ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2025 р. Справа №927/172/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.

представники учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Крупський В.В.

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквадра"

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 17.03.2025

у справі №927/172/25 (суддя Моцьор В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна компанія "Еко-Парк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквадра"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство економіки України

про стягнення коштів у розмірі 10 250 167,87 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрна компанія "Еко-Парк" (далі - ТОВ "АК "Еко-Парк") звернулося до Господарського суду Чернігівської області з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі ціни позову - 10 250 167,90 грн та судового збору - 123 002,83 грн, які обліковуються на розрахунковому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквадра" (далі - ТОВ "Сквадра").

Обґрунтовуючи вказану заяву позивач зазначає, що можливість відповідача в будь-який момент розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, є беззаперечною, що дає підстави вважати, що в майбутньому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Так, позивач вважає, що враховуючи ігнорування відповідачем письмових вимог про сплату заборгованості та значну суму коштів у розмірі 10 250 167, 90 грн, яка в разі задоволення позову буде стягнута, останній вчинятиме дії для неможливості виконання рішення суду, через відсутність коштів на рахунках.

Крім того, заявник вважає, що оскільки у відповідача, відповідно до загальнодоступних реєстрів, відсутнє будь-яке рухоме чи не рухоме майно, на яке може бути звернено стягнення і є всі підстави вважати, що грошові кошти наявні на рахунках останнього, на момент пред`явлення позову до нього, можуть зменшитись за кількістю на момент виконання рішення, у суду є всі підстави накласти арешт на кошти у розмірі ціни позову.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.03.2025 у справі №927/172/25 (з урахуванням ухвали Господарського суду Чернігівської області від 24.03.2025 про виправлення описки) заяву ТОВ "АК "Еко-Парк" про забезпечення позову від 12.03.2025 задоволено.

Накладено арешт на кошти ТОВ "Сквадра", які обліковуються на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк", код отримувача 43730586, у розмірі ціни позову - 10 250 167,90 грн та судового збору - 123 002,83 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що такий захід забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах ціни позову 10 250 167,90 грн та судового збору 123 002,83 грн забезпечить реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржник матиме безумовну можливість розрахуватись з позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Сквадра" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 17.03.2025 у справі №927/172/25 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24.03.2025) та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною. При цьому, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; обставинам справи не відповідають висновки суду; порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Так, скаржник зазначає, що подаючи повторну заяву про забезпечення позову, позивачем не надано будь-яких додаткових доказів наявності правових підстав для задоволенні заяви про забезпечення доказів, а лише наведено приклади правозастосовної практики Верховного Суду та збільшено описову частину заяви про забезпечення позову з посиланням на суть спору та доданих до позову документів і додатково надані відомості з відкритих джерел інформації. Тобто, при ухваленні 17.03.2025 ухвали щодо застосування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з тих самих підстав та мотивів, що були зазначені позивачем раніше. Проте ухвалив протилежне судове рішення (ухвалу) ніж рішення від 03.03.2025, порушуючи при цьому принцип правової визначеності.

Також, апелянт стверджує, що суд першої інстанції не просто зробив висновок про наявність протиправного умислу та звинуватив відповідача у недобросовісності, а й визначив його статус, за власним внутрішнім переконанням, що не ґрунтується та не може ґрунтуватися на даній судовій стадії на доказах, як статус боржника, тобто особи яка повинна здійснити якійсь дії, проте протиправно їх не вчиняє.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквадра" у справі №927/172/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквадра" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 17.03.2025 у справі №927/172/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 29.04.2025. Витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/172/25.

21.04.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження ухвали Господарського суду Чернігівської області від 17.03.2025 у справі №927/172/25.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Позивач, у порядку статті 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), своїм правом не скористався, до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 29.04.2025 з`явився представник відповідача.

Позивач та третя особа своїх представників у судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені шляхом направлення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 в їх електронні кабінети.

Згідно з частинами 3, 6, 8 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Таким чином, позивач та третя особа повідомлені судом апеляційної інстанції про дату, час та місце проведення судового засідання апеляційним господарським судом. При цьому, явка обов`язковою не визнавалась, а тому справа №927/172/25 розглядається за відсутності їх представників.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.04.2025, підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 17.03.2025 у справі №927/172/25 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24.03.2025) та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом

ТОВ "АК "Еко-Парк" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з ТОВ "Сквадра" грошових коштів у розмірі 10 250 167,87 грн, а саме: 9 633 296,00 грн - вартість поставленого неякісного товару, 514 871,87 грн - неустойка, 36 000,00 грн - вартість проведених експертиз, 66 000,00 грн - часткова оплата ТОВ "Нiсе-Експертиза" за проведення товарознавчої експертизи.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки 31.07.2023 №20230731-1, укладеного між ТОВ "АК "Еко-Парк" та ТОВ "Скварда" на виконання умов договору про надання гранту, укладеного між Міністерством економіки України та позивачем, умови якого затверджено наказом Міністерства економіки України від 15.07.2022 №2109, відповідно до затвердженого бізнес-плану, в частині поставки відповідачем неякісного товару, в порушення умов договору щодо якості поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.03.2025 відмовлено ТОВ "АК "Еко-Парк" у задоволенні заяви про забезпечення позову від 27.02.2025 у справі №927/172/25.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2025 відкрито провадження у справі №927/127/25 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство економіки України.

13.03.2025 до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява ТОВ "АК "Еко-Парк" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти ТОВ "Сквадра" у розмірі ціни позову - 10 250 167,90 грн та судового збору - 123 002,83 грн, які обліковуються на розрахунковому рахунку відповідача.

Обґрунтування заяви наведено вище за текстом цієї постанови.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Пунктом 3 частини 1 статті 255 ГПК України встановлено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову.

Згідно з частиною 1 статті 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами 1, 3 статті 138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог, у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову, який передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011 №4-рп/2011).

Зокрема, інститут забезпечення позову сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України (рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011).

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами, відповідно до статей 73, 74, 76-79 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №915/1912/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду, в разі задоволення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття "ефективний засіб", за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії"), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Таким чином, в розумінні зазначених положень, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічна правова позицію викладена у постанові Верховного Суду від 14.06.2018 у справі №910/361/18.

Колегія суддів зазначає, що ТОВ "АК "Еко-Парк" не доведено належними та допустимими доказами обставин ймовірності того, що грошові кошти наявні на рахунках відповідача на момент пред`явлення позову до нього, можуть зменшитись за кількістю на момент виконання рішення.

У той же час, заява ТОВ "АК "Еко-Парк" про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого ухилення ТОВ "Сквадра" від виконання рішення суду в даній справі, в разі задоволення позову. Доказів того, що відповідач здійснює дії спрямовані на зняття або витрачання коштів позивачем суду також не надано.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ "АК "Еко-Парк" у заяві про забезпечення позову не наведено належних обґрунтувань та не доведено належними доказами того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Наведені позивачем обставини щодо необхідності застосування заходів до забезпечення позову ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджені відповідними доказами.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що саме лише посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази, а також без відповідного обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог, які належать ТОВ "Сквадра", колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та відмову у застосуванні заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Сквадра" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 17.03.2025 у справі №927/172/25 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ "АК "Еко-Парк" про забезпечення позову.

Розподіл судових витрат

Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України), а понесені судові витрати за апеляційний перегляд підлягають розподілу за результатами розгляду спору по суті судом першої інстанції.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквадра" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 17.03.2025 у справі №927/172/25 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 17.03.2025 у справі №927/172/25 скасувати.

3. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна компанія "Еко-Парк" про забезпечення позову.

4. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Чернігівської області від 17.03.2025 у справі №927/172/25 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 19.05.2025, у зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Сітайло Л.Г. (з 30.04.2025 до 16.05.2025) та суддів Буравльова С.І. та Шапрана В.В. (з 05.05.2025 до 18.05.2025).

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран