ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. Справа №5/79

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Шатан Т.О.

представники сторін:

позивача: Рисовський І.Г.,

відповідача: не з`явився,

Пустомитівського ВДВС: Горбатюк М.Б.,

розглянувши матеріали апеляційних скарг Фермерського господарства «Рисовський» б/н від 28.02.2025 (вх. суду від 28.02.2025 № 01-05/554/25) та Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції б/н від 27.02.2025 (вх. суду від 28.02.2025 № 01-05/552/25)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.02.2025 (повний текст складено 17.02.2025, суддя М.М. Петрашко)

у справі № 5/79

за позовом: Фермерського господарства «Рисовський», с. Зубра, Львівська обл.

до відповідача: Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Рисовський" звернулось до Господарського суду Львівської області зі скаргою на дії Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у справі №5/79 за позовом Фермерського господарства «Рисовський» до відповідача Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про зобов`язання вчинити дії, в якій скаржник просив визнати протиправну бездіяльність державного виконавця при виконанні наказу господарського суду №5/79 від 13.10.1994 та зобов`язати вчинити виконавчі дії відповідно до чинного законодавства а саме:

- призначити судово-земельну експертизу для визначення накладення площ спірних земельних ділянок з площею присудженої земельної ділянки;

- витребувати з незаконного володіння присуджену земельну ділянку наказом господарського суду №5/79 від 13.10.1994 із незаконного володіння земельних ділянок з кадастровим номером №:03:000:0008 та №:03:000:0009 та передати стягувачу ФГ "Рисовський";

- зобов`язати Солонківську сільську раду видати витяг на право власності на присуджену земельну ділянку з присвоєним кадастровим номером.

Відповідно до уточненої скарги на дії ДВС скаржник просив визнати протиправну бездіяльність державного виконавця при виконанні наказу господарського суду №5/79 від 13.10.1994 та зобов`язати вчинити виконавчі дії відповідно до чинного законодавства а саме:

- призначити судово-земельну експертизу для визначення накладення площ спірних земельних ділянок з площею присудженої земельної ділянки наказом №5/79 від 13.10.1994;

- витребувати з незаконного володіння присуджену земельну ділянку наказом господарського суду №5/79 від 13.10.1994 із незаконного володіння земельних ділянок з кадастровим №:03:000:0008 та №:03:000:0009 та передати стягувачу ФГ «Рисовський»;

- зобов`язати внести запис до Державного реєстру прав на підставі судового рішення.

В обґрунтування поданої скарги на дії ДВС, заявник зазначив, що у Пустомитівському відділі державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Львівської області №5/79 від 13.10.1994 про зобов`язання Львівської регіональної філії Центру державного земельного кадастру до 13.10.1994 виділити фермерському господарству "Рисовський" 4 га землі під розширення землі фермерському господарству із ділянки 17 га землі, яку додатково відведено Зубрянській сільській раді в запас із земель радгоспу "Львівський".

У скарзі скаржник зазначає, що після відмови боржника у будь який найменш обтяжливий для боржника альтернативний спосіб виконати наказ суду №5/79 від 13.10.1994, подані скаржником заяви виконавцю від 31.10.2023, 15.12.2023 та 18.03.2024 з проханням виконати наказ суду №5/79 від 13.10.1994 безпідставно не були розглянуті, чим на думку скаржника продовжується порушення його прав, а виконавче провадження не завершене і не вчиняються виконавчі дії.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, ФГ "Рисовський" посилався на постанову Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №922/614/19 (провадження №12-157гс19), відповідно до якої у спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права.

Також скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №199/8324/19 (провадження №14-212цс21), в якій зазначено, що якщо позивач вважає що його право порушено тим, що право власності зареєстровано за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є підставою для внесення запису до Державного реєстру прав.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.02.2025 у справі № 5/79 скаргу Фермерського господарства "Рисовський" на дії Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у справі №5/79 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо виконання наказу Господарського суду Львівської області від 13.10.1994 у справі №5/79 та зобов`язано вчинити виконавчі дії відповідно до чинного законодавства.

Ухвала місцевого господарського суду мотивовано тим, що враховуючи тривалий час невиконання рішення суду у даній справі, яке набрало законної сили, беручи до уваги наведені встановлені обставини справи, наявні підстави для визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо примусового виконання дублікату наказу від 13.10.1994 у справі №5/79.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Пустомитівський відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.02.2025 у справі № 5/79 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні вимог скарги Фермерського господарства "Рисовський" до Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - відмовити.

Пустомитівський відділ державної виконавчої служби стверджує, що державним виконавцем вживаються заходи, спрямовані на виконання судового рішення. Виконання вказаного рішення суду ускладнюється неодноразовою зміною сторони-боржника у межах даного виконавчого провадження та складною процедурою виготовлення відповідного проекту відведення земельної ділянки, погодження документації із землеустрою тощо.

Також виконавець зауважує, що питання виділення Фермерському господарству «Рисовський» 4 га землі із ділянки 17 га землі, яку додатково відведено Зубрянській сільській раді в запас земель з заготхудобовідгодівельного господарства «Львівське» відноситься до компетенції Солонківської сільської ради, а орган державної виконавчої служби чи державний виконавець в його особі не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Крім цього, виконавець ствердив, що ОСОБА_1 було запропоновано альтернативні способи виконання судового рішення, так як присуджена земельна ділянка знаходиться у приватній власності, однак сторони не дійшли згоди щодо способу виконання рішення.

Фермерське господарство «Рисовський» також звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.02.2025 у справі № 5/79 в частині відмови у задоволені скарги та ухвалити нове рішення, яким задоволити вимоги скарги на дії ДВС в повному обсязі.

Позивач вказує, що відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 01.09.2021 у справі № 364/1128/13 суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення дій, які згідно Закону України «Про виконавче провадження» не можуть здійснюватися державним виконавцем або відповідною посадовою особою.

Скаржник вважає, що звернувся до суду із вимогами, які підлягають розгляду в межах скарги на дії (бездіяльність) виконавця, а відтак ці вимоги підлягають задоволенню.

Також скаржник посилається на тривале невиконання рішення у даній справі та рішення Європейського суду з прав людини за заявами ОСОБА_1

Солонківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області відзивів на апеляційні скарги не подала.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2025 справу № 5/79 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 у справі 5/79 поновлено Фермерському господарству «Рисовський» строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 11.02.2025 у справі № 5/79; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Рисовський» б/н від 28.02.2025 (вх. суду від 28.02.2025 № 01-05/554/25) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.02.2025 у справі № 5/79.

Ухвалою суду від 17.03.2025 у справі № 5/79 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції б/н від 27.02.2025 (вх. суду від 28.02.2025 № 01-05/552/25) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.02.2025 у справі № 5/79; прийнято до спільного розгляду апеляційні скарги Фермерського господарства «Рисовський» та Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.02.2025 у справі № 5/79.

Ухвалою суду від 31.03.2025 призначено розгляд справи № 5/79 на 13.05.2025.

У судовому засіданні 13.05.2025 скаржники підтримали доводи апеляційних скарг надали суду пояснення.

Солонківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, явки уповноваженого представника не забезпечила.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

Арбітражним судом Львівської області 10.03.1994 у справі №5/79 за позовом Фермерського господарства "Рисовський" до Виконавчого комітету Зубрянської сільської ради та Пустомитівської районної державної адміністрації про примусове виділення 4 га землі позов задоволено в частині позовних вимог до Виконавчого комітету Зубрянської сільської ради та зобов`язано Зубрянську сільську раду до 10.04.1994 виділити позивачеві 4 га землі із 55 га вільних земель запасу.

04.09.1996 арбітражним судом Львівської області у справі №5/79 винесено ухвалу, якою уточнено пункт 2 резолютивної частини рішення від 10.03.1994, а саме: зобов`язано Зубрянську сільську раду народних депутатів до 13.11.1994 виділити Фермерському господарству "Рисовський" 4 га землі із ділянки 17 га землі, яку додатково відведено Зубрянській сільській раді в запас земель із заготхудобовідгодівельного господарства Львівське.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.05.2008 у даній справі скаргу Фермерського господарства "Рисовський" задоволено частково, визнано неправомірними дії ВДВС Пустомитівського районного управління юстиції, що полягають у невиконанні судового рішення та знищенні наказу арбітражного суду Львівської області у справі №5/79.

17.12.2010 Господарським судом Львівської області у даній справі винесено ухвалу про видачу дублікату наказу від 13.10.1994 на примусове виконання рішення арбітражного суду Львівської області від 10.03.1994 з урахуванням ухвали арбітражного суду Львівської області від 04.09.1996 у справі №5/79.

Ухвалою суду від 20.09.2011 скаргу позивача задоволено, визнано постанову ВДВС Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області від 14.04.2011 про закінчення виконавчого провадження у справі №5/79 незаконною, а відповідні дії державного виконавця неправомірними. Крім того, 26.09.2011 у зв`язку з недоліками в роботі відділу Державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції місцевим господарським судом винесено окрему ухвалу.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.10.2011 "Рисовський проти України" встановив порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки, по-перше, рішення від 1994 року на користь заявника не було виконано, по-друге, процедура скасування ухвали від 1992 року Пустомитівською районною радою не передбачала достатніх гарантій недопущення зловживання зі сторони суб`єкта владних повноважень, що виявилось у можливості цього суб`єкта ретроактивно припинити помилково надане особі право без надання будь якого відшкодування; відсутності встановленого строку, протягом якого відповідні рішення можуть бути скасовані; незалученні заінтересованих осіб до процесу вирішення питання щодо скасування відповідного рішення, та, по-третє, відношення суб`єктів владних повноважень до ситуації заявника було непослідовним, нескоординованим і у зв`язку з тривалими затримками у прийнятті рішень створило тривалий стан невизначеності щодо права заявника на земельну ділянку.

09.04.2013 ухвалою Господарського суду Львівської області у справі №5/79 здійснено заміну сторони відповідача з Пустомитівської РДА її правонаступником - Головним управлінням Держземагенства у Львівській області. Вказана ухвала не скасована та набрала законної сили, що не заперечено сторонами.

Ухвалою суду від 14.04.2016 задоволено скаргу Фермерського господарства "Рисовський" від 29.10.2015 та визнано бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Львівській області протиправною, незаконною та зобов`язано вчинити дії щодо примусового виконання дублікату наказу від 13.10.1994 у справі № 5/79.

Ухвалою суду від 17.08.2016 заяву Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, замінено боржника Головне управління Держземагенства у Львівській області на його правонаступника Головне управління Держгеокадастру у Львівській області у виконавчому провадженні щодо примусового виконання наказу від 13.10.1994 у справі №5/79.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.01.2020 у справі №914/1109/19 визнано бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області по виконанню наказу Господарського суду Львівської області № 5/79 від 13.10.1994, що призвело до порушення права Фермерського господарства "Рисовський". У задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання здійснити Державну реєстрацію відведеної земельної ділянки по виконанню наказу господарського суду № 5/79 від 13.10.1994 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 31.12.2020 у справі №5/79 замінено у виконавчому провадженні з примусового виконання дублікату наказу №5/79 від 13.10.1994, виданого Господарським судом Львівської області, боржника Головне управління Держгеокадастру у Львівській області на його правонаступника Солонківську сільську раду Пустомитівського району Львівської області.

На підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним виконавцем 28.05.2021 винесено постанову про зміну назви боржника зі Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на Солонківську сільську раду Львівського району Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.06.2022 скаргу Фермерського господарства "Рисовський" від 29.10.2021 на дії (бездіяльність) державного виконавця у справі №5/79 задоволено частково, визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та зобов`язано вчинити дії щодо примусового виконання дублікату наказу від 13.10.1994 у справі №5/79. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

ФГ "Рисовський" зазначає, що у Пустомитівському відділі державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Львівської області №5/79 від 13.10.1994 про зобов`язання Львівської регіональної філії Центру державного земельного кадастру до 13.10.1994 виділити фермерському господарству "Рисовський" 4 га землі під розширення землі фермерському господарству із ділянки 17 га землі, яку додатково відведено Зубрянській сільській раді в запас із земель радгоспу "Львівський".

У скарзі вказано, що на виконання рішення суду виконавцем призначено експерта та виготовлено проект відводу земельної ділянки і встановлено межі земельної ділянки в натурі.

Як зазначив скаржник, 18.02.2021 йому надійшла постанова про заміну сторони виконавчого провадження від 09.02.2021 з Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на Солонківську сільську раду, а із кадастрової карти стало відомо що в межах присудженої ділянки, яка винесена в натурі згідно проекту землеустрою при виконані судового рішення державним судовим виконавцем, державним кадастровим реєстратором здійснено державні реєстрації двох земельних ділянок з кадастровим №:03:000:0009 приблизною площею 3,8 га та №:03:000:0008 площею 0,18 га, які передані в приватну власність, чим позбавлено можливості виконати наказ суду №5/79 від 13.10.1994.

У скарзі скаржник вказав, що після відмови боржника у будь який найменш обтяжливий для боржника альтернативний спосіб виконати наказ суду №5/79 від 13.10.1994, подані скаржником заяви виконавцю від 31.10.2023, 15.12.2023 та 18.03.2024 з проханням виконати наказ суду №5/79 від 13.10.1994 безпідставно не були розглянуті, чим на думку скаржника продовжується порушення його прав, а виконавче провадження не завершене і не вчиняються виконавчі дії.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу першої інстанції залишити без змін, з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частини першої статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 ГПК України).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 вищезгаданого Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону України "Про виконавче провадження").

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (частина п`ята статті 74 Закону України "Про виконавче провадження").

Бездіяльність, на відміну від дії, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності. Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу. Отже, ухвала про залишення скарги на бездіяльність державного виконавця, яка триває, без розгляду з мотивів пропуску процесуального строку подання скарги є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 23.10.2019 у справі № 127/2-2177/2005 (провадження № 61-38328св18), 08.07.2020 у справі № 589/6044/13 (провадження № 61-35606св18) та від 22.12.2021 у справі № 760/19348/20 (провадження № 61-7645св21).

Верховний Суд у постанові від 25.03.2020 у справі № 175/3995/17-ц (провадження № 61-36762св18) також зазначив, що триваюче правопорушення розуміється як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

У рішенні від 15 жовтня 2009 року Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

У справі "Фуклєв проти України" (рішення від 07 червня 2005 року) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Таким чином, встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, зокрема виконавця, на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. Схожі правові висновки КГС ВС виклав у пункті 13 постанови від 30.08.2018 у справі N 916/4106/14 та підпункті 8.12 постанови від 25.09.2020 у справі N 924/315/17.

Враховуючи тривалий час невиконання рішення суду у даній справі (більше 30 років), яке набрало законної сили, беручи до уваги наведені положення законодавства та встановлені судами обставини, колегія апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо примусового виконання дублікату наказу від 13.10.1994 у справі №5/79.

При цьому, накладення штрафів і направлення подання (повідомлення) правоохоронним органам про притягнення боржника до кримінальної відповідальності самі собою не є достатніми заходами з виконання судового рішення. Звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не означає, що виконавець вжив усіх можливих заходів для виконання рішення суду, а свідчить лише про вжиття ним передбачених законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 607/2547/20.

Щодо вимог про призначення судово-земельної експертизи, витребування земельної ділянки та зобов`язання внести запис до Державного реєстру прав на підставі судового рішення суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 343 Господарського процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд зауважує, що за статтею 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.10.2021 у справі № 914/2022/17, суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному розділом ГПК України.

Відтак суд попередньої інстанції правомірно вказав, що вимоги скаржника про призначення судово-земельної експертизи, витребування земельної ділянки та зобов`язання внести запис до Державного реєстру прав не підлягають розгляду в межах скарги на дії (бездіяльність) виконавця.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд зазначає, що доводи апеляційних скарг не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду про часткове задоволення вимог скарги Фермерського господарства "Рисовський".

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 11.02.2025 у справі № 5/79 у справі № 5/79 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційних скаргах доводи скаржників необґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 86, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Фермерського господарства «Рисовський» б/н від 28.02.2025 (вх. суду від 28.02.2025 № 01-05/554/25) та Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції б/н від 27.02.2025 (вх. суду від 28.02.2025 № 01-05/552/25) - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.02.2025 у справі № 5/79 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повну постанову складено 19.05.2025.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець