ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/163/25

Господарський суд Житомирської області у складі

судді Лозинської І. В.,

секретар судового засідання Шовтюк І. В.

без участі представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металопромбаза"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром"

про стягнення 1997850,00 грн

ТОВ "Металопромбаза" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "Продмаркетпром" про стягнення 1997850,00 грн заборгованості, а також судового збору.

Позовні вимоги обгрунтовані не виконанням відповідачем зобов`язань за договором відповідального зберігання майна №15/07/2022 від 15.07.2022.

Ухвалою від 07.02.2025 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 04.03.2025 о 12:00; витребував у сторін відповідні процесуальні документи, у тому числі, у позивача, відповідне пояснення (а. с. 44).

11.02.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із визнанням заявленого боргу та зазначенням причин його виникнення (а. с. 46, 47).

Ухвалою від 04.03.2025 господарський суд відклав підготовче засідання на 02.04.2025 о 14:30, витребував у позивача відповідні пояснення згідно з резолютивною частиною цієї ухвали (а. с. 53).

01.04.2025 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі з клопотанням щодо проведення судового засідання за відсутності представника позивача (а. с. 55 - 59).

Ухвалою від 02.04.2025 господарський суд закрив підготовче провадження, призначив справу до судового розгляду по суті; звернув увагу сторін на можливість вирішення спору мирним шляхом (а. с. 64).

30.04.2025 до суду від ТОВ "Продмаркетпром" надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності повноважного представника відповідача (а. с. 66 - 69).

Ухвалою від 30.04.2025 господарський суд відклав розгляд справи по суті на 20.05.2025 о 09:30 (а. с. 71).

Ухвала господарського суду від 04.03.2025 направлялась сторонам в електронному вигляді, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного листа (а. с. 72, 72 на звороті).

19.05.2025 до суду від позивача надійшли письмові дебати у справі з підтриманням позовних вимог в повному об`ємі (а. с. 73 - 76).

20.05.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника з підстав, у ньому викладених (а. с. 77, 78).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком учасників справи, суд вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

15.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Продмаркетпром" (поклажодавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металопромбаза" (зберігач/позивач) укладено договір відповідального зберігання майна №17/07/2022 (далі - договір) (а. с. 7, 8) відповідно до п. 1. 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку дії цього договору майно (далі - майно), згідно з актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1).

Найменування, кількість, вартість та комплектність майна, що передається на зберігання, визначається сторонами за актами приймання-передачі майна (далі - акт), що складається кожного разу при прийманні на зберігання майна (п. 1.2 договору).

Місце зберігання майна поклажодавця - територія зберігача (11512, м. Коростень, Житомирська обл., вул. Б. Шосе, буд. 12-А) (п. 1.3 договору).

Згідно пп. 2.1.1, 2.1.2 п. 2.1 договору, зберігач зобов`язаний: прийняти відповідно до акту приймання-передачі майна на відповідальне зберігання передане на зберігання майно поклажодавця; зберігати майно протягом терміну дії цього договору.

Приписами пп. 3.1.1-3.1.3 п. 3.1 договору встановлено, що поклажодавець зобов`язаний: передати зберігачеві майно по акту з переліком майна, що передається на відповідальне зберігання; оплачувати зберігачеві вартість зберігання майна; після закінчення строку дії даного договору забрати майно у зберігача протягом 7 (семи) календарних днів та перевірити його за кількістю та якістю.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 договору, плата за зберігання майна за місяць становить 85500,00 грн, у тому числі ПДВ.

Оплата здійснюється шляхом перерахування поклажодавцем грошових коштів у безготівковій формі на розрахунковий рахунок зберігача щомісяця за період відповідального зберігання.

Відповідно до п. 7.1 договору він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Згідно із п. 7.2 договору його строк починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1 договору та закінчується 15.07.2023.

За п. 7.4 договору у разі, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону про намір припинити дію договору не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення його строку, договір автоматично пролонгується на той самий строк і на тих самих умовах.

15.07.2022 поклажодавець передав, а зберігач отримав на відповідальне зберігання майно згідно переліку, що підтверджується актом приймання-передачі майна на відповідальне зберігання (додаток №1 до договору) та товарно-транспортними накладними №Р4719, Р4720, Р4721 від 15.07.2022 (а. с. 8 на зв.-12).

26.06.2024 між сторонами спору укладено додаткову угоду №26/06-1 (далі - додаткова угода), за п. 1 якої сторони погодили розірвати договір відповідального зберігання майна №15/07/2022 від 15.07.2022 з 26.06.2024 (а. с. 37).

Відповідно до п. 2-4 додаткової угоди, сторони підтверджують, що на момент підписання цієї додаткової угоди всі зобов`язання за цим договором у частині передачі майна виконані. Майно передано поклажодавцю, що підтверджується актом приймання-передачі майна від 26.06.2024. За поклажодавцем залишається зобов`язання сплатити зберігачу вартість послуг зі зберігання майна за весь період дії договору у розмірі, визначеному у відповідних рахунках. Поклажодавець зобов`язується здійснити оплату послуг зі зберігання у строк, що не перевищує 10 календарних днів з моменту підписання цієї додаткової угоди.

У матеріалах справи є копії акту приймання-передачі майна із відповідального зберігання від 26.06.2024, відповідно до якого зберігач передав, а поклажодавець прийняв із тимчасового відповідного зберігання майно згідно з переліком (додаток №2 до договору), а також товарно-транспортних накладних №Р45, Р46, Р47 від 26.06.2024 (а. с. 37 на зв.-41).

Протягом періоду дії договору позивач надав відповідачу послуги з відповідального зберігання майна на загальну суму 1997850,00 грн, що підтверджується рахунками на оплату замовлення: №164 від 31.07.2022 на суму 42750,00 грн; №165 від 31.08.2022 на суму 85500,00 грн; №166 від 30.09. 2022 на суму 85500,00 грн; №167 від 31.10.2022 на суму 85500,00 грн; № 168 від 30.11.2022 на суму 85500,00 грн; №169 від 31.12.2022 на суму 85500,00 грн; №22 від 31.01.2023 на суму 85500,00 грн; №23 від 28.02.2023 на суму 85500,00грн; № 24 від 31.03.2023 на суму 85500,00 грн; №25 від 30.04.2023 на суму 85500,00грн; № 26 від 31.05. 2023 на суму 85500,00 грн; № 27 від 30.06.2023 на суму 85500,00 грн; №28 від 31.07.2023 на суму 85500,00 грн; №29 від 31.08.2023 на суму 85500,00грн; №30 від 30.09.2023 на суму 85500,00 грн; №31 від 31.10.2023 на суму 85500,00грн; №32 від 30.11.2023 на суму 85500,00 грн; №33 від 31.12.2023 на суму 85500,00грн; №39 від 31.01.2024 на суму 85500,00 грн; №40 від 29.02.2024 на суму 85500,00грн; №41 від 31.03.2024 на суму 85500,00 грн; №42 від 30.04.2024 на суму 85500,00грн; №43 від 31.05.2024 на суму 85500,00 грн; №44 від 26.06.2024 на суму 74100,00грн (а. с. 13-36).

Невиконання відповідачем взятих зобов`язань зі здійснення оплати за надані послуги, стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення 1997850,00 грн боргу у примусовому порядку.

2. Норми права, які застосував господарський суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частина 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Суд зазначає, що укладений між сторонами договір від 04.05.16р. №125/05-16 за своїм змістом та правовою природою є договором зберігання, який підпадає під правове регулювання ст. 936 955 ЦК України.

Відтак, підписавши договір зберігання та погодивши його умови, сторони керуючись свободою договору визначили зміст та обсяг прав кожного із них.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч. 1 ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу, зокрема

Статтею 938 ЦК України передбачено, що зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Статтею 946 ЦК України визначено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Частина 3 ст. 946 ЦК України передбачає обов`язок поклажодавця внести плату зберігачу в тому разі, коли поклажодавець не забрав річ після закінчення строку договору зберігання.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

3. Висновок господарського суду.

Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до статей 74, 76-79 ГПК України на підставі свого внутрішнього переконання.

Позивач довів наявність договірних правовідносин між сторонами, згідно з якими позивач як зберігач зобов`язаний зберігати майно, передане йому відповідачем відповідно до акта прийому-передачі, до моменту пред`явлення відповідачем вимоги про його повернення, тоді як обов`язок відповідача як поклажодавця здійснювати оплату послуг зберігача за договором.

Суд, дослідивши умови укладеного між сторонами договору, вважає доведеним фактичне надання послуг зберігання майна, оскільки відповідач забрав майно після закінчення його строку.

Так, як зазначено вище, згідно з п. 4.1, 4.2 договору плата за зберігання майна за місяць становить 85500,00 грн, в т. ч. ПДВ. Оплата здійснюється шляхом перерахування поклажодавцем грошових коштів у безготівковій формі на розрахунковий рахунок зберігача щомісяця за період відповідального зберігання.

Крім того, позивач виставляв відповідачу вищезазначені рахунки на оплату послуг з відповідального зберігання (а. с. 13 - 36).

Враховуючи умови договору, суд зазначає, що відповідач має обов`язок оплатити вартість послуг зі зберігання щомісячно незалежно від того, чи були підписанні акти виконаних робіт та чи отримані відповідні рахунки поклажодавцем.

Таким чином, відповідач користувався послугами зі зберігання майна протягом 24 місяців.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача відповідно до ст. 946 ЦК України існує обов`язок оплатити послуги зі зберігання майна.

Відповідач не надав доказів оплати послуг зберігання майна за вказаний період, чим порушив свої зобов`язання щодо своєчасної оплати.

Відтак є доведеним факт наявності заборгованості на загальну суму 1997850,00 грн, виходячи з такого розрахунку: (22 місяці х 85500,00 = 1881000 + 42750 + 74100), тому позов підлягає задоволенню.

4. Щодо сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Приписами ч. 2 ст. 123 ГПК України унормовано, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, беручи до уваги, що у матеріалах справи відсутні докази понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 23974,20 грн.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продмарккетпром" (10001, м. Житомир, вул. Параджанова Сергія, буд. 90; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металопромбаза" (11510, Житомирська область, м. Коростень, вул. Білокоровицьке шосе, буд. 12а; ):

- 1997850,00 грн боргу;

- 23974,20 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.05.25

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - до справи

2, 3 - сторонам "Електронний суд"