ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 Справа № 917/253/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., секретар судового засідання Сьомкіна А. В., представник позивача Гонтар В.М., від відповідача Пацюк В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки, 140", проспект Лесі Українки, 140, м. Кременчук, Полтавська область, 39622

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлорембудсервіс", вул.1905 року, 32, м. Кременчук, Полтавська область, 39605

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про визнання розірваним договору,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки, 140" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлорембудсервіс" про визнання розірваним з дати винесення судового рішення договір №1/355 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 18.07.2018 року, що укладений між Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлорембудсервіс" (вх. №264/25). (вх. №264/25).

Ухвалою суду від 10.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 11.03.2025 на 10:00 год. Також залучено до участі у справі Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Копії ухвали від 10.02.2025 року були доставлені до електронних кабінетів учасників справи 10.02.2025року, що підтверджується довідками про доставку електронних листів ( а.с. 119-121)

25.02.2025 року до Господарського суду Полтавської області від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі №917/253/25 (вх. №2618).

Ухвалою від 27.02.2025 року суд відмовив у задоволенні заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки, 140" про участь у судовому засіданні 11.03.2025 року о 10:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі №917/253/25.

03.03.2025 через систему Електронний суд від третьої особи надійшла заява, в якій Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області позовні вимоги підтримує (вх.№2856).

05.03.2025 року через систему Електронний суд від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує (вх.№3045).

Ухвалою суд від 10.02.2025 року про відкриття провадження у справі відповідачу встановлено строк на подачу відзиву 15 днів з дня отримання даної ухвали суду.

Суд враховує, що ухвалу про відкриття провадження у даній справі відповідач отримав 10.02.2025 року о 12 год. 15 хв., що підтверджується відповідною довідкою про доставку ухвали суду (арк. справи 121), отже останній день строку на подачу відзиву відповідачем є 25.02.2025 року включно.

Відповідач подав відзив на позов через Електронний суд лише 05.03.2025 року (вх. № 3045), тобто з пропуском встановленого судом строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідач із заявами про поновлення пропущеного строку до суду не звертався.

Згідно приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на пропуск встановленого строку та відсутність заяв про поновлення такого строку суд залишає відзив відповідача без розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

06.03.2025 року через систему Електронний суд від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (підготовчого засідання) у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні (вх.№ 3108).

07.03.2025 року через систему Електронний суд від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№3143), а також клопотання про проведення судового засідання 11.03.2025 року за відсутності представника позивача.

Представники сторін та третьої особи в судове засідання 11.03.2025 року не з`явилися.

Ухвалою від 11.03.2025 року суд відклав підготовче засідання на 01.04.2025 р. на 09:00 год.; забезпечив проведення судового засідання у справі № 917/253/25, призначеного на 01.04.2025 на 09:00 год. для представника позивача - Черницької Лілії в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням її власних технічних засобів.

Ухвалою від 20.03.2025 року суд виправив описку в п. 1,2 резолютивної частини ухвали від 11.03.2025, зазначивши вірну дату відкладення підготовчого засідання, а саме 10.04.2025 на 09:00 год. (ЗАЛ №30 ВКЗ).

Копії ухвал від 11.03.2025 та 20.03.2025 року учасники справи отримали в електронних кабінетах, що підтверджується довідками (а.с. 180-182, 185-187).

В судове засідання 10.04.2025 року представники учасників справи не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату і місце судового засідання .

Суд ухвалою від 11.03.2025 року забезпечив можливість представника позивача взяти участь в судовому засіданні 10.04.2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням її власних технічних засобів, однак представник ОСББ "Лесі Українки, 140" не скористався даною можливістю та свою явку в судове засідання не забезпечив.

10.04.2025 від позивача надійшло клопотання ( вх.№ 4795), в якому позивач просив закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті.

Ухвалою від 10.04.2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 08.05.2025 року на 11:00 год.

29.04.2025 року на електронну адресу суду від представника відповідача - адвоката Пасюка В. В. надійшла заява про участь в судовому засіданні 08.05.2025 року об 11:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх. № 5666).

23.04.2025 року до суду від представника позивача - Гонтаря В. М. надійшла заява про його участь в судовому засіданні 08.05.2025 року по справі № 917/253/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №5341), дана заява задоволена ухвалою від 24.04.2025 року.

Ухвалою від 30.04.2025 року заяву представника ТОВ "Житлорембудсервіс" - Пасюка В. В. про участь у судовому засіданні 08.05.2025 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі №917/253/25 (вх. № 5666 від 29.04.2025 року) повернуто без розгляду.

01.05.2025 року до суду від представника відповідача - Пасюка В. В. надійшла заява про його участь в судовому засіданні 08.05.2025 року по справі № 917/253/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №5815). Дана заява задоволена судом ухвалою від 05.05.2025 року.

В судовому засіданні 08.05.2025 року представник позивача підтримав свої позовні вимоги, представник відповідача проти позову заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи.

За результатами розгляду справи суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив термін виготовлення повного судового рішення, роз`яснив порядок і строки оскарження рішення та набрання ним законної сили.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

18.07.2018р. за результатами проведеного органом місцевого самоврядування конкурсу, між ТОВ «Житлорембудсервіс» та уповноваженою особою виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Малецьким В.О., який виступав від імені співвласників, було укладено Договір № 1/355 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 140 по проспекту Лесі Українки в м. Кременчуці з додатком (Договір № 1/355 від 18.07.2018р.; арк. справи 25-29). В подальшому до Договору №1/355 укладено Додаткову угоду № 1 від 31.03.2021 року з додатком ( арк. справи 30-31).

На підставі Договору № 1/355 Відповідач здійснював управління будинком АДРЕСА_1 до прийняття співвласниками рішення про утворення в будинку ОСББ «Лесі України, 140».

Суд встановив, що 01.10.2020р. співвласники будинку АДРЕСА_1 на установчих зборах прийняли рішення про створення в будинку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лесі Українки, 140» (), яке 23.11.2020р. зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (арк. справи 12, 14-17).

16.10.2020 року було обрано правління ОСББ «Лесі України, 140», що підтверджується протоколом №1 від 16.10.2020 року (арк. справи 24).

21.12.2020р. результативна частина протоколу про створення в будинку по АДРЕСА_2 » оприлюднена та розміщена на офіційному сайті Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (арк. справи 13).

10.12.2020р. на загальних зборах співвласники будинку № 140 по проспекту Лесі Українки прийняли рішення про розірвання Договору № 1/355 від 18.07.2018р. з управителем ТОВ «Житлорембудсервіс» та обрали уповноважену особу від співвласників для оформлення цього розірвання - ОСОБА_1 . Вказане рішення передали на зберігання до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, а його результативна частина оприлюднена на сайті останнього ( арк. справи 32).

29.12.2020р. уповноважена особа співвласників Неліпа Є.Т. на виконання п. 32 Договору № 1/355 від 18.07.2018р. направив на адресу Відповідача лист з повідомленням про створення ОСББ в будинку АДРЕСА_1 та про прийняте рішення щодо розірвання Договору № 1/355 від 18.07.2018р., додавши до нього копію протоколу та виписки по ОСББ «Лесі Українки, 140» (арк. справи 33).

Відповідач у відповіді вих. № 01-06/16 від 15.01.2021р. на лист позивача вимагав надати оригінал протоколу, а не його копію (арк. справи 34).

02.02.2021р. Відповідачу було надано оригінал протоколу зборів від 10.12.2020р. ( арк. справи 35). Однак відповідач надав відповідь, що крім оригіналу самого протоколу, необхідно надати й оригінал листків опитування (лист вих. № 01-06/270 від 26.02.2021р. арк. справи 36), ці оригінали також були надані відповідачу (арк. справи 37).

Листом від 24.04.2021р. Відповідач відмовив у розірванні Договору № 1/355 від 18.07.2018р. (арк. справи 38)

Позивач додатково звертався до Відповідача листом від 07.05.2021р. (арк. справи 39) стосовно розірвання Договору, однак Відповідачем даний лист залишений без задоволення.

21.05.2021р. рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 695 багатоквартирний будинок № 140 по проспекту Лесі Українки було списано з балансу міста та передано на баланс ОСББ «Лесі Українки, 140» (арк. справи 41-44 ).

25.08.2021р. ОСББ «Лесі Українки, 140» направило на адресу ТОВ «Житлорембудсервіс» заяву, в якій наголошувало на розірванні Договору № 1/355 від 18.07.2018р. та просило передати інформацію по будинку згідно вимог чинного законодавства України (арк. справи 45).

21.09.2021р. Відповідач надав відповідь про відсутність договірних відносин між ОСББ «Лесі Українки, 140» та ТОВ «Житлорембудсервіс», і що такі відносини існують лише між ними та співвласниками будинку (листа вих. № 01-06/1068 арк. справи 46 ).

Позивач вказував, що намагаючись самостійно реалізувати своє право на управління будинком, ОСББ «Лесі Українки, 140» направило лист на КП «НВФ «ВАС» з повідомленням про зміну управителя на будинку АДРЕСА_1 та з проханням перераховувати платежі співвласників за управління будинком не на рахунок колишнього управителя ТОВ «Житлорембудсервіс», а на рахунок ОСББ. КП «НВФ «ВАС» відповідає за нарахування та прийом коштів за житлово-комунальні послуги через єдину комунальну систему, тобто останні здійснюють перерахування платежів співвласників на рахунки надавачів комунальних та житлових (управління) послуг. Крім того, частина співвласників отримує від Держави пільги та субсидії, нарахування яких також проходить через вказану систему.

Однак 20.09.2023р. позивач отримав від КП «НВФ «ВАС» лист вих. № 31 (арк. справи 47), що для задоволення вимог ОСББ «Лесі Українки, 140» необхідно надати лист від ТОВ «Житлорембудсервіс» про припинення обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи відповідь КП «НВФ «ВАС» та всі попередні зауваження Відповідача, 16.10.2023р. співвласники будинку АДРЕСА_1 знову провели загальні збори, на яких підтверджують свою позицію і знову приймають рішення про здійснення управління будинком власними силами (шляхом самозабезпечення через ОСББ), дострокове розірвання Договору № 1/355 від 18.07.2018р. та обрання уповноваженої особи від співвласників на оформлення припинення взаємовідносин з колишнім управителем ОСОБА_1 ( арк. справи 48-95).

05.03.2024р. оригінал протоколу з додатками передали на зберігання до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, а його результативна частина оприлюднена на сайті останнього (арк. справи 96).

28.02.2024р. уповноваженою співвласниками особою Неліпою Є.Т. вищевказаний оригінал протоколу з оригіналами додатків було відправлено на адресу Відповідача (арк. справи 97), на що відповідач відповідь про невідповідність отриманого протоколу загальних зборів та його додатків Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» № 417 ( лист вих. № 01-06/07.03.2024р. арк. справи 98).

23.04.2024р. ОСББ «Лесі Українки, 140» звернулося до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як підписанта Договору № 1/355 від 18.07.2018р. від імені співвласників будинку за результатами конкурсу з проханням посприяти у вирішенні питання щодо припинення договірних відносин з колишнім управителем ТОВ «Житлорембудсервіс» та КП «НВФ «ВАС». Відповіді не отримано.

Позивач вважає, що співвласники будинку № 140 по проспекту Лесі Українки виконали всі передбачені чинним законодавством України умови для розірвання з Відповідачем Договору № 1/355 на управління будинком № 140 по проспекту Лесі Українки від 18.07.2018р. і самостійного управління останнім. Однак, колишній управитель будинку ТОВ «Житлорембудсервіс» грубо порушує норми чинного законодавства України й безпідставно утримує будинок в своєму управлінні вже не перший рік.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені ст.651 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) і за загальним правилом, викладеним у частині 1 цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку ч.1 ст.651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, згідно з ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зміна умов договору (чи його розірвання) у судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору відповідно до пункту 1 ч.2 ст.611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Статтею 188 Господарського кодексу України (далі ГК України) врегульовано порядок зміни та розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч.2). Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч.3). У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч.4).

Частинами 2 та 3 ст.188 ГК України встановлений порядок проведення сторонами договору переговорів щодо добровільної зміни чи розірвання договору. Частиною четвертою цієї статті визначено, що заінтересована сторона може звернутися до суду, якщо виник спір.

Право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає ст.16 ЦК України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення), та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони.

Відповідно до ст.385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласниками багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління врегульовані Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Згідно зі ст.1 означеного Закону:

багатоквартирний будинок - це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири;

управитель багатоквартирного будинку - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб;

управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Частиною 6 ст.5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначено, що у разі зміни форми управління багатоквартирним будинком особа, яка здійснювала управління, повинна передати наявну в неї технічну та іншу передбачену законодавством документацію на будинок особі, визначеній співвласниками такого будинку. У разі зміни управителя попередній управитель повинен передати наявну в нього технічну та іншу передбачену законодавством документацію на будинок новому управителю.

Відповідно до ч.1 ст.9 названого Закону управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Відповідно до ч.1 ст.11 означеного Закону управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Частинами 1, 4 пункту 5 статті 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" встановлено, що у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом.

Якщо протягом дії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного за результатами конкурсу, співвласники приймуть рішення про зміну форми управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя, співвласники мають право достроково розірвати такий договір, попередивши про це управителя, призначеного на конкурсних засадах, не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору.

Спеціальним законом, який регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку є Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Відповідно до ст.1 означеного Закону об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно зі ст.6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Державна реєстрація об`єднання проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання вважається утвореним з дня його державної реєстрації.

Статтею 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.22 означеного Закону для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право, зокрема, задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення, визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори. Договори з управителем укладаються об`єднанням відповідно до закону.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСББ «Лесі України, 140» () 23.11.2020р. було зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

10.12.2020р. на загальних зборах співвласники будинку АДРЕСА_1 прийняли рішення про розірвання Договору № 1/355 від 18.07.2018р. з управителем ТОВ «Житлорембудсервіс» та обрали уповноважену особу від співвласників для оформлення цього розірвання - Неліпу Євгена Тарасовича.

У п. 32 Договору № 1/335 від 18.07.2018р. визначено, якщо протягом дії договору про надання послуг з управління багатоквартирнім будинком, укладеного за результатами конкурсу, співвласники приймуть рішення про зміну форми управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя, співвласники мають право достроково розірвати такий договір, попередивши про це управителя не пізніше ніж за два місяці до дня розірвання договору.

Зміна Форми управління повинна підтверджуватися випискою з Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій та громадських Формувань, що підтверджує створення ОСББ в будинку, протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку про зміну Форми управління.

29.12.2020р. уповноважена особа співвласників Неліпа Є.Т. на виконання п. 32 Договору № 1/355 від 18.07.2018р. направив на адресу Відповідача лист з повідомленням про створення ОСББ в будинку АДРЕСА_1 та про прийняте рішення щодо розірвання Договору № 1/355 від 18.07.2018р., додавши до нього копію протоколу та виписки по ОСББ «Лесі Українки, 140» (арк. справи 33).

Крім того, 16.10.2023р. співвласники будинку АДРЕСА_1 знову провели загальні збори, на яких підтвердили свою позицію і прийняли рішення про здійснення управління будинком власними силами (шляхом самозабезпечення через ОСББ), дострокове розірвання Договору № 1/355 від 18.07.2018р. та обрання уповноваженої особи від співвласників на оформлення припинення взаємовідносин з колишнім управителем ОСОБА_1 ( арк. справи 48-95).

Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з повідомленням про державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лесі Українки, 140», з вимогою розірвати договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та повернути технічну документацію на будинок, проте відповідач у відповіді на звернення позивача ухилявся від задоволення правомірних вимог позивача з надуманих підстав. Факт волевиявлення співвласників багатоквартирного будинку стосовно зміни форми управління будинком підтверджується рішеннями, оформленими протоколами зборів співвласників № 1 від 10.12.2020 року та від 16.10.2023 року, про що було повідомлено відповідача.

Таким чином, зважаючи на рішення співвласників про створення ОСББ, вищезазначені положення Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», мета створення ОСББ має пряме та безпосереднє відношення до усіх питань, що стосуються будинку, а отже може мати власну, окрему від інтересів кожного окремого члена об`єднання, матеріально-правову зацікавленість у спорах, що стосуються будинку. Наявність матеріально-правової зацікавленості у ОСББ у правовідносинах, що виникають щодо будинку чи його складових, утримання, експлуатації та інших подібних питань є передумовою визнання за ОСББ самостійної процесуальної правосуб`єктності, а отже і права на звернення до суду із самостійним позовом.

Подібна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 908/1420/20.

Однак відповідач у даній справі безпідставно відмовляв позивачу у розірванні Договору № 1/355 від 18.07.2018р.

Передбачене законодавством та нормами договору право співвласників будинку на розірвання договору з управителем не залежить від будь-яких інших умов крім наявності відповідного рішення співвласників будинку та направлення існуючому управителю повідомлення з додержанням вищевказаного строку.

Отже, з огляду на вищенаведені норми законодавства, враховуючи висновки Верховного Суду у даній категорії спорів, в тому числі викладені в постановах від 26.11.2019 у справі № 908/549/19, від 29.07.2021 у справі № 908/2086/20, від 27.09.2022 у справі № 908/599/21 , та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про розірвання договору.

Заперечення Відповідача не спростовують викладеного вище та не є підставою для відмови у позові, а відтак не беруться судом до уваги при прийнятті рішення.

При цьому суд зазначає, що позивач у прохальній частині позову просив суд визнати договір розірваним з дати прийняття судового рішення, а не розірвати договір.

Право визначення предмету позову належить лише позивачу, який обирає правомірний та ефективний спосіб захисту прав та інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів, за загальним правилом, визначені частиною другою статтею 16 ЦК України, яка також передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Право особи на звернення до суду для розірвання договору у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 ЦК України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення) для захисту права.

Позовні вимоги та подані докази, у тому числі листування сторін, переконливо свідчать про намагання позивача саме розірвати договір в судовому порядку за рішенням суду.

Разом з тим, невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можуть бути витлумачені у відповідності до належного способу захисту прав (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 911/3135/20). Протилежний підхід не відповідав би завданням господарського судочинства (стаття 2 ГПК України).

За приписами частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі ( ч.2 ст. 2 ГПК України).

Близькі за змістом висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі №904/7803/21 (пункт 6.46), від 20 вересня 2023 року у справі №910/3453/22 (пункт 58), від 01.05.2025 року у справі № 369/1457/22 та ін.

Некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду (ВС КЦС справа № 372/2583/18 від 15.09.2021 р.).

З урахуванням наведеного суд вважає, що позивач прагне саме розірвати договір з дати винесення судового рішення, вказану позовну вимогу суд задовольняє за наведеним вище мотивуванням.

Норма пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява №36760/06, § 230).

У даній справі позивач просив суд розірвати договір з дати прийняття рішення суду, рішення суд прийняв в судовому засіданні 08.05.2025 року.

Суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин принципи розумності і справедливості (п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України) та міркування здорового глузду.

Так, визначення дати розірвання договору датою набуття рішенням суду законної сили перетворює цей юридичний момент в невизначений. За обставин змагального судового провадження, права на апеляційне оскарження судового рішення, ускладненості апеляційного розгляду внаслідок повномасштабної агресії РФ, можливості проведення судових засідань, строки вирішення спору апеляційною інстанцією можуть бути тривалими.

Частина 5 ст. 188 ГК містить імперативні приписи про те, що якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Тобто, вказана норма передбачає можливість встановлення рішенням суду строку, з якого до умов договору вносяться зміни чи договір є розірваним.

Суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування частини 5 статті 188 Господарського кодексу України, викладеного у постановах від 26.06.2018 у справі № 922/2883/16, від 31.10.2018 у справі № 916/170/18, від 10.02.2021 у справі № 908/288/20, відповідно до якого частина 5 статті 188 Господарського кодексу України передбачає, що суд має право встановити у рішенні дату зміни або розірвання договору, яка може бути іншою, ніж дата набрання чинності рішенням суду, а тому задовольняє вимогу про розірвання договору саме з дати прийняття рішення суду, тобто з 08.05.2025 року.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Відповідно до положень ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Розподіляючи витрати по сплаті судового збору суд зазначає, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача з огляду на задоволених вимог.

Керуючись статтями 129,232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Розірвати Договір №1/355 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 18.07.2018 року, що укладений між Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлорембудсервіс" (вул. Полковника Гегечкорі, 32, м. Кременчук, Полтавська область, 39605, фактична адреса вул.Небесної Сотні, 32, м. Кременчук, Полтавська область, 39605 ) з 08.05.2025 року.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлорембудсервіс" (вул. Полковника Гегечкорі, 32, м. Кременчук, Полтавська область, 39605, фактична адреса вул. Небесної Сотні, 32, м. Кременчук, Полтавська область, 39605 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Лесі Українки, 140", проспект Лесі Українки, 140, м. Кременчук, Полтавська область, 39622, ) 3028 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

Рішення підписано 14.05.2025 року

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 256-257 ГПК України.

Суддя О.М. Тимощенко