ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2025 р. Справа №914/1132/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.,

суддів Галушко Н.А.,

Желіка М.Б.,

секретар судового засідання Хом`як Х.А.

розглянувши апеляційну скаргу Львівської міської ради

на рішення Господарського суду Львівської області від 28.01.2025 (повне рішення 30.01.2025, суддя Козак І.Б.)

у справі №914/1132/23

за позовом Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Перехрестя», м. Львів

про скасування державної реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомого майна

за участю представників:

від позивача Наконечна О.М.

від відповідача Царук А.П. (засновник), Лосин О.Б., Куть Н.В.

Львівська міська рада 10.04.2023 звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перехрестя» про скасування державної реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомого майна: будівлю шашличної загальною площею 79,4 м2 на вул. Поліська, 2 у м. Львові (реєстраційний номер майна 23772437) з припиненням права власності ТОВ «Перехрестя» на об`єкт нерухомого майна: будівлю шашличної загальною площею 79,4 м2 на вул. Поліська, 2 у м. Львові (реєстраційний номер майна 23772437).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на положення ст.ст. 16, 179, 182, 327, 346, 349 ЦК України, ст.ст. 12, 83 ЗК України, ст. ст. 2, 5, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 10, 16, 26, 60, 80 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та зазначає, що державна реєстрація права власності на неіснуючий об`єкт на земельній ділянці комунальної власності порушує права власника територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, яка не може нею розпорядитися.

Господарський суд Львівської області в рішенні від 27.07.2023 у справі №914/1132/23 в задоволенні позовних вимог Львівської міської ради відмовив, оскільки встановив відсутність обставин порушення права позивача, позаяк наявні в матеріалах справи докази не підтвердили факту повного знищення майна відповідача, розташованого на спірній земельній ділянці.

Львівська міська рада не погодилась з ухваленим рішенням місцевого господарського суду та оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 рішення місцевого господарського суду скасовано в частині позовної вимоги про припинення права власності на об`єкт нерухомого майна; в решті вказане рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Позивач не погодився з постановою суду апеляційної інстанції та оскаржив таку в касаційному порядку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 14.02.2024 ухвалив постанову, якою касаційну скаргу Львівської міської ради задоволив частково; постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.11.2023, додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.12.2023, рішення Господарського суду Львівської області від 27.07.2023 і додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 10.08.2023 у вказаній справі скасував; справу за № 914/1132/23 направив на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Господарський суд Львівської області в рішенні від 28.01.2025 у цій справі встановив, що будівля шашличної фактично існує, відновлена відповідачем та знаходиться на спірній ділянці за адресою: м. Львів, вул. Поліська, 2, а тому відсутні підстави для задоволення цього позову про скасування державної реєстрації права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Перехрестя» на об`єкт нерухомого майна: будівлю шашличної загальною площею 79,4 м2 на вул. Поліська, 2 у м. Львові (реєстраційний номер майна 23772437) з припиненням права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Перехрестя» () на об`єкт нерухомого майна: будівлю шашличної загальною площею 79,4 м2 на вул. Поліська, 2 у м. Львові (реєстраційний номер майна 23772437) на підставі ст.349 ЦК України.

Позивач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду, оскаржив його в апеляційному порядку з посиланням на те, що вказане рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права та вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, відтак рішення суду підлягає скасуванню з таких підстав:

- позивач стверджує, що за ТзОВ «Перехрестя» на вул. Поліській, 2 зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна, який фактично не існує як предмет матеріального світу. Факт знищення майна позивач підтверджує актом обстеження земельної ділянки за №22 від 28.10.2022, складеним за результатами обстеження земельної ділянки на вул. Поліській, 2, а також листом ЛКП «Львівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 04.07.2023 №4-230201, в якому йдеться про те, що будівля шашличної площею 79,4 м2, розташована на означеній ділянці, зруйнована. Отже, факт знищення шашличної на вул. Поліській, 2 засвідчений повноважним органом на здійснення технічної інвентаризації. Водночас, позивач наголошує на тому, що будівля шашличної була знищена повністю, перестала існувати як об`єкт матеріального світу, натомість відповідачем було розпочато нове будівництво, а не відновлення будівлі шашличної, як помилково стверджує останній. Разом з тим, для здійснення нового будівництва, відповідач повинен був одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, натомість, відповідач звернувся в Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради для видачі дозволу на тимчасове порушення благоустрою на території Личаківського району для встановлення тимчасової огорожі для проведення робіт з відновлення окремих конструкцій будівлі;

- власником земельної ділянки на вул. Поліська, 2 у м. Львові є територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради на підставі п. а ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України. Ухвалою Львівської міської ради від 10.10.2019 за №5715 ТОВ «Перехрестя» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку площею 0,0210 га в межах червоних ліній вулиці без права капітального будівництва та посадки багаторічних насаджень на вул. Поліській, 2 (кадастровий номер :08:007:0134) в оренду терміном на 3 роки для обслуговування будівлі (код КВЦПЗ 16.00 - землі запасу (земельні ділянки кожної категорії землі, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, перевівши їх із земель, що не надані у власність або користування; договір оренди земельної ділянки не було укладено. Зміни до ухвали Львівської міської ради від 10.10.2019 за №5715 «Про затвердження ТОВ «Перехрестя» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Поліській, 2», а також щодо продовження терміну оренди земельної ділянки Львівською міською радою не приймалися. Разом з тим, вказаною ухвалою зобов`язано ТОВ «Перехрестя» у тримісячний термін укласти з Львівською міською радою договір оренди землі, встановивши річну орендну плату за землю у розмірі 8 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та зареєструвати його у встановленому порядку. Вимоги ухвали не виконані, договір оренди земельної ділянки між Львівською міською радою та ТОВ «Перехрестя» укладено не було, тому відповідач користується земельною ділянкою без достатньої правової підстави;

- крім цього, апелянт вважав за доцільне зазначити, що на розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/2095/24 за позовною заявою Першого заступника керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перехрестя» про зобов`язання звільнити (повернути) земельну ділянку за адресою м. Львів, вул. Поліська, 2 та привести її у придатний для використання стан;

- позивач також наголошує, що за інформацією, наданою Управлінням архітектури та урбаністики від 27.06.2023 за №4-2401-8617, відповідно до відкоригованого Генерального плану міста Львова, затвердженого ухвалою сесії Львівської міської ради від 30.09.2010 за №3924, земельна ділянка на вул. Поліській, 2 знаходиться в межах червоних ліній. В межах червоних ліній вулиць забороняється нове капітальне будівництво, реконструкція та посадка багаторічних насаджень. З огляду на вказане, будь-яке будівництво (в тому числі відновлення шашличної) на земельній ділянці на вул. Поліській, 2 заборонено;

- апелянт зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на порушення прав власника земельної ділянки Львівської міської ради, яка через зареєстроване право власності на будівлю за вказаною адресою позбавляється можливості реалізації свого права в повному обсязі.

З огляду на вказані обставини, позивач просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду, а його позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи позивача, покликаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, що вбачається з наступного:

- підставою позовних вимог спору у даній справі є відсутність будівлі шашличної на вул. Поліська, 2 у м. Львові. Так, у власності відповідача перебуває об`єкт нерухомого майна будівля шашличної площею 79,4 м2, яка знаходиться на вул. Поліська, 2 у м. Львові (надалі будівля шашличної), державну реєстрацію права власності на який за відповідачем було проведено 26.06.2008, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових права на нерухоме майно від 06.04.2023 за №328331078. Відповідач зазначає, що 12.11.2017 на вул. Поліська, 2 у м. Львові на його об`єкті виникла пожежа, що підтверджується листом Управління запобігання надзвичайним ситуаціям та цивільного захисту по Львівській міській територіальній громаді ГУ ДСУ з НС у Львівській області від 25.09.2023 №58-123-1757/58-113. З метою належного відновлення будівлі шашличної після пожежі з дотриманням вимого чинного законодавства відповідач, як її власник, звернувся до ліцензованого суб`єкта господарювання для виготовлення відповідного проекту щодо її відновлення. Оригіналом звіту за результатами технічного обстеження конструкцій шашличної на вул. Поліська, 2 у м. Львові підтверджується, що існуючий фундамент будівлі шашличної, яка перебуває у власності ТОВ «Перехрестя», є абсолютно придатним для того, щоб відновити дану будівлю у попередніх розмірах та поверховості згідно представленого проєкту та технічного паспорту. Згодом, 28.09.2023 відповідач звернувся в Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради з відповідною заявою, в якій просив надати інформацію про те: чи потрібно для відновлення та відбудови будівлі шашличної отримання документів, що надають право на виконання будівельних робіт відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». У відповідь на вказане звернення Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради листом від 05.10.2023р. №0006-вих-122586 повідомила, що відповідно до п. 13 Переліку будівельних робіт, отримання дозвільних документів для відновлення будівлі шашличної не вимагається. Таким чином, відповідач, після отримання дозволу Личаківської районної адміністрації № 87 на тимчасове порушення благоустрою на території Личаківського району для встановлення тимчасової огорожі для проведення роботи з відновлення окремих конструкцій будівлі без зміни їх геометричних розмірів з терміном виконання з 30.10.2023 по 30.10.2024, який потім був продовжений з 31.10.2024 по 30.01.2025, а також після отримання відповідних експертиз проєкту будівництва та експертного звіту щодо розгляду проєктної документації, розпочав роботи з капітального ремонту (відновлення) будівлі шашличної. Тобто, станом на даний час вищенаведене містобудівне законодавство України передбачає можливість повного відновлення будівлі, яка була втрачена у зв`язку із настанням надзвичайної ситуації, а тому будівля шашличної, що розташована на вул. Поліській, 2 у м. Львові і належить відповідачу на праві приватної власності є відновленою, що підтверджується переліченими вище доказами. Відтак, вказане свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки права позивача жодним чином не є порушеними;

- крім цього, відповідач звертає увагу суду на те, що в період з 10.10.2019 по 30.09.2023, а також з 01.10.2023 по 31.12.2024 він здійснював оплату за користування земельною ділянкою на вул. Поліській, 2 у м. Львові, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями;

- відповідач вважає неспроможними доводи апелянта про те, що на спірній земельній ділянці заборонено будь-яке будівництво через розміщення такої ділянки в межах червоних ліній вулиць, оскільки на момент затвердження ухвалою Львівської міської ради від 30.09.2010 №3924 відкоригованого генерального плану міста Львова, яким передбачено, що земельна ділянка на вул. Поліська, 2 у м. Львові знаходиться в межах червоних ліній вулиць, відповідач уже був власником будівлі шашличної, що розташована на цій ділянці. Також, відповідач був власником будівлі шашличної і на момент затвердження ухвалою Львівської міської ради від 01.12.2016 №1283 плану зонування територій Личаківського району, а відтак є абсолютно безпідставним твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що відновлення будівлі шашличної заборонено. Разом з тим, відповідач покликається на ухвали Львівської міської ради від 10.10.2019 за №5715 «Про затвердження ТОВ «Перехрестя» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Поліська 2» і від 15.09.2016 за № 1014 «Про надання ТОВ «Перехрестя» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Поліська 2», в яких вказано, що земельна ділянка за кадастровим номером :08:007:0134 площею 0,0210 га на вул. Поліська, 2 відводиться відповідачу в межах червоних ліній вулиці без права капітального будівництва та для обслуговування будівлі. Враховуючи, що внаслідок пожежі майно відповідача було пошкоджено, а відтак у відповідача наявні усі правові підстави для його відновлення в межах тих розмірів, які передбачені вказаними правовстановлюючими документами, що беззаперечно свідчить про безпідставність тверджень позивача;

- водночас, з огляду на право власності на будівлю шашличної та покликаючись на принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, відповідач вважає, що до нього як до власника майна, перейшло й право користування земельною ділянкою, на якій розташоване таке майно, а відтак ТОВ «Перехрестя» має усі правові підстави для оформлення речових прав на земельну ділянку, на якій знаходиться належне йому на праві власності майно, у тому розмірі, який необхідний для обслуговування цього майна. Тому, є абсолютно безпідставним твердження позивача про те, що державна реєстрація права власності на неіснуючий об`єкт на земельній ділянці комунальної власності порушує права власника такої земельної ділянки територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, яка не в змозі нею розпорядитися.

Вказане вище свідчить про те, що відповідачем жодним чином не порушено прав позивача, а позивачем належно не обґрунтовано позовні вимоги та не надано відповідних доказів, що їх підтверджують.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.

В дане судове засідання прибули представники обох сторін, які підтримали свої доводи, міркування та заперечення щодо суті даного спору.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судова колегія встановила таке:

Власником земельної ділянки за адресою: м. Львів, вул. Поліська, 2, є територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради на підставі п. а ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України.

ТОВ «Перехрестя» є власником будівлі шашличної площею 79,4 м2, що знаходиться на вул. Поліська, 2 у м. Львові, вартість якого становить 28675 грн, що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.06.2008, номер витягу 19331486, серія ССК №777975. Підставою виникнення права власності є рішення Господарського суду Львівської області від 14.09.2001 у справі № 1/485-22/316. (а.с.11, т.1). Вказане додатково підтверджується інформацією з Державного реєстру речових права на нерухоме майно від 06.04.2023 за №328331078, реєстраційним посвідченням Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 22.10.2001 серія КММ №013019, які містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Львівської міської ради від 15.09.2016 за №1014 ТОВ «Перехрестя» було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Поліській, 2 у м. Львові.

Ухвалою Львівської міської ради від 10.10.2019 №5715 ТОВ «Перехрестя» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку площею 0,0210 га в межах червоних ліній вулиці без права капітального будівництва та посадки багаторічних насаджень на вул. Поліській, 2 (кадастровий номер :08:007:0134) в оренду терміном на 3 роки для обслуговування будівлі (код КВЦПЗ 16.00 - землі запасу (земельні ділянки кожної категорії землі, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, перевівши їх із земель, що не надані у власність або користування) (а.с.12, т.1).

Договір оренди земельної ділянки сторонами укладено не було.

23.12.2019 ТОВ «Перехрестя» звернулося до Львівської міської ради з листом, в якому просило внести зміни до прийнятої ухвали від 10.10.2019 №5715 «Про затвердження ТОВ «Перехрестя» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Поліській, 2». Управлінням земельних ресурсів підготовлено проект ухвали, якою передбачалося внесення відповідних змін.

Вказаний проект ухвали був відхилений на сесії Львівської міської ради від 07.09.2020, у зв`язку з тим, що не набрав необхідної кількості голосів.

Зміни до ухвали Львівської міської ради від 10.10.2019 за №5715 «Про затвердження ТОВ «Перехрестя» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Поліській, 2», а також щодо продовження терміну оренди земельної ділянки Львівською міською радою не приймалися.

12.11.2017 на вул. Поліській, 2 у м. Львові відбулася пожежа, внаслідок якої майно відповідача було пошкоджено, що підтверджується листом Управління запобігання надзвичайним ситуаціям та цивільного захисту по Львівській міській територіальній громаді ГУ ДСУ НС у Львівській області від 25.09.2023 за №58-123-1757/58-113.

22.10.2022 провідним спеціалістом відділу державного контролю за використанням та охороною земель м. Львова Управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради, провідним спеціалістом відділу районних архітекторів Управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради, начальником відділу укладання договорів оренди землі Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради було здійснено обстеження земельної ділянки на вул. Поліській, 2, за результатами якого було складено акт за №22 від 28.10.2022.

В результаті обстеження земельної ділянки відповідальними особами було виявлено, що будівля шашличної загальною площею 79,4 м2 (реєстраційний номер майна 23772437), яка перебуває у власності ТОВ «Перехрестя» на вул. Поліській, 2 у м. Львові, зруйнована. На земельній ділянці виявлено залишки бетонної стяжки та будівельного сміття (фотофіксація у матеріалах справи). На цій підставі, 10.04.2023 Львівська міська рада звернулася до суду з даним позовом.

02.06.2023 ТОВ «Перехрестя» звернулося до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради з листом, долучивши до нього правовстановлюючі документи на майно, в якому повідомило про те, що з 20 червня 2023 відповідач, як власник майна, буде проводити його відновлення за власні кошти та із залученням відповідних спеціалістів.

28.09.2023 ТОВ «Перехрестя» звернулося до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради із запитом, в якому просило надати інформацію про те, чи потрібно для відновлення та відбудови майна отримання дозвільних документів.

У відповідь на вказану заяву відповідача Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради листом від 05.10.2023 №0006-вих-122586 повідомила, що відповідно до п. 13 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №406 (надалі Перелік будівельних робіт), для відновлення окремих конструкцій будівель та споруд з метою ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій (аварій) та відновлення функціонування об`єктів, призначених для забезпечення життєдіяльності населення, без зміни їх геометричних розмірів, отримання дозвільних документів не потребується.

Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради відповідачу було надано дозвіл за №87 на тимчасове порушення благоустрою на території Личаківського району для встановлення тимчасової огорожі для проведення робіт з відновлення окремих конструкцій будівлі без зміни їх геометричних розмірів, відповідно до поданої схеми плану тимчасової огорожі за адресою: м. Львів, вул. Поліська, 2, яким, зокрема, дозволено виконувати роботи із відновлення окремих конструкцій будівлі без зміни їх геометричних розмірів; термін виконання робіт визначено з 30.10.2023 по 30.04.2024, згодом термін виконання робіт було продовжено, початок яких визначено 01.05.2024, кінець 30.10.2024.

ТОВ «Перехрестя» 16.09.2024 звернулося до міськради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Поліська,2 у м. Львові для обслуговування будівель торгівлі орієнтовною площею 0,1169 га.

20.09.2024 комісією працівників Управління державного контролю за використанням та охороною земель ЛМР проведено обстеження спірної земельної ділянки, за результатами якого було складено акт за №239, в якому зафіксовано, що на земельній ділянці знаходиться бетонна будівля складної конфігурації орієнтовними розмірами 13м*6,6м, висотою 4,3м; деякі стіни будівлі частково із цегли, решта стін відсутні; територія навколо земельної ділянки огороджена листами металопрофілю, на загородженій території стоїть будівельний вагончик. До вказаного акта додані фотографії з обстеження ділянки.

У відповідь на звернення відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Поліській, 2 у м. Львові Управління земельних ресурсів ЛМР листом від 25.09.2024 за №2403 вих-136207 повідомило ТОВ «Перехрестя», що згідно з планом зонування територій Личаківського району м. Львова, затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 01.12.2016 №1283, земельна ділянка площею 0,0210 га з кадастровим номером :08:007:0134, що знаходиться в межах червоних ліній, розміщена в межах функціональної зони ТР-2 зона транспортної інфраструктури (вулична мережа). Відтак, у межах функціональної зони ТР-2 зона транспортної інфраструктури (вулична мережа), не передбачено будівництво та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ -03.07).

Матеріали справи також містять:

- копію платіжної інструкції на суму 2403,00 грн, період 01.01.2024-31.12.2024, призначення платежу: «Переказ за користування земельною ділянкою згідно з ухвалою ЛМР на вул. Поліська, 2 ТОВ «Перехрестя» через Царук А.П.»;

- лист Управління державного контролю за використанням та охороною земель ЛМР від 16.01.2025 за №2412-вих-5916, яким надіслано відповідачу акт обстеження земельної ділянки за №239 від 20.09.2024;

- звіт, складений за результатами технічного обстеження конструкцій шашличної на вул. Поліська, 2 у м. Львові, який поданий відповідачем (а.с.87-119, т.1).

Отож, за твердженнями позивача, внаслідок зареєстрованого права власності на неіснуючий об`єкт порушено права, майнові інтереси законного власника земельної ділянки - територіальної громади м. Львова, що слугувало підставою для звернення з даним позовом до суду про скасування державної реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомого майна на вул. Поліській, 2 у м. Львові з припиненням права власності ТОВ «Перехрестя» на вказаний об`єкт нерухомого майна.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши та дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши подані сторонами докази та надані суду пояснення, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід змінити та викласти його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, з огляду на таке:

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України, як і інші закони, передбачає значну кількість способів захисту. Але це не означає, що позивач може зажадати та вимагати застосування судом їх усіх чи кількох із них одночасно, або застосування будь-якого способу захисту за своїм вибором. Кожен із способів захисту спрямований на досягнення певного правового результату, притаманного лише йому. Тому конкуренції способів захисту законодавчо не передбачено.

Реалізація права на захист цивільних прав здійснюється за допомогою способів захисту, якими є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18).

Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, то такий спосіб захисту відповідає критерію належності. Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність - це можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача.

Європейський суд з прав людини у п. 75 рішення у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 зазначив про те, що засіб захисту, що вимагається ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці.

Велика Палата Верховного Суду також зазначала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень, тощо, суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач внаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними своїх прав, передбачених відповідним кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 9901/172/20, від 01.07.2021 у справі № 9901/381/20, від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18, від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14, від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц).

З матеріалів та обставин цієї справи вбачається, що Львівська міська рада звернулася до суду з позовними вимогами про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна на вул. Поліській, 2 у м. Львові за ТОВ «Перехрестя» (відповідачем) з припиненням його права власності на цей об`єкт, обґрунтовуючи своє звернення тим, що майно відповідача є знищеним, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про право на неіснуюче нерухоме майно, що порушує права власника земельної ділянки Львівської міської ради, яка через вказану реєстрацію позбавляється можливості реалізації в повному обсязі свого права власності.

З наведеного слідує, що спір у цій справі є спором про стверджуване порушення цивільного права та законного інтересу позивача, як власника землі, з боку юридичної особи шляхом встановлення її речового права на нерухоме майно, яке на час звернення з цим позовом було відсутнє на вказаній земельній ділянці з огляду на знищення, та державній реєстрації такого права. Зі змісту позовної заяви та неодноразово поданих апеляційних скарг вбачається, що метою звернення Львівської міської ради з вказаними позовними вимогами фактично є усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою, на якій розміщене майно відповідача.

Законодавець у ч. 1 ст. 316 ЦК України закріпив норму, відповідно до якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності, інші речові права захищаються загальними (гл. 3 ЦК України) і спеціальними способами захисту (гл. 29 ЦК України).

До речово-правових позовів відносяться, зокрема, позови про: витребування речі із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов позов неволодіючого власника про витребування майна від володіючого невласника (ст. ст. 387, 388 ЦК України)); про усунення перешкод, не пов`язаних із позбавленням володіння (негаторний позов (ст. 391 ЦК України)). При цьому, негаторний і віндикаційний позови є взаємовиключними.

Аналіз ст. 391 Цивільного кодексу України, свідчить про те, що позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Зміст негаторного позову становлять вимоги позивача (власника або іншої особи, уповноваженої законом, статутом чи договором) про усунення порушень, не пов`язаних з позбавленням права володіння. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 926/3881/17.

Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку, ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. За змістом статті 391 ЦК України негаторний позов застосовується для захисту від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння.

За змістом правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених, зокрема, у постановах від 18.01.2023 у справі № 369/10847/19, від 15.11.2023 у справі № 911/351/22, протиправне зайняття земельної ділянки, яка у законний спосіб не вибувала з державної власності, слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння чи порушенням права власності держави чи відповідної територіальної громади, а таке порушене право захищається негаторним позовом.

З огляду на викладене, колегія суддів звертає увагу на те, що у зазначеному висновку йдеться не про державну реєстрацію права власності за порушником, а про вчинення фізичних дій щодо земельної ділянки - її зайняття. Відповідно до принципу реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном його фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на таке майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. У таких випадках підлягає застосуванню стаття 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов).

Обрання способу захисту - це прерогатива позивача. Разом з тим, свобода в обрані способу захисту передбачає й покладення на позивача ризику відмови в задоволенні позовних вимог у зв`язку із неналежністю чи неефективністю заявленого захисту.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 та багатьох інших.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18.

З огляду на предмет і підстави заявленого Львівською міською радою позову, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, судова колегія дійшла до висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права, що, з врахуванням наведеної актуальної судової практики, є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами ст. 275 ГПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги належить право, зокрема, змінити рішення суду.

У відповідності до норм ст. 277 ГПК України, підставами, зокрема, для зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Таким чином, з врахуванням наведеного, судова колегія не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, позаяк суд першої інстанції дійшов правильних та обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, однак, не врахував, при цьому, обрання позивачем неналежного способу захисту його порушених прав. Відтак, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення місцевого господарського суду, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 277, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні апеляційної скарги Львівської міської ради відмовити.

Рішення Господарського суду Львівської області від 28.01.2025 у справі № 914/1132/23 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

повна постанова складна 20.05.2025

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік