ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/3757/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Саєнко А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства «СУЧАСНЕ МІСТО» (61003, Україна, Харківська обл., місто Харків, Павлівський Майдан, будинок, 4, ідентифікаційний код особи 01550814)
до ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 )
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача Балла Н.О.

відповідача Мазюк О.М.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Комунальне підприємство «СУЧАСНЕ МІСТО» з позовом до ОСОБА_1 та просить суд стягнути з Ковтун Тамари Володимирівни на користь комунального підприємства «Сучасне місто» заборгованість за користування елементом благоустрою площею 28,35 м2 поблизу будинку 5 по вулиці Героїв Праці, 5, у місті Харкові у загальному розмірі 29457,08 грн. (двадцять дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім грн. 08 коп.), в тому числі заборгованість за договором у розмірі 27410,57 грн., інфляційні втрати у сумі 464 (чотириста шістдесят чотири) грн. 29 коп., пеню у розмірі 1418 грн. (одна тисяча чотириста вісімнадцять) грн. 64 коп., 3% річних у розмірі 163 (сто шістдесят три) грн. 58 коп. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 24.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

08.11.2024 за вх. 28143 відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечується з посиланням на форс-мажорні обставини та неможливість виконання умов договорів.

Ухвалою від 16.12.2024 суд призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

09.01.2025 за вх. 488 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, зокрема щодо розрахунку розмірів пені.

06.02.2025 за вх. 3391 від відповідача надійшли письмові заперечення по справі, в яких відповідачем наголошується на необґрунтованості заявлених вимог.

10.02.2025 за вх. 3586 від позивача надійшло клопотання про відкладення засідання у справі для надання позивачу часу на підготовку додаткових пояснень з урахуванням отриманих 06.02.2025 клопотання та заперечень представника відповідача.

03.03.2025 за вх. 5423 до суду надійшли додаткові письмові пояснення позивача.

10.03.2025 за вх. 6072 від відповідача надійшли заперечення на додаткові письмові пояснення позивача.

Ухвалою від 10.03.2025 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 01.04.2025 р. о 09:00.

Ухвалою суду від 21.04.2025 судове засіданні у справі за клопотанням відповідача було відкладено на 05.05.2025.

Представник позивача у судовому засіданні 05.05.2025 позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував повністю, з підстав, викладених у заявах по суті справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

Звертаючись з даним позовом до суду КП «СУЧАСНЕ МІСТО» вказувало, що ФОП Ковтун Тамарою Володимирівною (Замовник, Відповідач) у своїй підприємницькій діяльності використовує МАФ, що розташовуються на окремому елементі благоустрою комунальної власності площею 28,35 м.кв поблизу будинку 49 по вулиці Героїв Праці, 49, у місті Харків.

Положення про тимчасове користування окремими елементами благоустрою комунальної власності для розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення на території міста Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 21.06.2017 № 688/17 (далі Положення) Комунальне підприємство «Сучасне місто» (надалі за текстом Підприємство, Позивач) визначено Виконавцем з надання права тимчасового користування окремими елементами благоустрою комунальної власності міста Харкова. Відповідно до Положення для розміщення/обслуговування тимчасових споруд (далі МАФ, об`єкт) укладаються договори щодо елементу благоустрою, який обліковується на балансі Позивача.

Між Позивачем та Відповідачем щодо даного об`єкту було укладено договори.

1. Договір від 13.09.2023 року № 2647Ф/В9/23 про добровільне відшкодування плати за фактичне користування окремим елементом благоустрою, за адресою: вул. Героїв Праці, 49, м. Харків за період з 06.04.2022 по 01.10.2023 року;

2. Договір від 16.04.2024 року № 5033/К4/24 тимчасового користування окремим елементом благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької діяльності для розміщення кіоску без логотипу з функціональним призначенням інше функціональне призначення (тимчасові споруди, що не увійшли до жодної з представлених категорії), площею 28,35 м.кв за адресою: вул. Героїв Праці, 49, м. Харків, який діє з 01.03.2024 по 28.02.2025 року включно.

В період з 06.04.2022 по 01.10.2023 року ФО-П Ковтун Т.В. використовувався окремий елемент благоустрою за адресою: вул. Героїв Праці, 49, м. Харків, що стало підставою для укладення договору від 13.09.2023 року № 2647Ф/В9/23 про добровільне відшкодування плати за фактичне користування окремим елементом благоустрою, за адресою: вул. Героїв Праці, 5, м. Харків за період фактичного користування з 06.04.2022 по 01.10.2023 (18 місяців) на загальну суму 78 500,80 грн. Сторони домовились суму 78 500,80 грн. розстрочити сплату частинами, строк дії якого встановлено з вересня 2023 по 25.02.2025 року.

Пунктом 5 Договору від 13.09.2023 № 2647Ф/В9/23 передбачено сплату коштів у вигляді щомісячного платежу, що складає до 25.09.2023 8 722,30 грн. (у тому числі ПДВ), після 25.09.2023 та в подальшому 4 104,61 грн. (у тому числі ПДВ).

За весь час дії договору ФО-П Ковтун Т.В. проведено оплату 13.09.2023 року у розмірі 8 723,00 грн. та 13.10.2023 року у розмірі 4 105,00 грн.

Додатковою угодою від 16.04.2024 до Договору № 2647Ф/В9/23 від 13.09.2023 року були внесені зміни, за якими встановлений строк погашення заборгованості з 25.06.2024 по 25.11.2025 року.

Позивач вказував, що з 25.06.2024 по 01.10.2024 року відповідно до встановленого графіку погашення боргу Відповідачем заборгованість у розмірі 14 593,92 грн. не сплачена. У зв`язку із недотриманням умов договору щодо своєчасної сплати коштів за фактичне користуванням окремим елементом благоустрою 17.09.2024 ФОП Ковтун Т.В. була вручена вимога щодо виконання взятих зобов`язань за Договором та погашення заборгованості.

З дотриманням вимог Положення та на підставі наданих Замовником документів (з урахуванням ч. 3 ст. 631 ЦК України) 16.04.2024 укладено Договір № 5033/К4/24 строком дії з 01.03.2024 по 28.02.2025 (включно). Згідно умов Договору плата перераховується Замовником на розрахунковий рахунок Виконавця в безготівковій формі авансовим платежем до 25 числа поточного місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата. Пунктом 4.1. Договору від 16.04.2024 № 5033/К4/24 встановлено щомісячний розмір плати за експлуатацію (управління) елементом у розмірі 2 563,33 грн. (у тому числі ПДВ).

У зв`язку з невиконанням Відповідачем умов Договору виникла заборгованість в розмірі 12 816,65 грн. (дванадцять тисяч вісімсот шістнадцять грн. 65 коп.) за період з 01.05.2024 по 30.09.2024.

На прострочену заборгованість позивачем було нараховано інфляційні втрати у сумі 464 (чотириста шістдесят чотири) грн. 29 коп., пеню у розмірі 1418 грн. (одна тисяча чотириста вісімнадцять) грн. 64 коп., 3% річних у розмірі 163 (сто шістдесят три) грн. 58 коп.

При розрахунку розміру пені було враховано Додаткову угоду від 16.04.2024, до Договору від 13.09.2023 № 2647Ф/В9/23, якою зменшено розмір щомісячного платежу, збільшено період для сплати заборгованості, що вплинули на залишкову суму реструктуризованого боргу.

Відповідно до п.п. 7.2., 7.2.1. Договору від 16.04.2024 № 5033/К4/24, якщо Замовник не вносить плату, визначену згідно з розділом 4 Договору , протягом двох місяців поспіль або має заборгованість, що еквівалентна двомісячному розміру плати, передбаченої цим Договором Виконавець має право відмовитися від Договору в односторонньому порядку та вимагати звільнення та повернення елемента благоустрою. Про припинення договору Виконавець направляє Замовнику повідомлення поштою рекомендованим листом. Керуючись п.п.. 7.1., 7.2., 7.2.1. було направлено повідомлення від 30.10.2024 № 6604/0/967-24 та через 14 днів припинено дії договору від 16.04.2024 № 5033/К4/24 в односторонньому порядку з 14.11.2024. При цьому, Припинення дії договору та ведення підприємницької діяльності не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку оплати за користування окремим елементом благоустрою комунальної власності.

Відповідно до Розділу 9 Договору після припинення дії Ковтун Т.В. у 10-денний строк повинна була звільнити елемент від об`єкту та привести його у стан, не гірший порівняно за той, що існував до укладення Договору та повернути елемент Підприємству. Однак станом на 08.01.2024 Ковтун Тамара Володимирівна умови договору не виконала, заборгованість не погасила, окремий елемент який обліковується на балансі КП «Сучасне місто» від належного їй об`єкту не звільнила.

Заперечуючи проти позову відповідач посилалася на неможливість здійснення підприємницької діяльності під час військового стану на протязі 2022-2024 років, у зв`язку з чим зверталася до позивача із заявою про зміну або розірвання договорів. Відповідач зазначала про відсутність у неї доходу та неможливість сплати добровільних внесків. На час укладення договору № 2647-Ф/В9/23 від 13.09.2023 та договору № 5033-БВ/К4/24 від 16.04.2024, не було наступу на Харківську область, навпаки, у вересні 2022 року ЗСУ відкинули ворога з території Харківської області і щоденні обстріли міста Харкова були зупинені, що дало відповідачу надію на те, що вона зможе відновити свій бізнес. Однак не змогла цього зробити у зв`язку з діями агресора в Харківській області і початком масованих ракетно-бомбових атак на місто, що, на думку відповідача, є форс-мажорними обставинами і обґрунтуванням для зміни або розірвання вищевказаних договорів.

На думку відповідача, виконання умов договору за таких умов, коли кіоск не генерує доходу, а лише створює фінансові витрати, порушує баланс інтересів сторін і позбавляє відповідача того майнового інтересу, на який я розраховувала при укладенні договорів. Відсутність фінансового змісту договору в таких обставинах, на думку відповідача, є підставою для перегляду або розірвання договору.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як було встановлено судом, відповідачем під час здійснення господарської добровільно було укладено договір від 13.09.2023 року № 2647Ф/В9/23 про відшкодування плати за фактичне користування окремим елементом благоустрою та договір від 16.04.2024 року № 5033/К4/24 тимчасового користування окремим елементом благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької діяльності.

Вказаними договорами сторони погодили умови та строки здійснення відповідачем відшкодування плати за фактичне користування окремим елементом благоустрою та тимчасового користування окремим елементом благоустрою комунальної власності. Договори були укладені уже після початку повномасштабних військових дій і посилання відповідача на неможливість передбачити можливі перешкоди в здійсненні господарської діяльності в результаті військових дій не відповідають обставинам виникнення між сторонами договірних відносин.

Неприбутковість господарської діяльності та її зупинення не можуть бути підставами для звільнення від виконання взятих на себе за договорами зобов`язань.

Відповідач не надала доказів того, що вона не використовує окремий елемент благоустрою, а саме, що належна їй тимчасова споруда не знаходиться на окремому елементів щодо якого укладені договори.

Враховуючи встановлені обставини, суд визнає обґрунтованими вимоги Комунального підприємства «СУЧАСНЕ МІСТО» про стягнення з відповідача 27410.57 грн заборгованості.

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов`язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 ГПК України).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Вимога статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів щодо прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

З огляду на зазначене, викладені судом обґрунтування та оцінка доводів учасників справи були здійснені в тому об`ємі, який охоплює коло обставин, які підлягають встановленню для правильного вирішення спору по суті з урахуванням усіх дійсних обставин справи.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 10.3 Договору № 5033/К4/24 за порушення строків внесення плати Замовник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розрахованої за кожний день прострочення платежу від суми заборгованості, що склалася з моменту виникнення заборгованості включаючи день сплати заборгованості.

В той же час, нарахування пені не передбачено № 2647Ф/В9/23, а тому вимоги про стягнення пені за цим договором не підлягають задоволенню.

Враховуючи зазначене, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 711,08 грн пені за Договором № 5033/К4/24 і відмовляє у задоволенні вимог про стягнення пені в розмірі 717,56 грн за Договором № 2647Ф/В9/23.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Комунального підприємства «СУЧАСНЕ МІСТО».

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Комунального підприємства «СУЧАСНЕ МІСТО».

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «СУЧАСНЕ МІСТО» (61003, Україна, Харківська обл., місто Харків, Павлівський Майдан, будинок, 4, ідентифікаційний код особи 01550814) заборгованість в розмірі 27 410,57 грн, пеню - 711,08 грн, три відсотки річних - 163,58 грн, інфляційні втрати - 464,29 грн та 2 364,21 грн судового збору.

В іншій частині вимог про стягнення пені відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "14" травня 2025 р.

Суддя Л.С. Лаврова