКАМ» з особовим рахунком № 33197 за 2023-2024 роки, копіями довідок Харківського регіонального центру Гідрометеорології, а також копіями рахунків на оплату за вказаний період.

Вартість наданих послуг розрахована позивачем відповідно до умов вказаного договору та діючих тарифів на підставі ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Постанови НКРЕКП від 22.12.2021 № 2894 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КП «Харківводоканал» та Постанови НКРЕКП від 31.07.2024 № 1399 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення КП «Харківводоканал».

Втім, як стверджує позивач у позові, відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання щодо здійснення оплат за надані позивачем послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, оплатив надані послуги лише частково та з порушенням у договорі строків, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.02.2022 по 31.12.2024 в розмірі 44321,72 грн, з яких: 43432,31 грн - заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 889,41 грн - заборгованість за абонентське обслуговування.

Зазначені обставини відповідачем жодним чином не спростовуються, докази, які б свідчили про ненадання послуг в заявленому позивачем обсязі, в матеріалах справи відсутні.

Не містять матеріали справи і будь-яких доказів на підтвердження здійснення відповідачем оплат за надані послуги, зокрема докази погашення відповідачем наявної у нього заборгованості в розмірі 44321,72 грн.

Водночас, з наявних у справі матеріалів вбачається, що частина вказаної заборгованості була визнана відповідачем шляхом укладення з позивачем договору про реструктуризацію заборгованості від 15.09.2023, яким відповідач - ТОВ ВФ «ХАРНЕТКАМ» в особі директора Войтенка А.О. підтвердив (схвалив) наявність у нього зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг за договором про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № ІІ-7577/06-АК-2 від 12.05.2005, зокрема за період з 01.02.2022 по 31.05.2023 (що входить до спірного періоду з 01.02.2022 по 31.12.2024) на суму 36654,54 грн,

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Тобто, законодавець не ставить схвалення правочину в обов`язкову залежність від наявності відповідних рішень окремих органів управління товариства, оскільки підтвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено. Такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 910/18812/17, від 08.07.2019 у справі № 910/19776/17.

Таким чином, наступне схвалення юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем правочину, вчиненого від її імені представником з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання наслідків, передбачених ст. 241 ЦК України, ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено.

При цьому, схвалення правочину може бути виражене в будь-якій формі, що однозначно свідчить про волю сторони на визнання правочину, зокрема, доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи чи фізичною особи-підприємця до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів тощо) - конклюдентних дій.

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду неодноразово (зокрема в постановах від 22.02.2022 у справі № 924/658/20, від 10.12.2020 у справі № 910/14900/19, від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, від 03.02.2020 у справі № 909/1073/17, від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18) зауважував на тому, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а отже, у разі дефектів первинних документів та невизнання однією зі сторін факту надання послуг (виконання робіт) за цими первинними документами, інша сторона не позбавлена можливості доводити надання послуг (виконання робіт) іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини їх надання.

За приписами ст. 525-526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або невизначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Як вже зазначалося вище, станом на дату ухвалення судом даного рішення, в матеріалах справи відсутні, а ТОВ ВФ «ХАРНЕТКАМ» (відповідачем) не надано суду у відповідності до вимог ст. 73, 74 ГПК України докази, які б свідчили про погашення ним заборгованості за договором про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № ІІ-7577/06-АК-2 від 12.05.2005 за період з 01.02.2022 по 31.12.2024 в розмірі 44321,72 грн, з яких: 43432,31 грн - заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та 889,41 грн - заборгованість за абонентське обслуговування.

З урахуванням викладеного, перевіривши надані позивачем докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів щодо їх належності, допустимості та достовірності, з огляду на положення ч. 2 ст. 237 ГПК України, якими передбачено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 44321,72 грн, в тому числі: за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - 43432,31 грн та за абонентське обслуговування - 889,41 грн; - є обґрунтованими та доведеними належними і допустимими доказами, тому задовольняє вказані вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст. 78, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку посилається сторона, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Здійснюючи розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір, що складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 встановлено у розмірі 3028,00 грн.

Позивачем за подання позовної заяви з вимогами майнового характеру на загальну суму 44321,72 гро до господарського суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС грн було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, тобто у встановленому законом мінімальному розмірі, з урахуванням застосованого коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки судового збору за подання позову в електронній формі. Сплачений позивачем судовий збір зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджується відповідною Випискою про зарахування зазначеного судового збору, наявною в матеріалах справи.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені повністю, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України на відповідача покладаються витрати щодо сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 2, ч. 3 ст. 13, ст. 73-74, 76-79, 86, п. 2 ч. 1 ст. 129, ст. 236-242, 252 ГПК України, ст. 4 Закону України Про судовий збір, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничої Фірми «ХАРНЕТКАМ» (61157, м. Харків, провул. Монгольський, буд. 6, ) на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» (61052, м. Харків, вул. Конторська, буд. 90, ) заборгованість у сумі 44321,72 грн, в тому числі: заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - 43432,31 грн; заборгованість за абонентське обслуговування - 889,41 грн; а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.05.2025.

Суддя Н.А. Новікова