ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
за результатами розгляду вимог кредитора

13 травня 2025 року м. Харків Справа № 913/567/19
Провадження №13б/913/567/19
Суддя Смола С.В.
Секретар судового засідання Марченко А.Є.
У засіданні брали участь:
від АТ «Укртранснафта»: Голованьов М.В. адвокат за довіреністю від 04.03.2025 №68 (у режимі відеоконференції);
від АТ «Ощадбанк»: Марухевич В.Є. адвокат за довіреністю від 19.12.2024 №19/4-02/840 (у режимі відеоконференції);
від АТ «Укртрансгаз»: Кравченко С.В. адвокат за довіреністю від 26.08.2024 №1-4037(у режимі відеоконференції);
від ДП «Енергоринок»: Калінін М.В. адвокат за довіреністю від 01.04.2024 №103 (у режимі відеоконференції);
від АТ «Укргазвидобування»: Заболотний А.М. адвокат за довіреністю від 25.12.2024 №2-783д (у режимі відеоконференції);
від Компанії «Енерджі Стандарт Пауер Лімітед»: Терещук О.О. адвокат за довіреністю від 07.05.2025 серії НСХ №268960 (у режимі відеоконференції);
від АТ «Банк Кредит Дніпро»: Сухая М.В. адвокат за довіреністю від 22.12.2022 (у режимі відеоконференції);
від інших кредиторів»: представники не прибули;
від боржника: Мотигіна Ю.В., Григор`єв О.М. у порядку самопредставництва відповідно до витягу з ЄДРЮОФОПГФ (у режимі відеоконференції);
арбітражний керуючий Гусар І.О.: не прибув.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (далі ТОВ «ЛЕО») 07.10.2019 звернулось до Господарського суду Луганської області із заявою про порушення справи про банкрутство за загальною процедурою, посилаючись на наявність у нього ознак загрози неплатоспроможності, у зв`язку з чим відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» він зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників АТ «Укртранснафта», АТ «Ощадбанк», АТ «Укртрансгаз», ДП «Енергоринок», АТ «Укргазвидобування», Компанії «Енерджі Стандарт Пауер Лімітед», АТ «Банк Кредит Дніпро», ТОВ «ЛЕО», господарський суд
Ухвалою від 18.10.2019 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «ЛЕО»; введено процедуру розпорядження майном боржника на 115 календарних днів; призначено розпорядником майна ТОВ «ЛЕО» арбітражного керуючого Гусар І.О.; встановлено грошову винагороду арбітражному керуючому Гусар І.О. за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень, шляхом її авансування заявником - боржником ТОВ «ЛЕО»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
31.10.2019 на адресу суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Лисичанський склозавод «Пролетарій» від 30.10.2019 №3/р про визнання грошових вимог до боржника на суму 3 044 673 грн 01 коп.
Ухвалою від 01.11.2019 указану заяву кредитора прийнято до розгляду.
Ухвалою від 07.10.2024 клопотання боржника про проведення експертизи залишено без задоволення; закрите провадження у справі; припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі №913/567/19 про банкрутство ТОВ «ЛЕО»; припинені повноваження розпорядника майна у справі №913/567/19 арбітражного керуючого Гусар І.О.; визначено державному реєстратору внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про закриття провадження у справі №913/567/19 про банкрутство ТОВ «ЛЕО».
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 апеляційні скарги АТ «Ощадбанк» в особі філії Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк», ТОВ «ЛЕО» та ТОВ «Луганськобленерго» на ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.10.2024 у справі №913/567/19 задоволено; ухвалу Господарського суду Луганської області від 07.10.2024 у справі №913/567/19 скасовано; справу направлено до Господарського суду Луганської області для продовження розгляду.
Матеріали справи №913/567/19 надійшли до Господарського суду Луганської області 22.01.2025.
Розпорядженням керівника апарату суду від 22.01.2025 №6-р відповідно до ст.ст.32, 36 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) призначено повторний автоматизований розподіл справи №913/567/19.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2025 справа передана на розгляд судді Смолі С.В.
Ухвалою від 27.01.2025, зокрема прийнято основну справу №913/567/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до провадження в новому складі суду; ухвалено дату розгляду справи у попередньому засіданні визначити після надходження до суду пояснень учасників справи з зазначених питань.
Відповідно до інформації, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду, матеріали справи №913/567/19 супровідним листом від 05.02.2025 надіслані до Верховного Суду.
07.04.2025 матеріали справи №913/567/20 повернулися до Господарського суду Луганської області.
07.04.2025 на підставі розпорядження керівника апарату суду від 07.04.2025 №16-р «Щодо внесення змін до розпорядження від 22.01.2025 №6-р» проведено повторний автоматичний розподіл заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника.
Протоколами передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.04.2025 грошові вимоги кредиторів передані на розгляд судді Смолі С.В.
Ухвалою від 14.04.2025 попереднє засідання господарського суду та розгляд грошових вимог конкурсних кредиторів призначено на 13.05.2025 об 11 год. 00 хв.
Представники АТ «Укртранснафта», АТ «Ощадбанк», АТ «Укртрансгаз», ДП «Енергоринок», АТ «Укргазвидобування», Компанії «Енерджі Стандарт Пауер Лімітед», АТ «Банк Кредит Дніпро», ТОВ «ЛЕО» брали участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції. У судове засідання 13.05.2025 розпорядник майна-арбітражний керуючий Гусар І.О. та представники інших кредиторів не прибули.
Вирішуючи заяву Публічного акціонерного товариства «Лисичанський склозавод «Пролетарій» (далі ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій») від 30.10.2019 №3/р про визнання грошових вимог до боржника на суму 3 044 673 грн 01 коп., суд виходить з наступного.
Частиною 1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
У ст.1 КУзПБ даються наступні визначення: грошове зобов`язання (борг) це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви; кредитор - це юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори це кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Абзацами 1, 2 ч.2 ст.47 КУзПБ передбачено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.
Заява ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» про визнання грошових вимог надійшла до суду 31.10.2019, тобто у межах 30-денного строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (18.10.2019)
В обґрунтування заяви кредитор послався на те, що на виконання умов договору від 01.02.2010 №ДСВ/13-1020099/ОГЭ про спільне використання технологічних електричних мереж боржнику в період з липня 2014 року по грудень 2018 року були надані послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання на суму 1 228 121 грн 26 коп., які останнім не оплачені, у зв`язку з чим відповідно до умов п.8.2.1 договору нарахована пеня та відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційні нарахування.
Також між сторонами 01.09.2010 укладений договір №ДСВ/2-1020556/ОГЭ про спільне використання технологічних електричних мереж, на виконання умов якого у період з січня 2016 року по грудень 2016 року кредитором надані боржнику послуги на загальну суму 6 465 грн 60 коп., які ТОВ «ЛЕО» своєчасно не оплачені, у зв`язку з чим відповідно до умов п.8.2.1 договору нарахована пеня та відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційні нарахування.
Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського и управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У абзаці 3 п.1.10 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 №28, які були чинним на момент укладення договорів про спільне використання технологічних електричних мереж, передбачено, що для забезпечення передачі електричної енергії електричними мережами, що не належать електропередавальній організації, між електропередавальною організацією та відповідним власником мереж, який не має ліцензії на здійснення діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, укладається договір щодо спільного використання електричних мереж.
Частиною 1 ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до вказаних приписів законодавства, 01.10.2010 між ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» як власником та ТОВ «ЛЕО» як користувачем укладений договір №ДСВ/13-1020099/ОГЭ про спільне використання технологічних електричних мереж, за умовами якого власник зобов`язується надавати послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання для забезпечення технічної можливості передачі (транзиту) електричної енергії в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач своєчасно сплачувати вартість послуг власника з утримання технологічних електричних мереж спільного використання відповідно до умов договору (п.1.1 договору).
У п.4.1 договору передбачено, що користувач зобов`язується здійснювати оплату за послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання, належних власникові, в строк, встановлений договором.
Відповідно до п.7.1 договору розрахунковим вважається період з 1 числа поточного місяця до 1 числа наступного місяця.
Згідно з п.9.4 договору він набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2010 та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення цього строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від договору або його перегляд. Договір може бути розірвано достроково за згодою сторін або в інших випадках, передбачених законодавством. Договір втрачає чинність у разі переходу права власності (права господарського відання) на технологічні електричні мережі спільного використання від власника мереж до іншої особи з дати такого переходу.
З огляду на відсутність відмови сторін від договору, він продовжував дію, починаючи з 01.01.2011.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто неналежне виконання.
На виконання умов вказаного договору у період з червня 2014 року по грудень 2018 року ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» надані ТОВ «ЛЕО» відповідні послуги на загальну суму 1 235 231 грн 36 коп., що підтверджується актами прийому-здачі наданих послуг, які останній оплатив частково в сумі 7 110 грн 10 коп. Заборгованість складає 1 228 121 грн 26 коп.
Приписами ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно з п.7.3 договору оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок власника на підставі рахунку, виставленого власником користувачу. Власник виставляє рахунок після підписання сторонами акту про обсяг переданої електричної енергії та акту прийому-здачі наданих послуг. Користувач сплачує рахунок протягом десяти днів, починаючи з дня його отримання від власника (п.7.3 договору).
Водночас до заяви про визнання грошових вимог кредитором доказів складання, направлення або виставлення рахунків на оплату послуг не додано, у зв`язку з чим неможливо встановити граничні строки оплати наданих послуг.
При цьому, з огляду на наявність підписаних між сторонами актів прийому-здачі наданих послуг за період з червня 2014 року по грудень 2018 року, визнання розпорядником майна факту їх надання та відсутність заперечень боржника щодо цього, суд приходить до висновку про доведеність ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» факту надання таких послуг на загальну суму 1 228 121 грн 26 коп.
Відносно вимоги кредитора щодо нарахування пені за несвоєчасне виконання боржником зобов`язання з оплати наданих за договором від 01.10.2010 №ДСВ/13-1020099/ОГЭ послуг у сумі 1 279 957 грн 16 коп. суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно п.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У п.8.2.1 сторони встановили, що за внесення платежів, передбачених п.4.1 договору, з порушенням терміну, визначеного п.7.3 договору користувач сплачує власнику пеню в розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, враховуючи день фактичної оплати. На суму пені власник виписує окремий рахунок.
Частиною 6 ст.232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Перевіривши наданий ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» розрахунок пені, суд вважає його необґрунтованим, оскільки він не містить періоду нарахування пені (з зазначенням дат початку та закінчення), а загальна кількість днів перевищує шість місяців, проте з огляду на ненадання кредитором доказів виставлення рахунків у відповідності до умов п.7.3 договору, суд позбавлений можливості навести власний розрахунок пені.
Ураховуючи наведене, суд вважає вказану вимогу необґрунтованою та відхиляє її.
Відносно вимог ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» щодо нарахування 3% річних у сумі 105 201 грн 96 коп. та інфляційних втрат у сумі 417 344 грн 03 коп. суд зазначає наступне.
Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Перевіривши надані ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» розрахунки 3% та інфляційних, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки вони, як і розрахунок пені, не містять періоду їх нарахування (з зазначенням дат початку та закінчення), а з огляду на ненадання кредитором доказів виставлення рахунків у відповідності до умов п.7.3 договору, суд позбавлений можливості навести власні розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань.
Ураховуючи наведене, суд вважає вказані вимоги необґрунтованими та відхиляє їх.
Також, 01.09.2010 між ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» як власником та ТОВ «ЛЕО» як користувачем укладений договір №ДСВ/2-1020556/ОГЭ про спільне використання технологічних електричних мереж, за умовами якого власник зобов`язується надавати послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання для забезпечення технічної можливості передачі (транзиту) електричної енергії в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач своєчасно сплачувати вартість послуг власника з утримання технологічних електричних мереж спільного використання відповідно до умов договору (п.1.1 договору).
У п.4.1 договору передбачено, що користувач зобов`язується здійснювати оплату за послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання, належних власникові, в строк, встановлений договором. Розрахунок плати за використання електричних мереж власника мереж здійснюється згідно з додатком «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж».
Відповідно до п.7.1 договору розрахунковим вважається період з 1 числа поточного місяця до 1 числа наступного місяця.
Згідно з п.9.4 договору він набирає чинності з 01.09.2010, укладається на строк до 31.12.2010 та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих жде умовах, якщо за місяць до закінчення цього строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від договору або його перегляд. Договір може бути розірвано достроково за згодою сторін або в інших випадках, передбачених законодавством. Договір втрачає чинність у разі переходу права власності (права господарського відання) на технологічні електричні мережі спільного використання від власника мереж до іншої особи з дати такого переходу.
З огляду на відсутність відмови сторін від договору, він продовжував дію, починаючи з 01.01.2011.
На виконання умов вказаного договору у період з січня 2016 року по грудень 2016 року ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» надані ТОВ «ЛЕО» відповідні послуги на загальну суму 6 465 грн 60 коп., що підтверджується актами прийому-здачі наданих послуг, які останній не оплатив. Заборгованість складає 6 465 грн 60 коп.
Згідно з п.7.3 договору оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок власника на підставі рахунку, виставленого власником користувачу. Власник виставляє рахунок після підписання сторонами акту про обсяг переданої електричної енергії та акту прийому-здачі наданих послуг. Користувач сплачує рахунок протягом десяти днів, починаючи з дня його отримання від власника (п.7.3 договору).
Водночас до заяви про визнання грошових вимог кредитором доказів складання, направлення або виставлення рахунків на оплату послуг не додано, у зв`язку з чим неможливо встановити граничні строки оплати наданих послуг.
При цьому, з огляду на наявність підписаних між сторонами актів прийому-здачі наданих послуг за період з січня 2016 року по грудень 2016 року, визнання розпорядником майна факту їх надання та відсутність заперечень боржника щодо цього, суд приходить до висновку про доведеність ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» факту надання таких послуг на загальну суму 6 465 грн 60 коп.
Відносно вимоги кредитора щодо нарахування пені за несвоєчасне виконання боржником зобов`язання з оплати наданих за договором від 01.09.2010 №ДСВ/2-1020556/ОГЭ послуг у сумі 1 524 грн 80 коп. суд зазначає, що у п.8.2.1 вказаного договору сторони встановили, що за внесення платежів, передбачених п.4.1 договору, з порушенням терміну, визначеного п.7.3 договору користувач сплачує власнику пеню в розмірі 0,02%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, враховуючи день фактичної оплати. На суму пені власник виписує окремий рахунок.
Перевіривши наданий ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» розрахунок пені, суд вважає його необґрунтованим, оскільки він не містить періоду нарахування пені (з зазначенням дат початку та закінчення), а загальна кількість днів нарахування перевищує шість місяців, проте з огляду на ненадання кредитором доказів виставлення рахунків у відповідності до умов п.7.3 договору, суд позбавлений можливості навести власний розрахунок пені.
Ураховуючи наведене, суд вважає вказану вимогу необґрунтованою та відхиляє її.
Розглядаючи вимоги ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» щодо нарахування 3% річних у сумі 626 грн 63 коп. та інфляційних втрат у сумі 2 426 грн 27 коп. суд перевірив надані кредитором розрахунки 3% та інфляційних, та вважає їх необґрунтованими, оскільки вони, як і в розрахунку пені, не містять періоду їх нарахування (з зазначенням дат початку та закінчення), а з огляду на ненадання кредитором доказів виставлення рахунків у відповідності до умов п.7.3 договору, суд позбавлений можливості навести власні розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань.
Ураховуючи наведене, суд вважає вказані вимоги необґрунтованими та відхиляє їх.
У повідомленні про результат розгляду грошових вимог ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» арбітражний керуючий-розпорядник майном боржника Гусар І.О. зазначив, що заборгованість за період з липня 2014 року по вересень 2016 року знаходиться за межами терміну позовної давності та заявлена неправомірно.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною 1 ст.260 ЦК України встановлено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Як уже зазначалось, умовами п.7.3 договорів від 01.10.2010 №ДСВ/13-1020099/ОГЭ та від 01.09.2010 №ДСВ/2-1020556/ОГЭ сторони передбачили, що оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок власника на підставі рахунку, виставленого власником користувачу. Власник виставляє рахунок після підписання сторонами акту про обсяг переданої електричної енергії та акту прийому-здачі наданих послуг. Користувач сплачує рахунок протягом десяти днів, починаючи з дня його отримання від власника.
Отже, суд приходить до висновку, що з моменту підписання відповідного акту прийому-здачі наданих послуг у виникло право пред`явити боржнику вимогу про виконання зобов`язання (оплатити надані послуги) шляхом направлення користувачу рахунку, який останній повинен був оплатити протягом десяти днів, починаючи з дня його отримання від власника.
При цьому, беручи до уваги, умови п.7.1 укладених договорів, таке право кредитора виникало кожного 1 числа наступного місяця, за місяцем підписання між сторонами відповідного акту прийому-здачі наданих послуг.
Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ч.1 ст.254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.
Частинами 3-4 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Ураховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовна давність для звернення ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» з грошовими вимогами до боржника щодо заборгованості за надані послуги за договором від 01.10.2010 №ДСВ/13-1020099/ОГЭ за період з липня 2014 року по вересень 2016 року в загальній сумі 545 201 грн 40 коп. з огляду на дату звернення кредитора з заявою про грошові вимоги до боржника (31.10.2019) сплинула; так само сплинула позовна давність і щодо заявленої кредитором заборгованості за надані послуги за договором від 01.09.2010 №ДСВ/2-1020556/ОГЭ за період з січня 2016 року по вересень 2016 року в сумі 4 849 грн 20 коп.
Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнанню підлягають грошові вимоги ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» до боржника, які складаються із заборгованості за надані послуги за договором від 01.10.2010 №ДСВ/13-1020099/ОГЭ за період з жовтня 2016 року по грудень 2018 року в загальній сумі 682 919 грн 86 коп. та заборгованості за надані послуги за договором від 01.09.2010 №ДСВ/2-1020556/ОГЭ за період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року в сумі 1 616 грн 40 коп., які відповідно до п.4 ч.1 ст.64 КУзПБ підлягають задоволенню в ліквідаційній процедурі у четверту чергу.
Грошові вимоги до боржника, які складаються з заборгованості за надані послуги за договором від 01.10.2010 №ДСВ/13-1020099/ОГЭ за період з липня 2014 року по вересень 2016 року в сумі 545 201 грн 40 коп., пені в сумі 1 279 957 грн 16 коп., 3% річних у сумі 105 201 грн 96 коп., інфляційних втрат у сумі 417 344 грн 03 коп., які нараховані за вказаним договором, заборгованості за надані послуги за договором від 01.09.2010 №ДСВ/2-1020556/ОГЭ за період з січня 2016 року по вересень 2016 року в сумі 4 849 грн 20 коп., пені в сумі 1 524 грн 80 коп., 3% річних у сумі 626 грн 63 коп., інфляційних втрат у сумі 2 426 грн 27 коп., які нараховані за вказаним договором, підлягають відхиленню.
Також при зверненні з заявою з грошовими вимогами до боржника ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» було сплачено судовий збір у сумі 3 842 грн 00 коп.
Зазначені витрати ПАТ «Лисичанський склозавод «Пролетарій» є витратами, пов`язаними з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, а тому визнаються судом і відповідно до абз.5 п.1 ч.1 ст.64 КУзПБ підлягають задоволенню у першу чергу.
Керуючись ст.ст.1, 45, 47 КУзПБ, ст.ст.232 234 ГПК України, суд

682 919 грн 86 коп. заборгованість за надані послуги за договором від 01.10.2010 №ДСВ/13-1020099/ОГЭ за період з жовтня 2016 року по грудень 2018 року;
1 616 грн 40 коп. заборгованість за надані послуги за договором від 01.09.2010 №ДСВ/2-1020556/ОГЭ за період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року;
3 842 грн 00 коп. сплачений судовий збір.
Ухвала набрала законної сили негайно після її оголошення 13.05.2025 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку, визначеному ст.257 ГПК України, тільки разом з ухвалою господарського суду, постановленою за результатами попереднього засідання.

Повний текст ухвали складено 19.05.2025.

Суд доводить до відома учасників судового процесу, що вони можуть отримувати інформацію у справі, що розглядається за офіційною вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України - https://court.gov.ua/fair/

Суддя Сергій СМОЛА