ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025м. ДніпроСправа № 904/894/25
За позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворлд Фуд Енд Фід", м. Дніпро

про стягнення штрафних санкцій

Суддя Крижний О.М.

Секретар судового засідання Кузьменко В.О.

Представники:

Від позивача: Пікульська К.В., довіреність від 25.12.2024 №2-786д, адвокат

Від відповідача: Скирда В.Є., ордер серія АІ №1664438 від 18.03.2025, адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворлд Фуд Енд Фід" заборгованість у вигляді штрафних санкцій в сумі 503 503,86 грн., яка складається з пені 377 557,62 грн, штрафу 125 946,24 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 13.11.2023 №УБГ 662/015-23 в частині своєчасної поставки товару.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що частину товару, а саме 1231т. поставив своєчасно. Проте, зазначає, що після укладання договору відбулася істотна зміна обставин, що унеможливлювала своєчасне виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідач зазначає, що значною мірою несвоєчасне виконання зобов`язань пов`язане із квотами Федеративної Республіки Німеччини на видобування руди (мінеральної сировини) з якої виготовляють калій хлористий, що сповільнює процес отримання товару від виробників SALT Minеrals GmbH і K+S Minerals and Agriсulturе GmbH (Hiмеччинa) з яким співпрацює з відповідач. Крім того, відповідач зазначає, що у період поставки (січень-березень 2024 року) відбувалося блокування польськими фермерами автомобільних пунктів пропуску на кордоні з Україною, що призвело до значних затримок у русі вантажівок та автобусів. Вказує, що лише 29 квітня всі пункти пропуску були розблоковані. Відповідач зауважує, що через блокування автомобільних пунктів пропуску відбулося значне навантаження на залізничний транспорт, через що процес відправлення товару залізничним транспортом замість 2-3 днів зайняв в середньому 22-60 календарних днів. Таким чином, відповідач просить врахувати, що строк затримки доставки вантажу було допущено через дію форс-мажорних обставин, а саме квотування видобування руди (мінеральної сировини) сповільнює процес отримання товару від виробників SALT Minеrals GmbH і K+S Minerals and Agriсulturе GmbH (Hiмеччинa), а аткож при залізничному транспортуванні відбулося блокування польськими перевізниками прикордонних переходів на українсько-польському кордоні. Відповідач вважає, що дія наведених обставин призвела до затримки виконання договорів та строків поставки товару, зауважує, що наведені обставини повністю перебувають за межами волі сторін договору, і при всій обачності та обережності під час його укладення відповідач не міг передбачити, що такі обставини можуть виникнути. Крім того, відповідач наголошує на тому, що наведені позивачем розрахунки не містять в собі жодної прив`язки до фактичного розміру завданих збитків за несвоєчасну поставку товару. Проте, відповідач просить, у разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позову зменшити розмір штрафних санкцій до 1 грн.

Також відповідач подав додаткові пояснення щодо причин прострочення виконання своїх зобов`язань за договором, які просить врахувати під час розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2025 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 30.04.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у дані справі є: встановлення обставин укладення сторонами договору поставки, строк дії договору, умови поставки товару, умови оплати товару, наявність прострочення щодо поставки товару.

Так, судом встановлено, що між 13.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворлд Фуд Енд Фід" (постачальник) та Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (покупець) укладено договір поставки №662/015-23 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві калій хлористий (KCL) (далі- товар), зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець прийняти і оплатити такий товар. Під поставкою сторони розуміють передачу товару постачальником для прийняття покупцем.

Згідно з п. 1.2 договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна договору вказується у специфікації, яка є додатком №1 до договору та є невід`ємною частиною. Строк поставки товару визначається графіком поставки товару, який є додатком №3 до договору та є його невід`ємною частиною.

Ціна товару вказується в специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ (застосовується якщо постачальник є резидентом, платником ПДВ) або в іноземній валюті без урахування ПДВ (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом відповідно до чинного законодавства). Загальна ціна договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до договору та становить 56226000,00 грн з ПДВ (включно) (п. 31., 3.2 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників та вантажоотримувачів вказуються в специфікації та графіку поставки до цього договору. Здійснення поставки товару не потребує будь-яких додаткових погоджень крім тих, що передбачені договором.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що датою прийняття товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару форма якого наведена в додатку №4 до цього договору, який є невід`ємною частиною (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом України) або видаткової накладної. Датою передачі постачальником товару для прийняття покупцем є дата прибуття товару до місця поставки зазначена у відповідному товаро-транспортному документі або дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару, якщо покупець за допомогою товаротранспортних документів не може визначити дату їх передачі для прийняття. Право власності на товар, ризик випадкового знищення/пошкодження переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту прийняття-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Згідно з п. 7.8 договору у разі прострочення постачальником виконання зобов`язань з поставки товару, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вказаної вартості. Сторони домовились, що нарахування пені здійснюється до моменту належного виконання постачальником порушеного зобов`язання.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п.10.2 договору та діє до 30.09.2024 (включно) (п. 10.1 договору).

13.11.2023 сторонами підписано специфікацію №1 до договору про поставку товару на суму 56226000,00 грн, у п. 2 якої визначені умови поставки товару: DDP (згідно ІНКОТЕРМС 2010) склад (станція) вантажоодержувача:

- поставка автомобільним транспортом: ФБУ "Укрбургаз", Харківська область, м. Красноград 600т; ФБУ "Укрбургаз", Харківська область, Балаклійський район, смт. Андріївка 1400т;

- поставка залізничним транспортом: станція Красноград південної залізниці, отримувач: ФБУ "Укрбургаз" 600т, станція Шебелинка Південної залізниці, отримувач Шебелинське ВБР ФБУ "Укрбургаз" 1400т.

Строк поставки товару: згідно з графіком поставок товару (п. 3 специфікації).

Пунктом 4 специфікації передбачено, що оплата по факту поставки протягом 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної або акту приймання-передачі товару та пред`явлення постачальником рахунку на оплату.

Сторонами погоджено графік поставки товару, згідно з яким товар має поставлений у такі строки:

- калій хлористий (КСL) 350 т ФБУ "Укрбургаз", Харківська область, Балаклійський район, смт. Андріївка 60 календарних днів з моменту заключення договору, з можливістю дострокової поставки;

- калій хлористий (КСL) 350 т ФБУ "Укрбургаз", Харківська область, Балаклійський район, смт. Андріївка 90 календарних днів з моменту заключення договору, з можливістю дострокової поставки;

- калій хлористий (КСL) 350 т ФБУ "Укрбургаз", Харківська область, м. Красноград 120 календарних днів з моменту заключення договору, з можливістю дострокової поставки;

- калій хлористий (КСL) 350 т ФБУ "Укрбургаз", Харківська область, Балаклійський район, смт. Андріївка 150 календарних днів з моменту заключення договору, з можливістю дострокової поставки;

- калій хлористий (КСL) 350 т ФБУ "Укрбургаз", Харківська область, Балаклійський район, смт. Андріївка 180 календарних днів з моменту заключення договору, з можливістю дострокової поставки;

- калій хлористий (КСL) 350 т ФБУ "Укрбургаз", Харківська область, м. Красноград 210 календарних днів з моменту заключення договору, з можливістю дострокової поставки.

На підтвердження поставки товару надані залізничні накладні (а.с.67-121, т.1) та видаткові накладні №27 від 21.03.2024 на суму 1799232,00 грн, №28 від 21.03.2024 на суму 1799232,00 грн, №29 від 21.03.2024 на суму 1799232,00 грн, №33 від 01.04.2024 на суму 1743006,00 грн, №34 від 01.04.2024 на суму 1743006,00 грн, №35 від 01.04.2024 на суму 1799232,00 грн, №68 від 28.06.2024 на суму 1040181,00 грн, №41 від 09.04.2024 на суму 1799232,00 грн, №45 від 10.04.2024 на суму 1743006,00 грн, №49 від 22.04.2024 на суму 1799232,00 грн, №56 від 27.05.2024 на суму 1799232,00 грн, №57 від 27.05.2024 на суму 1799232,00 грн, №58 від 27.05.2024 на суму 1799232,00 грн, №63 від 03.06.2024 на суму 1743006,00 грн, №64 від 03.06.2024 на суму 1743006,00 грн, №65 від 04.06.2024 на суму 1686780,00 грн, №1 від 02.01.2024 на суму 1827345,00 грн, №2 від 08.01.2024 на суму 1771119,00 грн, №3 від 08.01.2024 на суму 1799232,00 грн, №4 від 08.01.2024 на суму 1799232,00 грн, №9 від 09.01.2024 на суму 1799232,00 грн, №18 від 12.02.2024 на суму 1799232,00 грн, №19 від 12.02.2024 на суму 1714893,00 грн, №20 від 12.02.2024 на суму 1799232,00 грн на суму 1799232,00 на суму 1799232,00 грн, №21 від 12.02.2024 на суму 1827345,00 грн, №22 від 12.02.2024 на суму 1771119,00 грн, №42 від 09.04.2024 на суму 1799232,00 грн, №43 від 09.04.2024 на суму 1743006,00 грн, №44 від 09.04.2024 на суму 1743006,00 грн, №48 від 22.04.2024 на суму 1799232,00 грн, №48 від 22.04.2024 на суму 1799232,00 грн, №50 від 22.04.2024 на суму 1799232,00 грн, №51 від на суму 1799232,00 грн.

Позивач зазначає, що поставка товару в кількості 1231т на загальну суму 34607109 грн бу поставлена своєчасно. Проте, поставка товару в кількості 769 т. на загальну суму 21618897,00 грн здійснена з порушенням строку, встановленого договором.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків поставки товару позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 377557,62 грн та штраф у розмірі 125946,24 грн.

Позивач звертався до відповідача з вимогою №305.4-305-8475 від 06.11.2024 у якій вимагав перерахувати нараховані штрафні санкції в розмірі 501198,57 грн протягом 7 робочих днів. Відповіді на вимогу матеріали справи не містять.

Позивач зазначає, що відповідачем у відповідному порядку штрафні санкції у загальному розмірі 503503,86 грн не сплачені, що і стало причиною виникнення спору.

На підтвердження своїх доводів позивач надав, зокрема, наступні докази (копії):

- договір №УБГ662/015-23 від 13.11.2023;

- залізничні накладні №04070 від 03.06.2024, №04069 від 02.06.2024, №04220 від 04.06.2024, №09474 від 31.12.2023, №09695 від 08.01.2024, №09696 від 08.01.2024, №09697 від 08.01.2024, №09475 від 08.01.2024, №00843 від 12.02.2024, №00857 від 12.02,2024, №00844 від 12.02.2024, №00856 від 12.02.2024, №02254 від 09.04.2024, №02255 від 09.04.2024, №02417 від 09.04.2024, №02415 від 09.04.2024, №02620 від 23.04.2024, №02619 від 23.04.2024, №02617 від 23.04.2024, №01805 від 26.03.2024, 01802 від 26.03.2024, №01804 від 26.03.2024, №02171 від 31.03.2024, №02170 від 01.04.2024, №02172 від 31.03.2024, №05063 від 28.06.2024, №00865 від 12.02.2024, №02416 від 12.04.2024, №02618 від 23.04.2024, №03836 від 27.05.2024, №03789 від 27.05.2024, №03835 від 27.05.2024, №05063 від 28.06.2024.

- видаткові накладні №27 від 21.03.2024, №28 від 21.03.2024, №29 від 21.03.2024, №33 від 01.04.2024, №34 від 01.04.2024, №35 від 01.04.2024, №68 від 28.06.2024, №41 від 09.04.2024, №45 від 10.04.2024, №49 від 22.04.2024, №56 від 27.05.2024, №57 від 27.05.2024, №58 від 27.05.2024, №63 від 03.06.2024, №64 від 03.06.2024, №65 від 04.06.2024, №1 від 02.01.2024, №2 від 08.01.2024, №3 від 08.01.2024, №4 від 08.01.2024, №9 від 09.01.2024, №18 від 12.02.2024, №19 від 12.02.2024, №20 від 12.02.2024, №21 від 12.02.2024, №22 від 12.02.2024, №42 від 09.04.2024, №43 від 09.04.2024, №44 від 09.04.2024, №48 від 22.04.2024, №50 від 22.04.2024, №51 від 22.04.2024.

- розрахунок штрафних санкцій за договором.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що частину товару, а саме 1231т. поставив своєчасно. Вказує, що після укладання договору відбулася істотна зміна обставин, що унеможливлювала своєчасне виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідач зазначає, що значною мірою несвоєчасне виконання зобов`язань пов`язане із квотами Федеративної Республіки Німеччини на видобування руди (мінеральної сировини) з якої виготовляють калій хлористий, що сповільнює процес отримання товару від виробників SALT Minеrals GmbH і K+S Minerals and Agriсulturе GmbH (Hiмеччинa) з яким співпрацює з відповідачем. Крім того, відповідач зазначає, що у період поставки (січень-березень 2024 року) відбувалося блокування польськими фермерами автомобільних пунктів пропуску на кордоні з Україною, що призвело до значних затримок у русі вантажівок та автобусів. Вказує, що лише 29 квітня всі пункти пропуску були розблоковані. Відповідач зауважує, що через блокування автомобільних пунктів пропуску відбулося значне навантаження на залізничний транспорт, через що процес відправлення товару залізничним транспортом замість 2-3 днів зайняв в середньому 22-60 календарних днів. Таким чином, відповідач просить врахувати, що строк затримки доставки вантажу було допущено через дію форс-мажорних обставин, а саме квотування видобування руди (мінеральної сировини) сповільнює процес отримання товару від виробників SALT Minеrals GmbH і K+S Minerals and Agriсulturе GmbH (Hiмеччинa), а також при залізничному транспортуванні відбулося блокування польськими перевізниками прикордонних переходів на українсько-польському кордоні. Відповідач вважає, що дія наведених обставин призвела до затримки виконання договорів та строків поставки товару, зауважує, що наведені обставини повністю перебувають за межами волі сторін договору, і при всій обачності та обережності під час його укладення відповідач не міг передбачити, що такі обставини можуть виникнути. Крім того, відповідач наголошує на тому, що наведені позивачем розрахунки не містять в собі жодної прив`язки до фактичного розміру завданих збитків за несвоєчасну поставку товару. Проте, відповідач просить, у разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позову зменшити розмір штрафних санкцій до 1 грн.

На підтвердження своїх заперечень відповідач надав, зокрема, наступні докази (копії):

- контракт разом і специфікацією №WFAF04 від 15.11.2023 з компанією SALT Minеrals GmbH (Hiмеччинa);

- роздруківка листування з представником компанії SALT Minеrals GmbH (Hiмеччинa);

- копії інвойсів;

- висновки про форс-мажорні обставини.

Вказане і стало причиною виникнення спору.

Відносини, що склалися між сторонами за своєю правовою природою регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Згідно з умовами договору та специфікації строк поставки товару є таким, що настав:

- калій хлористий (КСL) 350 т ФБУ "Укрбургаз", Харківська область, Балаклійський район, смт. Андріївка 12.01.2024;

- калій хлористий (КСL) 350 т ФБУ "Укрбургаз", Харківська область, Балаклійський район, смт. Андріївка 12.02.2024 (11.02.2024 - вихідний);

- калій хлористий (КСL) 350 т ФБУ "Укрбургаз", Харківська область, м. Красноград 12.03.2024;

- калій хлористий (КСL) 350 т ФБУ "Укрбургаз", Харківська область, Балаклійський район, смт. Андріївка 11.04.2024;

- калій хлористий (КСL) 350 т ФБУ "Укрбургаз", Харківська область, Балаклійський район, смт. Андріївка 13.05.2024 (11.05.2024 - вихідний);

- калій хлористий (КСL) 350 т ФБУ "Укрбургаз", Харківська область, м. Красноград 10.06.2024.

У той же час, поставка товару в кількості 769 т на загальну суму 21618897,00 грн з ПДВ була здійснена з порушенням строків встановлених договором, що підтверджується:

- залізничними накладними: №01805 від 26.03.2024, №01802 від 26.03.2024, №01804 від 26.03.2024, №02171 від 31.03.2024, №02170 від 01.04.2024, №02172 від 31.03.2024, №05063 від 28.06.2024, №00865 від 12.02.2024, №02254 від 09.04.2024, №02416 від 12.04.2024, №02618 від 23.04.2024, №03836 від 27.05.2024, №03789 від 27.05.2024, №03835 від 27.05.2024, №05063 від 28.06.2024;

- видатковими накладними: №27 від 21.03.2024 на 1799232,00 грн (64 т), №28 від 21.03.2024 на 1799232,00 грн (64 т), №29 від 21.03.2024 на 1799232,00 грн (64 т), №33 від 01.04.2024 на 1743006,00 грн (62 т), №34 від 01.04.2024 на 1743006,00 грн (62 т), №35 від 01.04.2024 на 955842,00 грн (34т), №68 від 28.06.2024 на 1040181,00 грн (37 т), №18 від 12.02.2024 на 843390,00 грн (30т), №41 від 09.04.2024 на 1771119,00 грн (63 т), №45 від 10.04.2024 на 1743006,00 грн (62 т), №49 від 22.04.2024 на 983955,00 грн (35 т), №56 від 27.05.2024 на 1799232,00 грн (64 т), №57 від 27.05.2024 на 1799232,00 грн (64 т), №58 від 27.05.2024 на 1799232,00 грн (64 т).

Згідно з ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 7.8 договору у разі прострочення постачальником виконання зобов`язань з поставки товару, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вказаної вартості. Сторони домовились, що нарахування пені здійснюється до моменту належного виконання постачальником порушеного зобов`язання.

Позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 377557,62 грн за загальний період з 13.03.2024 по 27.06.2024 та штраф у розмірі 125946,24 грн (7% від вартості товару, поставка якого прострочена понад 30 днів).

Згідно зі ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Перевіркою правильності розрахунків помилок не виявлено.

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, а також просить, у разі наявності підстав для задоволення позову, зменшити розмір штрафних санкцій до 1 грн посилаючись на наявність форс-мажорних обставин, про що зазначено вище.

Позивач проти зменшення штрафних санкцій заперечує, вказує що сторони знаходяться в однакових економічних умовах.

Заперечення відповідача в частині того, що значною мірою несвоєчасне виконання зобов`язань пов`язане із квотами Федеративної Республіки Німеччини на видобування руди (мінеральної сировини) з якої виготовляють калій хлористий, що сповільнює процес отримання товару від виробників SALT Minеrals GmbH і K+S Minerals and Agriсulturе GmbH (Hiмеччинa) з яким співпрацює з відповідачем не приймаються судом з наступних підстав.

За змістом ст. 42 Господарського кодексу України підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання на власний ризик.

Таким чином, відповідач укладаючи договір з позивачем взяв на себе зобов`язання поставити товар у певний строк на власний ризик.

Також відповідачем не надано доказів впливу на можливість своєчасного виконання зобов`язань тих обставин, що в період поставки (січень-березень 2024 року) відбувалося блокування польськими фермерами автомобільних пунктів пропуску на кордоні з Україною, що призвело до значних затримок у русі вантажівок та автобусів, а також відбулося значне навантаження на залізний транспорт.

Так, позивачем не надано доказів того, що ним планувалися у цей період поставки саме автомобільним транспортом. Хоча це питання ставилося судом. При цьому, у п.3 Специфікації №1 від 15.11.2023 до контракту №WFAF04 від 15.11.2023 укладеного між відповідачем та SALT Minerals GmbH, зазначено, що постачання товару здійснюється протягом 14 днів з моменту виконання умов оплати п.4.1 на умовах: СРТ Воля-Барановська, відповідно до Правил ІСС щодо використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі "Інкотермс 2020". Тобто, відповідачу його товар було поставлено до Польщі, а звідти останній мав поставити товар в Україну залізничним транспортом.

Також, наданий відповідачем сертифікат №5301-24-1346 про форс-мажорні обставини стосується виконання відповідачем зобов`язань за іншим договором у період з 24.01.2024 по 07.03.2024, у той час як прострочка виконання зобов`язань за спірними правовідносинами розпочалася 13.03.2024.

Стосовно наведеної відповідачем судової практики як на підставу зменшення розміру штрафних санкцій суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17 Верховний Суд погодився із позицією апеляційного суду зменшити розмір пені на 50%, оскільки основним напрямком господарської діяльності відповідача є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для потреб населення, що становить за 12 міс. 2016 року - 80,3% (38,28744 тис Гкал) від загальної кількості відпущеної теплової енергії (47,67605 тис Гкал). При цьому було враховано, що відповідач не може керуватись загальними принципами здійснення господарської діяльності на власний розсуд за наявності покладених на нього зобов`язань з безперебійного та безпечного забезпечення споживачів тепловою енергією, оскільки повинен діяти виключно в межах норм чинного законодавства, що регулює енергетичну галузь.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.01.2019 у справі №908/868/18 Верховний Суд погодився із правомірним зменшенням судами першої та апеляційної інстанції розміру пені на 50%, так як за результатами фінансової діяльності відповідача згідно з податковою декларацією за 2016 рік, він прибутків не отримав, натомість збитки склали 426189,00 грн; за 2017 рік відповідач отримав прибуток на суму 48201,00 грн. Станом на 01.01.2018 заборгованість держави перед відповідачем за пільгами та субсидіями за 2017 рік склала 113700245,98 грн, розмір поточної заборгованості держави станом на дату прийняття цього рішення складає 26 059 891,93 грн. Заборгованість населення перед відповідачем за надані пільги і субсидії населенню на природний газ за рахунок субвенцій з державного бюджету згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 за період з січня 2018 по квітень 2018 складає 121458311,78 грн. Станом на 07.06.2018 заборгованість відповідача перед позивачем за іншими укладеними сторонами договорами складає 147200000,00 грн; за 2016 рік позивач отримав чистий прибуток у розмірі 39,3 млрд грн, що на 48 % більше результату 2016 року. Відповідно до податкових декларацій з податку на прибуток відповідача різниці, які виникли відповідно до Податкового кодексу України (далі - ПК України) складають 426189,00 грн, об`єкт оподаткування становить 48201,00 грн.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.07.2019 у справі №914/1517/18 Верховний Суд погодився із тим, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення нарахованого позивачем розміру пені на 40%, оскільки відповідач є комунальним підприємством, фінансування якого здійснюється за рахунок платежів від наданих послуг населенню та підприємствам, установам, організаціям, фінансується за рахунок бюджетних коштів; Підприємство спрямовує свою діяльність на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на експлуатацію обслуговування, поточний та капітальний ремонт котелень і теплових мереж та здійснює забезпечення мешканців міста Сокаль, навчальні заклади, дитячі садки, інших абонентів послугами по теплопостачанню; Підприємство було збитковим; з`ясувавши, що невиплата з Державного бюджету коштів на погашення різниці в тарифах, поряд з іншими чинниками, вплинули на появу заборгованості за спожитий у грудні 2015 року природний газ; внаслідок невиплати коштів з Державного бюджету на погашення різниці в тарифах Підприємство перебуває в тяжкому матеріальному становищі; станом на день звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем в повному обсязі здійснена оплата отриманого природного газу за Договором; враховуючи важливість збереження господарської діяльності відповідача, як комунального підприємства частини територіальної громади м. Сокаль.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.09.2019 у справі №917/1635/18 Верховний Суд вважав, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про зменшення пені на 50% враховуючи повне погашення основної заборгованості за спірним договором, обставини фінансового стану КПТГ "Гадячтеплоенерго", яке є єдиним постійно діючим підприємством міста, що постачає теплову енергію в школи, лікарні, дитячі дошкільні заклади, житлові будинки, з урахуванням його бюджетного фінансування.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.02.2021 у справі №5023/10655/11 (922/1379/20) Верховний Суд вказав, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Проте з урахуванням фактичних обставин справи про те, що відповідач мав поставити товар до 17.11.2017 включно, а фактична поставка товару була здійснена тільки 20.11.2018 та 11.02.2019, а також беручи до уваги те, що відповідачем не було доведено факт ускладнення поставки товару, а сума штрафних санкцій нарахованих позивачем становить майже половину суми загальної вартості постачання товару, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновку про правильне застосування судом апеляційної інстанції приписів ст. ст. 231, 232, 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України у постанові від 17.11.2020, якою було залишено без змін рішення господарського суду Харківської області від 15.07.2020 по справі №5023/10655/11 (922/1379/20) в частині розгляду первісного позову.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.04.2021 у справі №923/587/20 Верховний Суд погодився із висновками судів попередній інстанцій щодо зменшення розміру пені на 50%, оскільки умовами договору поставки в частині розміру неустойки сторони поставлені у нерівні умови, оскільки за невиконання грошового зобов`язання покупцем за договором передбачена значно менша відповідальність ніж за невиконання зобов`язань з своєчасної поставки товару постачальником; відповідач повністю виконав зобов`язання за договором; термін прострочення постачання товару з боку постачальника є незначним, а загальна сума пені та штрафу є не співмірною з розміром вартості товару; відсутності доказів понесення позивачем збитків, пов`язаних з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання за договором.

Наведена судова практика у більшості з наведених постанов стосується несвоєчасної оплати за товар. У межах цієї ж справи розглядається питання несвоєчасної поставки товару. Наведені відповідачем справи, що стосуються відповідальності саме за прострочення поставки товару, мають різні фактичні обставини зі спором, що розглядається.

Щодо тверджень відповідача про відсутності завданих позивачеві збитків несвоєчасною поставкою товару, суд зазначає, що за поясненнями позивача вказаний товар використовується у розчині, який запобігає руйнуванню стінок свердловин, а отже є критично необхідним для позивача, і затримка у поставці даного товару впливає на виробничий процес позивача та безпечку робіт.

Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зазначила, що господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Суд, беручи до уваги пояснення відповідача щодо причин прострочення товару, враховуючи, що прострочення виконання зобов`язання хоча і мало місце, але було не занадто значним (у більшості затримка в межах місяця, лише дві поставки були прострочені на 45 та 56 днів), враховуючи, що поставка все ж таки відбулася, що є важливим, вважає за можливе зменшити розмір пені та штрафу на 15%, що становитиме 320923,98 грн пеня та 107054,30 грн штраф.

При цьому суд акцентує увагу на неможливості подальшого зменшення розміру пені та штрафу, оскільки у випадку більшого зменшення пені та штрафу вже буде нівелюватися принцип свободи договору, що є недопустимим. Відповідач взяв на себе обов`язок виконати зобов`язання на власний ризик та добровільно погодився на такі умови договору.

За викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 320923,98 грн пені та 107054,30 грн штрафу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 7552,56 грн. При цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. З урахуванням розглядуваних відносин, інші аргументи сторін по справі стосуються викладених та проаналізованих у рішенні обставин та доводів сторін, не змінюють сутність правовідносин та їх оцінку, надану судом, і, відповідно, не потребують окремої оцінки.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворлд Фуд Енд Фід" про стягнення штрафних санкцій задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворлд Фуд Енд Фід" (49000, м. Дніпро, вул. Ламана, 19, ідентифікаційний код 40182138) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ідентифікаційний код 30019775) пеню у розмірі 320923,98 грн (триста двадцять тисяч дев`ятсот двадцять три грн 98 коп), штраф у розмірі 107054,30 грн (сто сім тисяч п`ятдесят чотири грн 30 коп) та судовий збір у розмірі 7552,56 грн (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дві грн 56 коп).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.05.2025

Суддя О.М. Крижний