ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" квітня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1004/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

за участю секретаря судового засідання Кафланової А.С.,

розглянувши справу № 916/1004/24 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області /, адреса 68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Дмитрівська, 63/ в інтересах держави в особі Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області /, адреса 68640, Одеська обл., Ізмаїльський р., селище Катлабуг, вул. Незалежності, 47/

до відповідача: Фермерського господарства Димитрова 2022 /, адреса 68310, Одеська обл., Ізмаїльський р., с. Старі Трояни, вул. 28 Червня, 104/

про застосування наслідків нікчемності договорів оренди

за участі представників учасників справи:

від прокурора: Бондаревський О.М.;

від позивача: не з`явився, надані заяви про розгляд справи без його участі /вх.№ 39529/24, вх.№11512/25/;

від відповідача: Ставніченко М.В. на підставі ордеру, Димитрова І.А. та Димитров В.Х. в порядку самопредставництва.

ВСТАНОВИВ:

11.03.2024 Ізмаїльська окружна прокуратура Одеської області в інтересах держави в особі Суворовської /після зміни найменування - Катлабузької/ селищної ради Ізмаїльського району Одеської області звернулася до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 1033/24/ до Фермерського господарства Димитрова 2022 / ФГ Димитрова 2022/, в якій просить:

1. Застосувати наслідки нікчемності договору оренди земельних ділянок загальною площею 73,7 га, укладеного між Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області () та ФГ Димитрова 2022 () 26.03.2021, а саме: зобов`язати ФГ Димитрова 2022 () повернути Суворовській селищній раді Ізмаїльського району Одеської області земельні ділянки комунальної власності з кадастровими номерами:

- :01:003:0059 площею 3,0 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 223, номер відомостей про речове право: 40258874),

- :01:003:0060 площею 50,0 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 223, номер відомостей про речове право: 40258744),

- :01:003:0061 площею 10,0 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 223, номер відомостей про речове право: 40258579),

- :01:003:0062 площею 7,0 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 223, номер відомостей про речове право: 40258427) та :01:003:0063 площею 3,7 га (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 223, номер відомостей про речове право: 40255668).

2. Застосувати наслідки нікчемності договору оренди земельної ділянки площею 10 га, укладеного між Суворовською селищною радою () та ФГ Димитрова 2022 () 05.08.2021, а саме: зобов?язати ФГ Димитрова 2022 () повернути Суворовській селищній раді Ізмаїльського району Одеської області земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером :01:003:0064 площею 10,0 га (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 223, номер відомостей про речове право:43513652).

Ухвалою суду від 18.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1004/24; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.04.2024 року на 10:00 год.

08.04.2024 від Фермерського господарства «Димитрова 2022» до суду надійшов відзив /вх.№14229/24 від 08.04.2024/.

У підготовчому засіданні 18.04.2024 судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 14.05.2024 на 10:15 год.

23.04.2024 від Ізмаїльської окружної прокуратури до суду надійшла відповідь на відзив /вх.№16473/24 від 23.04.2024/.

Ухвалою суду від 14.05.2024 задоволено клопотання відповідача Фермерського господарства Димитрова 2022 про зупинення провадження /вх. № 14229/24 від 08.04.2024/ у справі № 916/1004/24 та зупинено провадження у справі № 916/1004/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 925/1133/18 та оприлюднення повного тексту постанови.

Ухвалою суду від 25.09.2024 провадження по справі № 916/1004/24 поновлено та призначено підготовче засідання на 24.10.2024 року на 09:45 год.

В підготовчому судовому засіданні 24.10.2024 судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання та призначення розгляду справи на 13.11.2024 на 12.50.

31.10.2024 на адресу суду надійшла заява Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області про розгляд справи без їхньої участі /вх.№ 39529/24/.

13.11.2024 на адресу суду надійшла заява із запереченнями позивача Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області /вх. № 40990/24/.

У підготовчому засіданні 13.11.2024 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 27.11.2024 року на 10:30 год.

У підготовчому засіданні 27.11.2024 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 11.12.2024 року на 10:00 год.

Судове засідання не відбулося у зв`язку із знаходженням головуючого судді Петренко Н.Д. на лікарняному з 11.12.2024.

Ухвалою суду від 23.12.2024 призначено підготовче засідання по справі 916/1004/24 на 28.01.2025 року на 14:00.

У підготовчому засіданні 28.01.2025 судом оголошено протокольну ухвалу про зміну назви позивача Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області на Катлабузьку селищну раду Ізмаїльського району Одеської області; оголошено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду /вх.№38670/24 від 24.10.2024/.

Також судом оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 916/1004/24 до судового розгляду справи по суті на 26.02.2025 на 10:00 год.

26.02.2025 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про розгляд справи по суті протягом розумних строків та про відкладення судового засідання; призначено розгляд справи по суті на 02.04.2025 на 10.00.

В судовому засіданні 02.04.2025 оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні та призначено розгляд справи на 29.04.2025 на 10.30.

В судовому засіданні 29.04.2025 оголошено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів від 14.05.2025.

29.04.2025 в судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просить задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача Ставніченко М.В., Димитрова І.А. та Димитров В.Х. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області до судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області /вх.№11512/25 від 09.04.2025/.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що на теперішній час в користуванні ФГ «Димитрова 2022» на підставі договорів оренди перебувають 6 земельних ділянок для ведення Фермерського господарства, отриманих у позаконкурентний спосіб засновником вказаного Фермерського господарства Димитровою І.А. Спірні земельні ділянки передані ОСОБА_1 з порушенням вимог ст. ст. 116, 123, 134 ЗК України, ст. ст. 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», в зв`язку з чим укладені договори оренди щодо вказаних земельних ділянок є нікчемними, а земельні ділянки підлягають поверненню власнику.

Прокурор зазначає, що в ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000108 від 09.04.2021, зареєстрованого за матеріалами перевірки ГУ Держгеокадастру в Одеській області, за фактом самовільного зайняття земельних ділянок, розташованих на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що частина земельних ділянок, які були об`єктом перевірки, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :01:003:0059, :01:003:0060, :01:003:0061, :01:003:0062, :01:003:0063 передано Суворовською селищною радою в оренду ОСОБА_1 для ведення Фермерського господарства. Крім того, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що Суворовською селищною радою передано в оренду Димитровій І.А. земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0064. Таким чином, Суворовська селищна рада передала в оренду ОСОБА_1 шість земельних ділянок для ведення Фермерського господарства загальною площею 83,7 га.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_1 звернулась із заявами до Голови Кілійської районної державної адміністрації, які були отримані 01.06.2012 та 18.12.2012, про надання дозволів на розробку проектів відводу земельних ділянок площею 73,7 га та 10,0 га відповідно, які розташовані на території Старотроянівської сільської ради (на теперішній час територія Суворовської /після зміни назви - Катлабузької/ селищної ради) за межами населеного пункту, для ведення Фермерського господарства та на передачу їй вказаних земельних ділянок в оренду строком на 49 років. Будь-які додатки у вказаних заявах не зазначено, у матеріалах, на підставі яких Кілійською районною державною адміністрацією винесено розпорядження №453 від 12.07.2012 та №764 від 21.12.2012, містяться лише викопіювання з плану землекористування на земельні ділянки загальною площею 73,7 га, копія експлікації земель, а саме земельної ділянки площею 10 га, з каталогом координат кутів зовнішніх меж ділянки. Будь-яких інших документів або відомостей, передбачених законодавством до заяв ОСОБА_1 не долучено, у поданих заявах (клопотаннях) ОСОБА_1 не обгрунтувала розміри земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання великих площ земельних ділянок, не зазначила при цьому перспективи діяльності Фермерського господарства, не надала підтвердження наявності у неї техніки, необхідної для обробітку такої площі землі, а також до заяви не долучено документи, які підтверджують наявність у ОСОБА_1 освіти, здобутої у аграрному навчальному закладі, або відповідного досвіду роботи. При цьому згідно з листом ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 04.12.2023 № вих-10361/10/24 навіть на теперішній час згідно даних уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи-ресурсу Держпродспоживслужби за ОСОБА_1 трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарська техніка, інші механізми в Одеській області не зареєстровано. Отже підстави для задоволення заяв про надання дозволів на розробку проектів відводу земельних ділянок площею 73,7 га та 10,0 га, які розташовані на території Старотроянівської сільської ради за межами населеного пункту, для ведення Фермерського господарства та на передачу їй вказаної земельної ділянки в оренду строком на 49 років, відсутні.

Також прокурор зазначає, що ОСОБА_1 розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 26.11.1997 №579 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,00 га, розташовану на території Старотроянівської сільської ради (на теперішній час Суворовської селищної ради), для ведення селянського (фермерського) господарства (державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ОД №084396). Також її чоловіку ОСОБА_2 розпорядженням Кілійської РДА від 23.06.1997 №281 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,61 га, розташовану на території Старотроянівської сільської ради (на теперішній час Суворовської селищної ради), для ведення селянського (фермерського) господарства (державний акт на право приватної власності на землю І-ОД № 035775) та розпорядженням Кілійської РДА від 23.06.1997 № 281 надано у постійне користування земельну ділянку площею 20,00 га, розташовану на території Старотроянівської сільської ради (на теперішній час Суворовської селищної ради), для ведення селянського (фермерського) господарства (державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ОД № 029769).

Згідно з листом №13/02-14-4344 від 16.11.2021 Ізмаїльської міської ради, ОСОБА_1 станом на дату надання листа була однією з засновників лише СФГ «Димитров» (), що було засноване 26.01.1998.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991 №2009-ХІІ у редакції, чинній на момент створення СФГ «Димитров» - 26.01.1998, після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта право постійного користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство полягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Отже, ОСОБА_1 26.11.1997 отримала у власність земльну ділянку для ведення Фермерського (селянського) господарства, яка увійшла до земель СФГ «Димитров». Також ОСОБА_1 стала членом вказаного Фермерського господарства.

Таким чином, як зазначає прокурор, ОСОБА_1 використала своє право на отримання земельної ділянки для створення Фермерського господарства ще у 1997 році, що взагалі позбавило її можливості отримувати у власність або у користування земельні ділянки з метою створення Фермерського господарства у позаконкурентний спосіб, а отримання ще 6 земельних ділянок у користування поза процедурою земельних торгів мало на меті розширення вже існуючого Фермерського господарства. Разом з тим, ОСОБА_1 не мала права отримувати земельні ділянки для ведення Фермерського господарства поза процедурою земельних торгів в оренду, оскільки вже використала таке право раніше. Хоча ОСОБА_1 у подальшому, після звернення Ізмаїльської окружної прокуратури до суду (справа № 946/10051/21) та відкриття провадження у справі, і створила нове фермерське господарство «Димитрова 2022», однак у той самий час вона залишалась членом, засновником та керівником СФГ «Димитров».

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 протягом 2013-2017 років укладала короткострокові Договори оренди земельної ділянки загальною площею 83,7 га (щодо якої у подальшому укладено спірні договори оренди) з Кілійською РДА. При цьому за ОСОБА_1 трактори, самоходні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, сільськогосподарська техніка, інші механізми в Одеській області не зареєстровано, а отже і обробляти земельну ділянку самостійно вона не мала технічної можливості. Одночасно у власності її чоловіка ОСОБА_2 , який є засновником СФГ «Димитров», з 31.05.2007 перебуває трактор МТЗ-80, реєстраційний № НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_2 ) з 26.01.2000 причеп, реєстраційний номер № НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_4 ). Вказана техніка використовувалася у роботі ФГ «Димитров», що є господарством сімейного типу та у якому беруть участь й інші члени сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, прокурор звертає увагу на те, що будучи членом СФГ «Димитров», не маючи змоги самостійно обробляти земельну ділянку загальною площею 83,7 га та усвідомлюючи неправомірність отримання дозволів на розробку проектів землеустрою, ОСОБА_1 хоча номінально і була орендарем даної ділянки на підставі короткострокових договорів, однак фактично земля оброблялася СФГ «Димитров» та була використана саме для розширення спільного сімейного господарства ще навіть до укладання спірних договорів оренди. Більш того, на теперішній час керівником, засновником та кінцевим бенефіціарним власником ФГ «Димитрова 2022» є син ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який одночасно є засновником СФГ «Димитров», що свідчить про намір ОСОБА_1 отримати земельні ділянки у позаконкурентний спосіб саме для розширення вже існуючого сімейного господарства СФГ «Димитров».

Зважаючи на те, що земельну ділянку для ведення Фермерського господарства можна отримати лише з метою створення юридичної особи Фермерського господарства, будь-яка інша мета отримання такої земельної ділянки, у тому числі з метою розширення раніше створеного Фермерського господарства, неприпустима, а провадження будь-якої діяльності на такій земельній ділянці виключає ведення Фермерського господарства як форми підприємницької діяльності, що в свою чергу суперечить законодавству України.

Таким чином, при прийнятті рішення № 160/VІІІ від 02.03.2021 Суворовська селищна рада не перевірила наявність права у ОСОБА_1 на отримання земельної ділянки для ведення Фермерського господарства у позаконкурентний спосіб та не пересвідчилася в дійсності волевиявлення заявника, наявності у нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення Фермерського господарства, що призвело до невиправданого, штучного використання процедури створення Фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання ОСОБА_1 в користування земель державної (на час звернення із заявами), а на теперішній час комунальної, власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою без проведення земельних торгів. Також наведене призвело до порушення правових засад рівності прав та загального доступу громадян до земельних ресурсів, як власності Українського народу, визначених у ст. ст. 13, 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України, які на практиці реалізуються шляхом запровадження механізму передачі земель державної та комунальної власності в оренду за результатами земельних торгів.

Прокурор зазначає, що оскільки розпорядження №453 від 12.07.2012 та №764 від 21.12.2012 Кілійської РДА є незаконними, то і рішення Суворовської селищної ради №160/VІІІ від 02.03.2021 також є незаконним. Договори оренди, укладені між Суворовською селищною радою та ФГ «Димитрова 2022», суперечать цивільному та земельному законодавству, а також інтересам територіальної громади, у власності якої перебувають земельні ділянки.

Обгрунтовуючи обраний спосіб захисту, прокурор зазначає, що видані розпорядження №453 від 12.07.2012, №764 від 21.12.2012 Кілійської РДА та рішення Суворовської селищної ради №160/VІІІ від 02.03.2021 не є правовстановлюючими документами та вже реалізовані і вичерпали свою дію фактом їхнього виконання, а отже визнання їх незаконним не відповідає належному способу захисту, хоча по суті дані акти не відповідають приписам земельного законодавства та є підставою укладення спірних договорів оренди.

Прокурор наголошує на тому, що право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. Оскільки ОСОБА_1 раніше вже отримувала земельну ділянку для ведення Фермерського господарства, її звернення до Кілійської РДА з клопотанням про надання дозволів на розробку проектів землеустрою та звернення до Суворовської селищної ради із заявою про затвердження такого проекту з метою отримання в оренду земельних ділянок для ведення Фермерського господарства на позаконкурсній основі суперечить правовим нормам. Якщо існує зловживання громадянином такими пільговими умовами, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування повинен не допустити надання йому земельної ділянки на пільговій (позаконкурентній) основі, однак якщо і орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування не перешкоджає такому зловживанню, то ці особи (громадянин та відповідний орган) створюють незаконні передумови для отримання громадянином земельної ділянки на пільговій (позаконкурентній) основі, а правочин, укладений за наслідками таких діянь, спрямований на отримання земельної ділянки без дотримання конкурентних засад, спрямований на незаконне заволодіння земельною ділянкою державної чи комунальної власності, то він відповідно до частин першої, другої статті 228 ЦК України, є нікчемним.

На підставі вищевикладеного, прокурор наголошує на тому, що договори оренди, укладені між Суворовською селищною радою та ФГ «Димитрова 2022» є нікчемними, а земельні ділянки підлягають поверненню фермерським господарством територіальній громаді Суворовської селищної ради. Таким чином, в даній справі належним способом захисту є застосування наслідків нікчемності договорів оренди земельних ділянок загальною площею 73,7 га, укладеного 26.03.2021 між Суворовською селищною радою та ФГ «Димитрова 2022», та земельної ділянки площею 10 га, укладеного 05.08.2021 між Суворовською селищною радою та ФГ «Димитрова 2022», а саме: зобов`язати ФГ «Димитрова 2022» повернути Суворовській селищній раді Ізмаїльського району Одеської області земельні ділянки комунальної власності з кадастровими номерами :01:003:0059, :01:003:0060, :01:003:0061, :01:003:0062, :01:003:0063, :01:003:0064, загальною площею 83,7 га.

У відзиві на позовну заяву представник ФГ «Димитрова 2022» - адвокат Ставніченко М.В. посилається на те, що 13.01.1999 року ОСОБА_1 отримала державний акт №084396 на право приватної власності на землю площею 2 га. При цьому станом на 1999 рік (момент правовідносин щодо отримання державного акту №084396) статтею 9 чинного на той час Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» передбачалося, що після одержання Державного акту на право приватної власності на землю, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Так, хоча державним актом виданим 1999 року передбачалося передача землі площею 2 га, проте дана земельна ділянка не використовувалася ОСОБА_1 задля створення власного Фермерського господарства, або ж будь-яким іншим чином. Цей факт пояснюється тим, що чоловіку ОСОБА_1 ОСОБА_2 також було передано земельні ділянки для ведення Фермерського господарства, а тому сім`я вирішила, що на ведення одразу двох селянських (фермерських) господарств у них недостатньо ресурсів. У зв`язку з чим вважали доцільним на той час створити лише одне господарство, на основі земель ОСОБА_2 , так як їхня загальна площа значно перевищувала землі ОСОБА_1 . Водночас, площа земельної ділянки у 2 га не дозволяла б вести економічно доцільний аграрний бізнес через свою неспроможність у забезпеченні кількості врожаю. У позові вказано, що земельна ділянка площею 2 га увійшла до ФГ «Димитров», проте жодних документальних підтверджень немає. Також у позові зазначається, що ОСОБА_1 є засновником СФГ «Димитров». Проте жодних обґрунтувань чи документальних доводів позивачем на підтвердження такого висновку не надавалося.

Сторона відповідача зазначає, що засновником СФГ «Димитров» є ОСОБА_2 , що вказано безпосередньо у статуті СФГ «Димитров», зареєстрованому Кілійською районною державною адміністрацією 16 січня 1998 року. Також у статуті вказано, що ОСОБА_1 є членом цього господарства. Дійсно, як вже зазначалось СФГ Димитров було створено саме на базі ділянок, які надавались у 1997 році ОСОБА_4 , але аж ніяк не ОСОБА_1 . Прокурором не надано жодних доказів щодо передачі в користування чи власність СФГ Димитров земельної ділянки площею 2 га від ОСОБА_1 .

При цьому ОСОБА_1 , хоча формально і отримала у 1997-99 роках право власності на земельну ділянку площею 2 га, однак жодним чином не використали її ні для створення свого власного Фермерського господарства, ані для розширення Фермерського господарства її чоловіка. Фактично, земельна ділянка 2 га була юридично закріплена за ОСОБА_1 на протязі 30 днів, а після цього мала б бути повернута у державну власність. Однак, через бездіяльність органів, зокрема, Кілійської РДА, щодо скасування (анулювання) державного акту №084396, ділянка де-юре залишалась у власності ОСОБА_1 .. Відповідно, у зв`язку з наявністю об`єктивних обставин (відсутністю власних окремих ресурсів) Димитрова не змогла використати земельну ділянку за призначенням, а у відсутності реакції щодо скасування державного акту №084396 з боку органів державної влади та повернення ділянки у володіння держави вини відповідача немає. Саме з цього, на думку відповідача, випливає висновок про відсутність реалізації ОСОБА_1 права на отримання ділянки.

Представник відповідача наголошує на тому, що процедура отримання земельної ділянки ОСОБА_1 у розмірі 2 га в 2012 році регулювалася іншим законодавством, аніж у 1999 році, яке станом на 2012 рік було застарілим та нечинним. У законодавстві в 2012 року, як і на сьогоднішній час, не передбачено заборони отримання земельної ділянки, з підстав використання подібного права за колишнім законодавством. Говорити про те, що у 1999 році ОСОБА_1 використала право на безоплатне отримання землі для ведення ФГ неможливо, адже та форма норми права яка існувала у 2012 була відсутня у 1999 році. Різна правова природа стосується і сформованих вимог до отримання земель станом на 1999 рік та 2012 рік. У 1999 році відповідно до статті 4 ЗУ «Про селянське (фермерське) господарство» було передбачено право на створення селянського (фермерського) господарства кожним дієздатним громадянином України, який досяг 18 річного віку, виявив таке бажання, має документи, що підтверджують його здатність займатися сільським господарством та пройшов конкурсний відбір. На відмінність норми у 2012 році щодо надання документів, які б підтверджували досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти здобутої у аграрному навчальному закладі у 1999 році не було формальної вимоги документів, а лише будь-які документи, що підтверджують його здатність займатися сільським господарством та пройти конкурсний відбір. Виходячи з вищесказаного, можна зробити висновок, що вимоги законодавства, яке діяло на час отримання ОСОБА_1 земельної ділянки розміром 2 га не були виконані, а на сьогодні такі вимоги не підлягають виконанню, оскільки втратили свою чинність. За таких обставин не доречно говорити про використання ОСОБА_1 свого права.

Щодо фактичних обставин, що мали місце у 2012 році сторона відповідача зазначає, що у зв`язку з тим, що ділянка, яка була формально видана у 1999 році не використовувалась за призначення (а саме для створення нового ФГ), у 2012 році ОСОБА_1 вирішила скористатися своїм не використаним правом на створення Фермерського господарства. У зв`язку з чим звернулася з заявою до Кілійської РДА на розробку проекту відводу земельної ділянки для ведення Фермерського господарства. Також, ОСОБА_1 пройшла конкурсний відбір який відбувся у 2012 році в Кілійській районній державній адміністрації. Про це свідчить Довідка про погодження проекту розпорядження №453 від 12.07.2012 року «про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди терміном на 49 років для ведення Фермерського господарства із земель с/г призначення що перебувають у державній власності за межами населеного пункту на території Старотроянівської сільської ради». Проект розпорядження розроблено відділом з питань земельних правовідносин управління агропромислового розвитку Кілійської райдержадміністрації. Підставою для розроблення є заява громадянки ОСОБА_1 погоджено без зауважень першим заступником голови райдержадміністрації ОСОБА_5 , начальником апарату райдержадміністрації В.П. Трясцина, начальником юридичного відділу апарату райдержадміністрації Т.М. Сипко, начальником відділу з питань земельних правовідносин управління агропромислового розвитку райдержадміністрації Т.О. Починок. Також відповідач підтвердила свою здатність займатися сільським господарством таким документом, статут СФГ «Димитров», адже саме в статуті вказано, що ОСОБА_1 є членом господарства з 1998 року. Тобто у 2012 році ОСОБА_1 мала досвід у роботі с/г підприємства терміном 14 років. Крім того на конкурсній комісії ОСОБА_1 підтвердила наявність вищої технічної освіти інженера-механіка згідно диплому № НОМЕР_5 який виданий 22 червня 1990 року Одеським політехнічним інститутом. ОСОБА_1 також отримала диплом з відзнакою № НОМЕР_6 закінчивши Бердичівський машинобудівний технікум з присвоєнням кваліфікації техніка-технолога. При цьому вимога щодо наявності сільськогосподарської техніки на момент подачі заяви ОСОБА_1 до Кілійської РДА була бажаною, але не обов`язковою.

В 2013, 2014, 2015, 2016 та 2017 роках були укладені договори оренди №154, №73, №110, №72, № 54 між Кілійською РДА та ОСОБА_1 , на підставі яких ОСОБА_1 і використовувала дані земельні ділянки та вносила плату за землю, яка фактично вважається податком, про що свідчить рішення районної ради від 07.10.2010 року №322-V-П та додаток до рішення Порядок оформлення короткострокової оренди земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Користування земельними ділянками площею 83,7 га ОСОБА_1 протягом доволі тривалого часу було правомірним та в рамках законодавства. У 2020- 2021 за наказами ГУ Держгеокадастру в Одеській області № 41-ОТГ та №172-ОТГ відбулося передання земель загальною площею 1670,6452 у комунальну власність Суворовської селищної ради. У зв`язку з чим ОСОБА_1 11.02.2021 року звернулася із заявою до Суворовської селищної ради про затвердження проекту землеустрою та передавання у довгострокову оренду земельних ділянок для ведення Фермерського господарства загальною площею 83,7 га. Рішенням №160/VIII від 02.03.2021 року Суворовська селищна рада затвердила проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 .. 26.03.2021 року було підписано договір оренди, за яким ОСОБА_1 було передано земельні ділянки кадастровий номер: :01:003:0059, :01:003:0060, :01:003:0061, :01:003:0062, :01:003:0063. 05.08.2021 було укладено ще один договір оренди земельної ділянки кадастровий номер: :01:003:0064. Таким чином, у ОСОБА_1 виникло право користування земельними ділянками загальною площею 83,7 га.

12.10.2021 року Суворовською селищною радою було надіслано чергову відповідь №1004/02.2-13 на запит від прокуратури, в якій було вказано, що розпорядження ділянками відбулось з дотриманням чинного законодавства України та в інтересах територіальної громади, адже в результаті затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та укладення договорів оренди землі загальною площею 83.7 га ОСОБА_1 надходження в бюджет територіальної громади склали 165 422 (сто шістдесят п`ять тисяч чотириста двадцять дві гривні) 50 копійок за одним договором та 17 023 (сімнадцять тисяч двадцять три гривні) 80 копійок за другим договором. Таким чином, своїми діями Суворовська селищна рада погодила розпорядження Кілійської райдержадміністрації, не вважаючи їх незаконними. Більше того у вищевказаних відповідях селищна рада обґрунтувала законність власних дій, та їх повне узгодження з попередніми діями.

Сторона відповідача зазначає, що твердження про створення ФГ «Димитрова 2022» вже після відкриття провадження у справі за первісним позовом спрямовано на створення видимості відповідності закону щодо отримання земельних ділянок у позаконкурентний спосіб не відповідають дійсності, оскільки земельні ділянки виділялися для Фермерського господарства, що відповідно до закону передує створенню господарства, і, що важливо, чітких строків стосовно його створення не передбачено.

У відповіді на відзив прокурор зазначає, що ОСОБА_1 , отримавши у власність земельну ділянку для ведення Фермерського господарства, вже використала своє право на пільгове отримання земельної ділянки в рамках процедури створення Фермерського господарства. При цьому, не створення ОСОБА_1 протягом майже 30 років Фермерського господарства на підставі такого отримання свідчить не більш як про порушення нею вимог Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» в частині вимог про зобов`язання створення ФГ у 30-денний термін після отримання Державного акту на право власності на землю. І хоча відповідач зазначає, що земельна ділянка ОСОБА_1 площею 2,00 га у користування чи у власність СФГ «Димитров» не передавалася, з листа ГУ ДПС в Одеській області №22438/5/15-32-04-07-05 від 06.12.2023 вбачається, що платником податку на землю за таку земельну ділянку є саме СФГ «Димитров». Крім того, твердження відповідача про те, що отримання земельної ділянки для ведення Фермерського господарства Димитровою І.А. у 1997 році не свідчить про використання нею права на безоплатне отримання землі для ведення ФГ, оскільки воно було здійснено на підставі нормативно-правових актів, які станом на 2012 рік втратили чинність, є хибним, оскільки нові нормативно-правові акти, введені в дію на заміну попереднім, не анулюють будь-які правовідносини, вчинені за часів дії попередніх нормативних документів. Також прокурор наголошує на тому, що при зверненні в 2012 році до Кілійської РДА Димитрова І.А. будь-яких додатків до заяв не додала, то ж твердження про досвід роботи в сільському господарстві, що підтверджується статутом СФГ «Димитров», є хибними. Будь-яких даних щодо ходу та результатів проходження ОСОБА_1 конкурсного відбору відповідачем не надано.

Прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_1 після звернення Ізмаїльської окружної прокуратури до суду (справа №946/10051/21) та відкриття провадження у справі створила нове фермерське господарство «Димитрова 2022», в той самий час залишаючись членом, засновником та керівником СФГ «Димитров». При цьому, не маючи змоги самостійно обробляти земельну ділянку загальною площею 83,7 га та усвідомлюючи неправомірність отримання дозволів на розробку проектів землеустрою, ОСОБА_1 хоча номінально і була орендарем даної ділянки на підставі короткострокових договорів, однак фактично земля оброблялася СФГ «Димитров» та була використана саме для розширення спільного сімейного господарства ще навіть до укладання спірних договорів оренди. На теперішній час керівником, засновником та кінцевим бенефіціарним власником ФГ «Димитрова 2022» є син ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який одночасно є засновником СФГ «Димитров», що свідчить про намір ОСОБА_1 отримати земельні ділянки у позаконкурентний спосіб саме для розширення вже існуючого сімейного господарства СФГ «Димитров». Оскільки земельну ділянку для ведення Фермерського господарства можна отримати лише з метою створення юридичної особи Фермерського господарства, будь-яка інша мета отримання такої земельної ділянки, у тому числі з метою розширення раніше створеного Фермерського господарства, неприпустима, а провадження будь-якої діяльності на такій земельній ділянці виключає ведення Фермерського господарства як форми підприємницької діяльності, що, в свою чергу, суперечить законодавству України.

Таким чином, прокурор вказує, що дії ОСОБА_1 призвели до невиправданого, штучного використання процедури створення Фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання нею в користування земель державної (на час звернення із заявами), а на теперішній час комунальної, власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою без проведення земельних торгів.

В запереченні на відповідь на відзив відповідач наголошує на тому, що законодавство, відповідно до якого отримана земельна ділянка площею 2 га, не передбачало самостійного повернення земельних ділянок у комунальну власність у зв`язку з втратою можливості (фінансової) для створення такого господарства (чинне законодавство також не передбачає такої процедури). Тому фактично, земельна ділянка 2 га була юридично закріплена за ОСОБА_1 протягом 30 днів, а після цього мала б бути повернута у державну власність. Однак, через бездіяльність органів, зокрема, Кілійської РДА, щодо скасування (анулювання) державного акту №084396, ділянка де-юре залишалась у власності ОСОБА_1 . Відповідно, у зв`язку з наявністю об`єктивних обставин (відсутністю власних окремих ресурсів) ОСОБА_1 не змогла використати земельну ділянку за призначенням, а у відсутності реакції щодо скасування державного акту №084396 з боку органів державної влади та повернення ділянки у володіння держави вини відповідача немає. Саме з цього випливає висновок про відсутність реалізації ОСОБА_1 права на отримання ділянки. Відповідно не створення ОСОБА_1 Фермерського господарства свідчить про невикористання свого права.

Також відповідач звертає увагу на те, що СФГ Димитров було створено саме на базі ділянок, які надавались у 1997 році ОСОБА_4 , але аж ніяк не ОСОБА_1 . Прокурором не надано жодних доказів щодо передачі в користування чи власність СФГ Димитров земельної ділянки площею 2 га від ОСОБА_1 . Договори оренди земельних ділянок ОСОБА_1 були укладені 26.03.2021 та 05.08.2021, в зв`язку з чим ОСОБА_1 змогла розпочати процес створення Фермерського господарства лише у серпні 2021 року. Проте проведення зборів, підготовка статуту та його затвердження, підготовка всіх необхідних документів для реєстрації, та безпосередньо сам процес реєстрації Фермерського господарства потребують часу. І що має важливе значення, на думку відповідача, - відсутність у чинному законодавстві конкретного строку для створення ФГ після отримання земельних ділянок. Виходячи з цього, ОСОБА_1 не порушила законодавство, а навпаки дотрималася його в повній мірі, оскільки жодних порушень безпосередньо у процесі створення та реєстрації ФГ Димитрова 2022 не було виявлено. Також, ОСОБА_1 за 2021 рік сплатила податок як фізична особа, що передбачено чинним законодавством, у разі ж перереєстрації земельних ділянок на юридичну особу ФГ Димитрова 2022 у 2021 році, необхідно було б сплачувати податок в черговий раз уже від імені юридичної особи. За таких обставин склалася б ситуація подвійної оплати за землю. Таким чином, дані земельні ділянки виділялися для Фермерського господарства, що відповідно до закону передує створенню господарства, і що важливо чітких строків стосовно його створення не передбачено. Тому безпідставно стверджувати про створення видимості відповідності закону щодо отримання земельних ділянок у поза конкурентний спосіб, а таке твердження прокурора є не більше аніж його суб`єктивним баченням, без жодного підтвердження.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 23.06.1997 №281 затверджено проект відведення земельних ділянок із земель запасу Старотроянівської сільської Ради загальною площею 210,87 га для поділу її у приватну власність та у постійне користування з метою створення селянських (фермерських) господарств, зокрема, ОСОБА_6 1,61 га ріллі богарної у приватну власність і 20,0 га ріллі богарної у постійне користування /т.1 а.с.151-153/.

Розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 26.11.1997 №579 затверджено проект відведення земельних ділянок для створення селянських /фермерських/ господарств на території Старотроянівської сільради та передано із земель запасу Старотроянівської сільради земельні ділянки ля створення селянських /фермерських/ господарств, зокрема, ОСОБА_1 2,0 га ріллі богарної у приватну власність /т.1 а.с.149-150/.

13.01.1999 на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Ради народних депутатів Київського району Одеської області від 26.11.1997 №579 ОСОБА_1 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,00 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Старотроянівської сільської ради, для ведення селянського (фермерського) господарства, про що видано відповідний Державний акт на право приватної власності на землю, ІІІ-ОД №084396 /т.1 а.с.52-53/. Відповідні державні акти були видані і ОСОБА_2 /т.1 а.с.50-51,54-55/.

11.03.2013 відповідно до договору оренди землі №154 орендодавець Кілійська районна державна адміністрація в особі голови ОСОБА_7 з одного боку, та орендарем громадянкою ОСОБА_1 з другого, уклали цей договір про нижченаведене.

1. Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення Фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають в запасі на території Старотроянівської сільської ради.

Згідно з п. 2. договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 83,7 га, у тому числі 83,7 га ріллі, із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Договір укладено на термін, починаючи з 02 січня до 31 грудня 2023 р. (п. 8 договору).

Земельна ділянка передається в оренду для ведення Фермерського господарства (п. 14. договору).

Аналогічні за змістом договори оренди землі між орендодавецем Кілійською районною державною адміністрацією та орендарем - ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки загальною площею 83,7 га, у тому числі 83,7 га ріллі, із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком з 02 січня до 31 грудня 2014 були укладені також в 2014-2017 роках, а саме у 2014 - № 73 від 14.02.2014 р., 2015 - № 110 від 05.01.2015, 2016 - № 72 від 01.02.2016, 2017 - №54 від 04.02.2017 /т.1 а.с.156-165/.

Рішенням Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 02.03.2021 №160/VІІІ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок гр. ОСОБА_1 в довгострокову оренду терміном на 49 років для ведення Фермерського господарства на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту), з кадастровими номерами :01:003:0059, :01:003:0060, :01:003:0061, :01:003:0062, :01:003:0063, :01:003:0064, загальною площею 83,7 га із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності; та передано у довгострокову оренду терміном на 15 років ОСОБА_1 земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташовані на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами населеного пункту), з кадастровими номерами :01:003:0059, :01:003:0060, :01:003:0061, :01:003:0062, :01:003:0063, :01:003:0064, загальною площею 83,7 га для ведення Фермерського господарства. Також вказаним рішенням вирішено надати дозвіл ОСОБА_1 на оформлення договору оренди земельних ділянок та зареєструвати його згідно чинного законодавства /т.1 а.с.60/.

26.03.2021 Суворовська селищна рада Ізмайльського району Одеської області (Орендодавець) в особі Суворовського селищного голови Босікевича Олега Євгеновича, з одного боку, та громадянка ОСОБА_1 (Орендар), з другого, уклали договір оренди земельних ділянок кад. №:01:003:0059, :01:003:0060, :01:003:0061, :01:003:0062, :01:003:0063 /т.1 а.с.62-65/.

Відповідно до п. 1.1. договору «орендодавець» на підставі Закону України «Про оренду землі», частини 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в ред. від 05.10.2011 р.) п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ №1012-VІІІ від 18.02.2016р., та рішення Суворовської селищної ради VІІІ скликання №160 від 02.03.2021 року, надає, а «орендар» приймає в строкове платне користування (оренду) земельні ділянки кадастрові № :01:003:0059, :01:003:0060, :01:003:0061, :01:003:0062, :01:003:0063, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташовані на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Згідно з п. 2.1. договору в оренду передаються земельні ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 73,7 гектарів, у тому числі ріллі 73,7 га.

Договір укладено строком на 15 (п`ятнадцять) років (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності передається в оренду для ведення Фермерського господарства.

Згідно з п. 6.3. договору передача земельної ділянки «орендарю» здійснюється за розробленим проектом відведення. Підставою розроблення проекту відведення земельної ділянки є розпорядження Кілійської РДА №453 від 12.07.2012 р. та №764 від 21.12.2012 р.

Також 26.03.2021 сторонами підписано відповідний Акт приймання-передачі в оренду земельних ділянок :01:003:0059, :01:003:0060, :01:003:0061, :01:003:0062, :01:003:0063 /т.1 а.с.67/.

05.08.2021 Суворовська селищна рада Ізмайльського району Одеської області (орендодавець) в особі Суворовського селищного голови Босікевича Олега Євгеновича, з одного боку, та громадянка ОСОБА_1 (Орендар), з другого, уклали договір оренди земельних ділянок кад. №:01:003:0064 /т.1 а.с.104-107/.

Відповідно до п. 1.1. договору «орендодавець» на підставі Закону України «Про оренду землі», частини 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в ред. від 05.10.2011 р.) п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ №1012-VІІІ від 18.02.2016р., Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-ІХ, та рішень Суворовської селищної ради VІІІ скликання №160 від 02.03.2021 року та №308 від 14.07.2021 року, надає, а «Орендар» приймає в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку з кадастровим № :01:003:0064, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташовану на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Згідно з п. 2.1. договору в оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення, загальною площею 10,0 гектарів, у тому числі ріллі 10,0 га.

Договір укладено строком на 15 (п`ятнадцять) років (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності передається в оренду для ведення Фермерського господарства.

Згідно з п. 6.3. договору передача земельної ділянки «орендарю» здійснюється за розробленим проектом відведення. Підставою розроблення проекту відведення земельної ділянки є розпорядження Кілійської РДА №453 від 12.07.2012 р. та №764 від 21.12.2012 р.

Також 26.03.2021 сторонами підписано відповідний акт приймання-передачі в оренду земельних ділянок :01:003:0064 /т.1 а.с.109/.

05.08.2022 Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області прийнято рішення №773/VІІІ «Про укладення додаткової угоди до договору оренди земельних ділянок кадастровий № :01:003:0059, :01:003:0060, :01:003:0061, :01:003:0062, :01:003:0063 від 26.03.2021 року і договору оренди земельної ділянки кадастровий №:01:003:0064 від 05.08.2021 року» /т.1 а.с.127/.

Вказаним рішенням Суворовська селищна рада Ізмаїльського району Одеської області вирішила укласти додаткову угоду до договору оренди земельних ділянок кадастровий № :01:003:0059, :01:003:0060, :01:003:0061, :01:003:0062, :01:003:0063 від 26.03.2021 року і договору оренди земельної ділянки кадастровий №:01:003:0064 від 05.08.2021 року, а саме:

1.1. Абзац перший преамбули викласти у наступній редакції: «орендодавець» Суворовська селищна рада Ізмаїльського району Одеської області (), в особі Суворовського селищного голови Босікевича Олега Євгеновича, що діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з одного боку, та «орендар» Фермерське господарство «Димитрова 2022» (), в особі голови Димитрової Ірини Анатоліївни, діючої на підставі статуту з другого, уклали цей договір про нижченаведене».

1.2. В розділі «Реквізити сторін» змінити назву «орендаря», та викласти у наступній редакції: «Фермерське господарство «Димитрова 2022» (), адреса: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Старі Трояни, вул. 28 червня, 104.

Також на підставі вказаного рішення були укладені додаткові угоди з головою Фермерського господарства «Димитрова 2022» про внесення відповідних змін до договору оренди земельних ділянок кадастровий № :01:003:0059, :01:003:0060, :01:003:0061, :01:003:0062, :01:003:0063 від 26.03.2021 року і договору оренди земельної ділянки кадастровий №:01:003:0064 від 05.08.2021 року.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є застосування наслідків нікчемності договорів оренди, укладених між Суворовською /в подальшому Катлабузької/ селищною радою Ізмаїльського району Одеської області та ФГ Димитрова 2022 26.03.2021 та 05.08.2021.

З поданих до суду матеріалів вбачається, що Ізмаїльською окружною прокуратурою Одеської області під час підготовки до звернення до суду з позовом було направлено ряд запитів для визначення фактичних обставин та обґрунтування позовних вимог.

На запит прокуратури Суворовська селищна рада Ізмаїльського району Одеської області надала відповідь від 28.05.2021 №589/02-13, відповідно до якої земельні ділянки: кад. №:01:003:0059 площа 3,0 га; кад. №:01:003:0060 площа 50,0 га; кад. №:01:003:0061 площа 10,0 га; кад. №:01:003:0062 площа 7,0 га; кад. №:01:003:0063 площа 3,7 га; були прийняті у комунальну власність 24.12.2020, що підтверджується рішенням Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області №62/VІІІ.

У вказаному листі селищна рада Ізмаїльського району Одеської області посилається на те, що зазначені земельні ділянки перебувають у користуванні ОСОБА_1 на підставі рішення Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області №62/VІІІ та укладеного договору оренди земельних ділянок від 26.03.2021 з урахуванням наступного:

- на підставі п. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Фермерського господарства.

Статтею 123 ЗК України визначений порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, зокрема зазначено, що рішення органів місцевого самоврядування приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі формування нової земельної ділянки. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Враховуючи, що до 2020 року зазначені землі були у державній власності, ОСОБА_1 звернулась до розпорядника цих земель Кілійської районної державної адміністрації та отримала відповідний дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди терміном до 49 років для ведення Фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що перебувають в державній власності за межами населеного пункту на території Старотроянівської сільської ради, що підтверджується розпорядженням №543 від 12.07.2012.

Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів» №1012-VІІІ від 18.02.2016 встановлено, що фізичні та юридичні особи, які до дня набрання чинності цим Законом одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність або користування земельних ділянок державної та комунальної власності, мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями частини другої статті 134 ЗК України, що виключаються цим Законом.

Після отримання зазначених земельних ділянок у комунальну власність розпорядником зазначених земель стала Суворовська селищна рада Ізмаїльського району Одеської області. Частиною 6 статті 123 ЗК України визначено, що орган місцевого самоврядування після отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Згідно з частиною 12 статті 123 ЗК України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Керуючись нормами чинного законодавства України, враховуючи отримання зазначених ділянок у комунальну власність, Суворовська селищна рада Ізмаїльського району Одеської області своїм рішенням від 02.03.2021 №160/VІІІ затвердила проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, визначила умови їхнього використання і затвердила умови надання терміном на 15 років з розміром орендної плати 8 відсотків від нормативної вартості земельних ділянок та уклала відповідний договір оренди земельних ділянок від 26.03.2021 без проведення аукціону.

Земельна ділянка кад. № :01:003:0064 площею 10,0 га була прийнята у комунальну власність 21.05.2021, що підтверджується рішенням Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області на той момент розпорядником цієї ділянки за чинним законодавством не була.

Таким чином, в листі Суворовська селищна рада Ізмаїльського району Одеської області зазначає, що діє виключно на підставі чинного законодавства України та виключно в інтересах своєї громади, в тому числі в частині регулювання земельних відносин.

12.10.2021 Суворовська селищна рада Ізмаїльського району Одеської області надала відповідь №1004.02.2-13, яким повідомила Ізмаїльську окружну прокуратуру, що Суворовська селищна рада Ізмаїльського району Одеської області рішенням №160/VІІІ від 02.03.2021 затвердила проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок :01:003:0059, :01:003:0060, :01:003:0061, :01:003:0062, :01:003:0063, :01:003:0064 загальною площею 83,7 га ОСОБА_1 та передала в довгострокову оренду терміном на 15 років для ведення Фермерського господарства на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту), що підтверджується договором оренди земельних ділянок площею 73,7 га від 26.03.2021 та договором оренди земельної ділянки площею 10 га від 05.08.2021.

Суворовська селищна рада Ізмаїльського району Одеської області у вказаному листі зазначила, що при прийнятті вказаного рішення та укладенні договорів оренди Суворовська селищна рада діяла в рамках чинного законодавства, що підтверджується наступним. Відповідно до чинної на 02.03.2021 року редакції Земельного кодексу, зокрема ч. 6 ст. 186, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Чинною на той момент статтею 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що виключною підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Разом з ним проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Суворовська селищна рада зазначає, що враховуючи позитивний висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 83,7 га від 10.06.2019 року №621182-19 про відповідність земельному законодавству та відсутністю до нього зауважень та пропозицій, наданий експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, Суворовська селищна рада не мала законних підстав не затвердити поданий ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення вищезазначених земельних ділянок. Державним експертом перевірялась як законність самого проекту, так і підстава розробки проекту розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 12.07.2012 №453 та розпорядження Кілійської районної державної адміністрації від 21.12.2012 №764.

Керуючись статтею 123 ЗК України Суворовська селищна рада прийняла рішення про надання земельних ділянок комунальної власності у користування на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі формування нової земельної ділянки. Цим же рішенням №160/VІІІ від 02.03.2021 на підставі ч. 12 ст. 123 ЗК України Суворовська селищна рада, окрім затвердження проекту землеустрою, визначила умови її використання і затвердила умови надання терміном 15 років замість 49 та розміром орендної плати 8 відсотків від нормативної вартості земельних ділянок.

Окремо Суворовська селищна рада зазначила, що до прийняття 18.02.2016 Закону України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів» передача громадянам земельних ділянок для ведення Фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва відбувалась без проведення земельних торгів. Згідно ж прикінцевих положень зазначеного закону фізичні та юридичні особи, які до дня набрання чинності цим Законом одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність або користування земельних ділянок державної та комунальної власності, мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями частини другої статті 134 ЗК України, що виключаються цим Законом.

Таким чином, стверджує Суворовська селищна рада розпорядження вищезазначеними земельними ділянками відбулось з дотриманням чинного законодавства України та в інтересах громади, адже в результаті затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та укладення договорів оренди землі загальною площею 83,7 га з ОСОБА_1 надходження в бюджет територіальної громади склали 165 422,50 грн за одним договором та 17 023,80 грн за другим договором.

Листом від 16.11.2021 №13/02-14-4344 Виконавчим комітетом Ізмаїльського району Одеської області надано відповідь на запит керівника Ізмаїльської окружної прокуратури, якою зокрема повідомлено, що згідно проведених пошуків у ЄДР наявна інформація, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) є однією із засновників Селянського /фермерського/ господарства «Димитров» () з 12.04.2017.

Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області надано відповідь №Вих-10361/10/24 23 від 04.12.2023 на запит керівника Ізмаїльської окружної прокуратури, якою повідомлено, що згідно даних уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи-реєстру Держпродспоживслужби за ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_7 ), трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, сільськогосподарська техніка, інші механізми в Одеській області не зареєстровані.

15.11.2023 на запит керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Виконавчим комітетом Ізмаїльського району Одеської області було надано відповідь, що згідно відомостей, що містяться у ЄДР щодо ФГ «Димитрова 2022» знайдена наступна інформація:

- державна реєстрація створення юридичної особи проведена 21.01.2022, засновником та керівником зазначено ОСОБА_1 ;

- державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу проведена 08.09.2023, в результаті реєстраційної дії змінено керівника, засновника та кінцевого бенефіціарного власника з ОСОБА_1 на ОСОБА_3 , крім того збільшено розмір статутного (складеного) капіталу.

Згідно відомостей, що містяться у ЄДР щодо СФГ «Димитров» знайдена наступна інформація:

- дата реєстрації зазначеної юридичної особи 26.01.1998, тому відомостей про засновника та керівника на дату заснування відсутні у ЄДР. Станом на дату включення відомостей у ЄДР (18.08.2006) засновником та керівником зазначено ОСОБА_2 ;

- станом на 12.07.2012 засновником та керівником був ОСОБА_2 ;

- станом на сьогоднішній день керівником є ОСОБА_2 , а засновниками є: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_1 було внесено до ЄДР як керівника 13.11.2015, наступна зміна керівника на ОСОБА_2 була проведена 10.01.2023;

- ОСОБА_1 було внесено в ЄДР як засновника 12.04.2017, станом на сьогоднішній день ця інформація актуальна /т.1 а.с.137-138/.

Суд зазначає, що позовні вимоги Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ґрунтуються на твердженні про нікчемність договорів оренди земельних ділянок, укладених 26.03.2021 та 05.08.2021.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) та визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, вимога про визнання його недійсним за загальним правилом не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (пункт 72), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 95)).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Саме на положення ст. 228 ЦК України посилається прокурор в позовній заяві, обґрунтовуючи нікчемність договорів оренди.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 16.02.2024 року у справі №917/1173/22 зазначила наступне:

«Застосовуючи частину 1 статті 228 ЦК України, слід враховувати логіку викладу норм у цій статті в цілому, а саме закладену там ієрархію цінностей: у частині 1 йдеться про охоплені категорією публічного порядку цінності засадничого значення для суспільства, які є очевидними (у балансі приватного і публічного інтересів тут з очевидністю переважає загальний, публічний інтерес настільки, що існування приватного інтересу може навіть не визнаватись); натомість у частині 3 йдеться про інтереси держави, суспільства, його моральні засади, які підлягають встановленню, оцінці і, якщо вони переважатимуть приватний інтерес, на задоволення якого був укладений правочин, він може бути визнаний недійсним.

У правовій державі інтереси держави повинні відповідати інтересам суспільства, не можуть їм суперечити. Ті з інтересів суспільства, які становлять власне його фундамент, становлять публічний порядок.

Тобто інтереси суспільства і публічний порядок співвідносяться як родове і видове поняття: забезпечення публічного порядку завжди в інтересах суспільства, однак не все, що становить інтерес суспільства, становить публічний порядок. Його становлять лише фундаментальні цінності.

Для цінностей, які охоплюються категорією публічного порядку, також характерна більша стабільність. Як правило, відсутня соціальна дискусія стосовно зміни цих цінностей, а держава без ініціювання такої дискусії не може навіть законом втрутитись у них.

Кожен член суспільства, як колективного носія цих засадничих цінностей, що становлять публічний порядок, усвідомлює їх значення. Очевидність цих цінностей для кожного члена суспільства обумовлює те, що правочин, який їх порушує, є нікчемним, тобто будь-яка особа може дійти висновку про його недійсність без потреби у рішенні суду, яким би той визнавав його недійсним, зважуючи приватний і публічний інтереси.

45. Верховний Суд України в постанові від 13.04.2016 у справі № 6-1528цс15 сформулював детальний висновок щодо застосування статті 228 ЦК України (в контексті визначення терміну "публічний порядок"):

"Статтею 228 ЦК України визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок. Відповідно до цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину. При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку.

З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Отже, положеннями статті 228 ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (статті 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо".»

На підставі викладеного, суд зазначає, що в даній господарській справі прокурором не доведений намір сторін або однієї зі сторін порушити публічний порядок.

Окрім того, ухвалюючи рішення по суті спору, суд приймає до уваги доводи Суворовської (на теперішній час - Катлабузької) селищної ради Ізмаїльського району Одеської області щодо того, що до прийняття 18.02.2016 Закону України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів» передача громадянам земельних ділянок для ведення Фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва відбувалась без проведення земельних торгів. Згідно ж прикінцевих положень зазначеного закону фізичні та юридичні особи, які до дня набрання чинності цим Законом одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність або користування земельних ділянок державної та комунальної власності, мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями частини другої статті 134 ЗК України, що виключаються цим Законом.

Вищевказані доводи були наведені в листі №1004.02.2-13 від 12.10.2021 на запит прокуратури, в якому також Суворовська селищна рада наголошувала на тому, що розпорядження вищезазначеними земельними ділянками відбулось з дотриманням чинного законодавства України та в інтересах громади, адже в результаті затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та укладення договорів оренди землі загальною площею 83,7 га з Димитровою І.А. надходження в бюджет територіальної громади склали 165 422,50 грн за одним договором та 17 023,80 грн за другим договором.

З огляду на те, що позов був поданий Ізмаїльською окружною прокуратурою Одеської області, саме в інтересах держави в особі Катлабузької (Суворовської) селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, яка вказала, що розпорядження вищезазначеними земельними ділянками відбулось з дотриманням чинного законодавства України та в інтересах громади, з матеріалів справи не вбачається, що укладені 26.03.2021 та 05.08.2021 договори оренди були спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, а відтак не є правочинами, що порушують публічний порядок.

Проаналізувавши позовні вимоги та правові норми, на які посилається прокурор, суд також звертає увагу на те, що ані в Земельному кодексі України, ані в Законі України «Про оренди землі» не міститься прямої вказівки на нікчемність договорів оренди землі, укладених громадянами з органами місцевого самоврядування з метою ведення Фермерського господарства.

До того ж суд звертає увагу на принцип «належного урядування», важливість якого підкреслена зокрема в Рішенні Європейського суд з прав людини у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04 від 20.10.2011р.), яке набуло статусу остаточного 20.01.2012р. Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 53, та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), п. 38)….».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що договори оренди від 26.03.2021 та 05.08.2021 не є нікчемними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом, тобто в даній справі прокурор просить про застосування наслідків нікчемності договорів оренди земельних ділянок, які за своєю правовою сутністю є договорами оспорюваними та можуть бути визнані судом недійсними, що відповідає вимогам ст. 215 ЦК України. Окрім того, дії держави щодо повернення земельної ділянки, виділеної ще в 2012 році суперечать принципу "належного урядування".

Суд зазначає, що, враховуючи положення ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відтак, враховуючи, що прокурором заявлені позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності правочинів, які не є нікчемними, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 73, 74, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми. Докази, які надаються учасниками справи до суду, мають відповідати встановленим критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що визначені статтями 76 - 79 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судовий збір в порядку ст. 129 ГПК України прокурору не відшкодовується.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Катлабузької селищної ради Ізмаїльського району Одеської області до Фермерського господарства Димитрова 2022 про застосування наслідків нікчемності договорів оренди - відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати зі сплати судового збору у справі покласти на прокуратуру.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення, з урахуванням відпустки головуючого, складено 12 травня 2025 р.

Суддя Н.Д. Петренко