ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/756/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський механічний завод" (61177 м. Харків, вул. Залютинська, 6; ідент. код 08248877)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промліт" (61020, м. Харків, пров. Метизний, 5; ідент. код 37762217)

про стягнення 108371,20 грн

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський механічний завод", 06.03.2025 р., звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Промліт" на свою користь заборгованість у розмірі 108371,20 грн, з яких: 42 621,69 грн борг з орендної плати за договором оренди № 01/01-19 від 01.01.2019 р.; 4 944,39 грн борг за договором про відшкодування витрат балансоутримувача № 02/01-19 від 01.01.2019 р.; 4 944,39 грн борг за договором оренди № 36/06-19 від 01.06.2019 р. та 1 612,80 грн за договором № 36а/06-19 від 01.06.2019 р. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.03.2025 прийнято позовну заяву ТОВ "Харківський механічний завод" до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/756/25. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.03.2025, на адресу суду від учасників справи не надходило, зокрема не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Відповідач своїм правом на захист не скористався, відзив на позов до 03.04.2025 не надав.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.03.2025 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, вказана ухвала була повернута на адресу суду з позначкою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом враховано, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, для отримання поштових відправлень особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Відсутність відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

01.01.2019 між Державним підприємство "Харківський механічний завод" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промліт" (орендар, відповідач) було укладено договір оренди № 01/01-19, відповідно до якого відповідачу було передано в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - невідокремлена частина виробничого цеху площею 333,0 кв.м., розташоване на 1-му поверсі будівлі МСЦ та нежитлове приміщення на 1-му поверсі виробничої будівлі МСЦ-ОТК площею 30,92 за інв. № 635 на території ДП "Харківський механічний завод" за адресою 61177, м. Харків, вул. Залютинська, 6 та перебуває на балансі орендодавця.

Згідно розділу 10 договору оренди, цей договір було укладено на 2 роки та 11 місяців, що діє з 01.01.2019 року до 01.12.2021 року включно.

Пунктом 3.1. договору оренди передбачено, що орендна плата перераховується орендарем щомісячно у строк не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним і спрямовується:

- 30% від суми орендної плати безпосередньо до Державного бюджету;

- 70 відсотків від суми орендної плати на рахунок орендодавця.

Також, даним пунктом було передбачено, що орендар зобов`язаний надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць (копію платіжного доручення з відміткою банк про перерахування орендної плати до Державного бюджету України). На вимогу орендодавця орендар зобов`язаний проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння.

Відповідно до пункту 3.2. договору оренди, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 року (із змінами) (далі - Методика розрахунку) та Закону України від 06.09.2012 р. № 5213-VI і становить без ПДВ за базовий місяць оренди грудень 2018 р. 10 751,27 грн.

Відповідно до пункту 3.5. договору оренди, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно із пунктом 5.2. договору оренди, орендар зобов`язується своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Як вбачається з матеріалів справи предмет оренди за договором оренди було передано відповідачеві 01.01.2019, що підтверджується актом приймання-передачі орендованого майна (додаток № 1 до договору оренди).

01.10.2019 договір оренди від 01.01.2019 № 01/01-19 було розірвано за згодою сторін шляхом укладення між сторонами додаткової угоди № 1 від 01.10.2019 до договору оренди.

Орендовану за договором оренди від 01.01.2019 № 01/01-19 нерухомість було повернуто орендодавцеві за актом приймання-передачі орендованого майна від 01.10.20219 року.

Згідно позову позивач вказує, що відповідачем, як орендарем не було своєчасно проведено оплату за договором оренди від 01.01.2019 № 01/01-19 в повному обсязі у розмірі 42 621,69 грн.

При цьому, на виконання умов Договору оренди № 01/01-19, позивачем були передані наступні акти приймання-передачі, що були підписані відповідачем: акт № МЗ-0000039 від 31.01.2019 р. на суму 9 121,38 грн (з ПДВ), акт № МЗ-0000091 від 28.08.2019 р. на суму 9 166,99 грн (з ПДВ), акт № МЗ-0000159 від 31.03.2019 р. на суму 9 249,49 грн (з ПДВ), акт № МЗ-0000237 від 30.04.2019 р. на суму 9 341,99 грн (з ПДВ), акт № МЗ-0000296 від 31.05.2019 р. на суму 9 407,38 грн (з ПДВ), акт № МЗ-00003 75 від 30.06.2019 р. на суму 9 360,34 грн (з ПДВ), акт № МЗ-0000447 від 31.07.2019 р. на суму 9 304,18 грн (з ПДВ), акт № МЗ-0000514 від 31.08.2019 р. на суму 9 276,26 грн (з ПДВ), акт № МЗ-0000572 від 30.09.2019 р. на суму 9 341,20 грн (з ПДВ), акт № МЗ-0000656 від 31.10.2019 р. на суму 250,84 грн (з ПДВ).

Крім того, відповідач для підписання актів № МЗ-0000091 від 28.08.2019 р., № МЗ-0000656 від 31.10.2019 р. та № МЗ-0000572 від 30.09.2019 р. не з`явився, у зв`язку з чим, відповідні первинні документи було направлено поштовим відправленням 25 жовтня 2024 року. Жодних заперечень від відповідача не надходило.

Докази сплати відповідачем позивачу заборгованості за договором оренди № 01/01-19 у розмірі 42621,69 грн в матеріалах справи відсутні.

Крім того, 01.01.2019 між сторонами було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, надання комунальних послуг та компенсацію плати податку на землю № 02/01-19 (надалі - договір № 02/01-19), відповідно до якого ДП "Харківський механічний завод" зобов`язується надавати комунальні та експлуатаційні послуги для забезпечення господарської діяльності орендаря, а ТОВ "Промліт" зобов`язувався вчасно сплачувати надані послуги та компенсувати частину плати податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. договору № 02/01-19, орендар сплачує комунальні та експлуатаційні послуги за діючими у орендодавця нормативами у відповідності до площі приміщень переданих в оренду, та на підставі розрахунку, який є невід`ємною частиною договору, а саме: послуги по утриманню території, послуги охорони, компенсація частин адмінпослуг, компенсація частин плати податку на землю, послуги з вивозу сміття, послуги по електропостачанню, послуги по водопостачанню, водовідведення, електроенергія.

Згідно пункту 3.6. договору № 02/01-19, плата за надані послуги перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця в наступному порядку: попередня оплата в сумі 100% від середньомісячної вартості послуг за останні шість місяців до 30 числа кожного місяця на основі виставленого рахунку; кінцевий розрахунок проводиться орендарем на основі підписаного акту виконаних робіт протягом 5 календарних днів з дати виставлення рахунку.

Пунктом 6.1. договору № 02/01-19 було передбачено, що договір набуває чинності з дня його підписання і діє весь строк дії договору оренди.

Оскільки, договір оренди було припинено 01 жовтня 2019 року, отже договірні відносини між сторонами за договором № 02/01-19 також припинились 01 жовтня 2019 року.

Відповідно до розрахунку комунальних та експлуатаційних витрат на утримання орендованого майна, що є невід`ємною частиною договору № 02/01-19, вартість послуг, які не залежать від показників лічильників та діючих тарифів, становить - 2424,66 грн, у тому числі компенсація частини плати податку на землю - 541,71 грн.

01 квітня 2019 року між сторонами було підписано Додаткову угоду до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, надання комунальних послуг та компенсацію плати податку на землю № 02/01-19 від 01.01.2019 р., відповідно до якого погоджено новий «Розрахунок комунальних послуг та експлуатаційних витрат на утримання орендованого майна», вартість послуг, які не залежать від показників лічильників та діючих тарифів, становить 3 525,12 грн, у тому числі компенсація частини плати податку на землю - 808,08 грн.

Позивач зазначає, що протягом дії договору у відповідача виникла заборгованість з оплати комунальних та експлуатаційних послуг за період з січня 2019 року по жовтень 2019 року у розмірі 59 192,32 гривні.

Наявність заборгованості за даним договором підтверджується: актом № МЗ-0000029 від 31.01.2019 на суму 49 489,30 гривень; актом № МЗ-0000ЮЗ від 28.02.2019 на суму 75 557,58 гривень; актом № МЗ-0000140 від 31.03.2019 на суму 73 867,61 гривня; актом № МЗ-0000217 від 30.04.2019 на суму 41 894,12 гривень; актом № МЗ-0000285 від 31.05.2019 на суму 24 982,46 гривень; актом № МЗ-0000353 від 30.06.2019 на суму 15 046,93 гривні; актом № МЗ-0000427 від 31.07.2019 на суму 27 450,01 гривня; актом № МЗ-0000494 від 31.08.2019 на суму 18 786,46 гривень; актом № МЗ-0000560 від 30.09.2019 на суму 29 635,64 гривні; актом № МЗ-0000638 від 31.10.2019 на суму 321,50 гривень.

Крім того, відповідач для підписання актів № МЗ-0000560 від 30.09.2019 р. та № МЗ-0000638 від 31.10.2019 р. не з`явився, у зв`язку з чим, відповідні первинні документи було направлено поштовим відправленням 25 жовтня 2024 року. Жодних заперечень від відповідача не надходило.

Докази сплати відповідачем позивачу заборгованості за договором № 02/01-19 у розмірі 59 192,32 грн в матеріалах справи відсутні.

01.06.2019 між Державним підприємство "Харківський механічний завод" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промліт" (орендар, відповідач) було укладено договір оренди № 36/06-19, відповідно до якого відповідачу було передано в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - кран підвісний однобалочний, в/п 1 т., з тельфером інв № 631. Договір укладено на 2 (два) роки та 5 (п`ять) місяців, що діє з 01.06.2019 року до 30.11.2021 року включно.

Пунктом 3.1. договору оренди № 36/06-19 передбачено, що орендна плата перераховується орендарем щомісячно у строк не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним і спрямовується: 100 відсотків від суми орендної плати на рахунок Орендодавця.

Відповідно до пункту 3.2. договору оренди, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 року (із змінами) (далі - Методика розрахунку) та Закону України від 06.09.2012 р. № 5213-VI і становить без ПДВ за базовий місяць оренди червень 2019р. - 1024,19 грн.

Відповідно до пункту 3.5. договору оренди, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно із пунктом 5.2. договору оренди, орендар зобов`язується своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

01.10.2019 договір оренди № 36/06-19 було розірвано за згодою сторін шляхом укладення між сторонами додаткової угоди № 1 від 01.10.2019 до договору оренди.

Орендоване за договором оренди № 36/06-19 майно було повернуто орендодавцеві за актом приймання-передачі орендованого майна від 01.10.20219 року.

Згідно позову позивач вказує, що відповідачем, як орендарем не було своєчасно проведено оплату за договором оренди від 01.06.2019 № 36/06-19 в повному обсязі у розмірі 4944,39 грн.

При цьому, на виконання умов Договору оренди № 36/06-19, позивачем були передані наступні акти приймання-передачі, що були підписані відповідачем: акт № МЗ-0000398 від 30.06.2019 р. на суму 1 231,44 грн (з ПДВ), акт № МЗ-0000468 від 31.07.2019 р. на суму 1 224,05 грн (з ПДВ), акт № МЗ-0000537 від 31.08.2019 р. на суму 1 220,38 грн (з ПДВ), акт № МЗ-0000590 від 30.09.2019 р. на суму 1 228,92 грн (з ПДВ), акт № МЗ-0000680 від 31.10.2019 р. на суму 39,60 грн (з ПДВ).

Крім того, відповідач для підписання актів № МЗ-0000398 від 30.06.2019 р., № МЗ-0000468 від 31.07.2019 р., № МЗ-0000537 від 31.08.2019 р., № МЗ-0000590 від 30.09.2019 р. та № МЗ-0000680 від 31.10.2019 р. не з`явився, у зв`язку з чим, відповідні первинні документи було направлено поштовим відправленням 25 жовтня 2024 року. Жодних заперечень від відповідача не надходило.

Докази сплати відповідачем позивачу заборгованості за договором оренди № 36/06-19у розмірі 4944,39 грн в матеріалах справи відсутні.

Крім того, 01.01.2019 між сторонами було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого рухомого майна № 36а/06-19, відповідно до якого ДП "Харківський механічний завод" зобов`язується надавати експлуатаційні послуги для забезпечення господарської діяльності орендаря, а ТОВ "Промліт" зобов`язався вчасно сплачувати надані послуги та компенсувати частину плати податку на землю.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. договору № 36а/06-19, орендар сплачує витрати Орендодавця пов`язані з нарахуванням амортизаційних витрат.

Згідно пункту 3.6 Договору № 36а/06-19, плата за надані послуги перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця на основі підписаного Акту виконаних робіт на протязі 5 календарних днів з дати виставлення рахунку

Пунктом 6.1. договору № 36а/06-19 було передбачено, що договір набуває чинності з дня його підписання і діє весь строк дії договору оренди.

Оскільки, договір оренди № 36/06-19 було припинено 01 жовтня 2019 року, отже договірні відносини між сторонами за договором № 36а/06-19 також припинились 01 жовтня 2019 року.

Відповідно до розрахунку витрат, які відшкодовуються орендатором за місяць, що є невід`ємною частиною Договору № 36а/06-19, відшкодування витрат склало - 400,00 грн.

Протягом всього строку дії договору у відповідача виникла заборгованість з оплати за Договором № 36а/06-19 за період з червня 2019 року по жовтень 2019 року у розмірі 1 612,80 гривень.

Наявність заборгованості за даним договором підтверджується: актом № МЗ-0000549 від 30.09.2019 на суму 1600,00 гривень; актом № МЗ-0000625 від 31.10.2019 на суму 12,80 гривень.

Крім того, відповідач для підписання актів № МЗ-0000549 від 30.09.2019 р. та № МЗ-0000625 від 31.10.2019 р. не з`явився, у зв`язку з чим, відповідні первинні документи було направлено поштовим відправленням 25 жовтня 2024 року. Жодних заперечень від відповідача не надходило.

Докази сплати відповідачем позивачу заборгованості за договором № 36а/06-19 у розмірі 1 612,80 грн в матеріалах справи відсутні.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно ч.1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.3 ст. 285 Господарського кодексу України, орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одночасно судом встановлено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Державне підприємство "Харківський механічний завод" з 03 жовтня 2024 року припинило діяльність на підставі рішення про реорганізацію шляхом перетворення у Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський механічний завод" (ТОВ «ХМЗ), .

Відповідно до частини 1, 4, 5 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Таким чином, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський механічний завод" про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором оренди № 01/01-19 від 01.01.2019 р. у розмірі 42 621,69 грн та заборгованість за договором про відшкодування витрат балансоугримувача на утримання орендованого нерухомого майна, надання комунальних послуг та компенсацію плати податку на землю № 02/01 - 19 від 01.01.2019 р. у розмірі 59 192,32 грн, а також заборгованості за договором оренди № 36/06-19 від 01.06.2019 р. у розмірі 4 944,39 грн та за договором про відшкодування витрат балансоугримувача на утримання орендованого рухомого майна № 36а/06-19 від 01.06.2019 р. у розмірі 1 612,80 грн підтверджуються матеріалами справи, вони не спростовані відповідачем, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у розмірі 3028,00 грн покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 202, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський механічний завод" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промліт" (61020, м. Харків, пров. Метизний, 5; ідент. код 37762217) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський механічний завод" (61177 м. Харків, вул. Залютинська, 6; ідент. код 08248877) заборгованість за договором оренди № 01/01-19 від 01.01.2019 р. у розмірі 42 621,69 грн; за договором про відшкодування витрат балансоутримувача № 02/01-19 від р. у розмірі 59 192,32 грн; за договором оренди № 36/06-19 від 01.06.2019 р. у розмірі 4 944,39 грн та за договором № 36а/06-19 від 01.06,2019 р. у розмірі 1 612,80 грн та 3028,00 грн судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "12" травня 2025 р.

Суддя М.І. Шатерніков