ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті додаткового рішення

"13" травня 2025 р. м. Одеса Справа № 916/5264/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Бойченко О.Р.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Фінеєєв Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

зареєстроване 06.05.2025 р. за вх. № 2-697/25

клопотання ОСОБА_1

про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу

по справі № 916/5264/24

за позовом ОСОБА_1

до Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить скасувати рішення Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі Комітет) від 19.09.2024 р. № 65/83-р/к (справа № 65/3403/2024) щодо визнання дій фізичної особи-підприємця Когана Г.М. порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбачений статтею 15-1 Закону України ,,Про захист від недобросовісної конкуренції, у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, а саме неправдивих відомостей внаслідок обраного способу викладення інформації про відповідність категорії (зірковості) готелю ,,Одеський дворик/Residence Odesskiy dvorik.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.04.2025 р. у справі № 916/5264/24: позов задоволено частково; визнано недійсним рішення Комітету від 19.09.2024 р. № 65/83-р/к (справа № 65/3403/2024) щодо визнання дій Фізичної особи-підприємця Когана Г.М. порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченим статтею 15-1 Закону України ,,Про захист від недобросовісної конкуренції, у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, а саме неправдивих відомостей внаслідок обраного способу викладення інформації про відповідність категорії (зірковості) готелю ,,Одеський дворик/Residence Odesskiy dvorik; в решті позову відмовлено; стягнуто з Комітету на користь Когана Г.М. 2422,40 грн судового збору.

Коганом Г.М. подано до Господарського суду Одеської області письмове клопотання (зареєстроване 06.05.2025 р. за вх. № 2-697/25), в якому просить стягнути з Комітету витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40000,00 грн.

Обґрунтовуючи клопотання, позивач зазначає, що: у позовній заяві міститься орієнтований розрахунок витрат, пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги адвоката, у розмірі 40000,00 грн та вказано, що докази щодо підтвердження таких витрат сторона має направити до суду протягом 5-ти днів у разі ухвалення рішення на користь позивача; 20.11.2024 р. між адвокатом Ганганом В.Г. та ОСОБА_1 укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги, відповідно до якого вартість гонорару за договором складається із загального витраченого часу адвокатом, що обраховується за погодинною ставкою в розмірі 4000,00 грн за одну годину роботи; 02.05.2025 р. між адвокатом та клієнтом складено акт про надання правової допомоги, за змістом якого правова допомога надавалась позивачу сукупно 10 годин, у т.ч. на вивчення матеріалів справи Комітету, складання та подання позову до суду, представництво інтересів позивача у судових засіданнях.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.05.2025 р. призначено вказане вище клопотання до розгляду в засіданні суду на 13.05.2025 р.

09.05.2025 р. від Комітету надійшли письмові пояснення (зареєстровані за вх. № 14906/25), в яких просить відмовити у задоволенні клопотання, оскільки:

- справа не є юридично складною, спір є немайновим, правові позиції сторін були сталими, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, кількість документів, які підлягали дослідженню, була невеликою, розгляд справи по суті тривав протягом двох судових засідань, у яких адвокат брав участь у режимі відеоконференції;

- в акті про надання правової допомоги від 02.05.2025 р. відсутня належна деталізація наданих послуг, не наведено конкретного змісту виконаних аналітичних робіт, зокрема, які саме правові позиції та судова практика аналізувалися; відсутні детальні відомості про складність підготовлених документів, у зв`язку з чим викликає сумнів економічна обґрунтованість судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн. Більш того, часові витрати на кожен етап роботи виглядають надмірними, особливо з огляду на стандартну практику підготовки документів під час судового розгляду;

- позивачем не проведено оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, та не надано розрахунку щодо змісту виконаних робіт, а, отже, виходячи з правової позиції, наведеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16, це є підставою для відмови у задоволенні клопотання;

- вимоги законодавства щодо процедури подання доказів стосовно судових витрат позивачем не дотримано, адже у своїй позовній заяві ОСОБА_1 надав орієнтовний розрахунок витрат, разом з тим не подав докази про понесені судові витрати, необхідні для надання правничої допомоги, у встановлений строк до закінчення судових дебатів та не заявляв про наявність поважних причин, що обумовили неможливість подати такі докази у цей строк та надання їх у п`ятиденний строк після ухвалення судового рішення. Фактично судове рішення ухвалено 10.04.2025 р., а клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу із копіями документів, що їх підтверджують, представником позивача подано до суду 06.05.2025 р., тобто через 25 днів після ухвалення вказаного рішення, що з урахуванням правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 19.07.2021 р. у справі № 910/16803/19, від 27.01.2022 р. у справі № 921/221/21, від 31.05.2022 р. у справі № 917/304/21, від 29.06.2022 р. у справі № 161/5317/18, від 07.11.2024 р. у справі № 906/835/23, повинно мати наслідком відмову суду у прийнятті додаткового рішення.

Представник позивача у судове засідання 13.05.2025 р. з невідомих причин не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставлення ухвали в електронний кабінет адвоката.

Господарський суд вказує, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст.129 ГПК України).

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч.3 та 4 ст.126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5 та 6 ст.126 ГПК України).

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у ч.4 ст.129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

Питання розподілу між сторонами судових витрат суд вирішує під час ухвалення рішення суду і зазначає про це в резолютивній частині (п.5 ч.1 ст.237, п.2 ч.5 ст.238 ГПК України). Між тим суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (ч.3 ст.244 ГПК України).

Водночас, положеннями ч.1 ст.221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Така норма кореспондується з ч.8 ст.129 ГПК України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень ст.ст.124,129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 19.07.2021 р. у справі № 910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 р. у справі № 921/221/21 та від 31.05.2022 р. у справі № 917/304/21);

- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 р. у справі № 161/5317/18).

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у додатковій постанові від 17.12.2021 р. у справі № 10/5026/290/2011(925/1502/20) та постанові від 07.11.2024 р. у справі № 906/835/23.

Як вже вказано вище, рішенням господарського суду від 10.04.2025 р. позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір, проте питання щодо розподілу витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката, не вирішено. З цією метою представник Когана Г.М. звернувся до суду 06.05.2025 р. з клопотанням про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у сумі 40000,00 грн.

У позовній заяві ОСОБА_1 надав орієнтовний розрахунок витрат, пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги адвоката, та вказав, що докази щодо підтвердження витрат сторона має направити до суду протягом 5-ти днів у разі ухвалення рішення на користь позивача.

При цьому з матеріалів справи не вбачається, що позивач до закінчення судових дебатів зробив заяву про розподіл 40000,00 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвоката.

Таким чином, у цій справі позивачем невчасно визначено розмір витрат на правничу допомогу адвоката з метою їх розподілу відповідно до вимог ч.3 ст.126 ГПК України та не зроблено відповідну заяву про розподіл цієї суми. Зазначене порушує такі принципи господарського судочинства як змагальність та правова визначеність.

Враховуючи викладене, в т.ч. на підставі ч.4 ст.236 ГПК України зміст правових висновків, зроблених в описаних вище постановах Верховного Суду, господарський суд зазначає, що позивачем не дотримано процесуальних вимог стосовно заявлення до відшкодування суми судових витрат (крім судового збору), тому відсутні достатні передумови для ухвалення судового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу за клопотанням ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.126,129,221,233-235,244 ГПК України, постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 (зареєстроване 06.05.2025 р. за вх. № 2-697/25) про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала набрала законної сили в день її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено 19 травня 2025 р.

Суддя Л.В. Лічман