ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/171/25

Господарський суд Житомирської області у складі судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Звєрєвої С.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: Демчик Н.О., адвокат, ордер серії АМ №1113294 від 15.01.2025

від відповідача-1: Стахов А.О., адвокат, ордер серії АМ №1119362 від 26.02.2025

від відповідача-2: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування реєстраційної дії

Процесуальні дії по справі.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 17.02.2025 відкрив провадження у справі №906/171/25 за правилами загального позовного провадження за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол" про:

- витребування у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частку в статутному капіталі ТОВ "Нірол" () у розмірі 90% вартістю 229 550, 14 грн;

- скасування реєстраційної дії запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ "Нірол" від 01.03.2019 року за №2015415 "зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи.

Суд ухвалою від 13.03.2025 відклав перше підготовче засідання на 15.04.2025 о 11:00 год.

В підготовчому засіданні 15.04.2025 суд заслухав усні доводи та заперечення представників позивача фізичної особи ОСОБА_1 та відповідача-1 фізичної особи ОСОБА_2 з підстав, наведених у заявах по суті справи, останні не заперечують щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Оскільки в підготовчому засіданні 15.04.2025 представник відповідача-1 повідомив суд, про те, що фізична особа ОСОБА_2 лише формально є внесеною, як керівник ТОВ "Нірол" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджує представник позивача, оскільки вона не має відповідних повноважень вчиняти дії щодо юридичної особи, Суд ухвалив не вживати заходи, щодо повідомлення відповідача-2 ТОВ "Нірол" про час, дату та місце розгляду справи.

Суд ухвалою від 15.04.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу №906/171/25 до судового розгляду по суті на 06.05.2025 р. о 14:30год.

Заслухавши вступне слово представників сторін, здійснивши безпосереднє дослідження доказів, заслухавши виступи представників сторін та третьої особи у судових дебатах, на стадії ухвалення судового рішення, Суд 16.05.2025 оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду про часткове задоволення позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Фізична особа ОСОБА_1 , звернувшись до відповідачів фізичної особи ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нірол", просить витребувати у фізичної особи ОСОБА_2 на свою користь частку в статутному капіталі ТОВ "Нірол" () у розмірі 90% вартістю 229 550,14грн, а також скасувати реєстраційну дію /запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ "Нірол" від 01.03.2019 року за №2015415 "зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи ( далі - Позивач, Відповідач, Товариство).

Позивач, з посиланням на встановлені рішенням суду від 26.10.2023 у справі № 906/498/23 обставини, доводить, що Відповідач набула у власність частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 90% в сумі 229550,14грн на підставі укладеного 28.02.2019 договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі, рішенням загальних зборів від 28.02.2019 прийнята до складу учасників Товариства, що підтверджується проведеною 01.03.2019 державною реєстрацією в ЄДР.

Однак рішенням суду від 26.10.2023 у справі № 906/498/23, залишеним в силі апеляційною та касаційною інстанцією, договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства від 28.02.2019 визнано недійсним.

За загальним правилом ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю . За таких обставин Позивач є власником частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 90% в сумі 229550,14грн.

Однак у спірних відносинах поновлення корпоративних прав Позивача пов`язане зі здійсненням державної реєстрації змін до відомостей про Товариство, тому ефективність обраного позивачем способу захисту визначено з врахуванням можливості у разі задоволення позову поновити такі права шляхом здійснення державної реєстрації змін до відомостей щодо Товариства.

Так, відповідно до ч.5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація змін до відомостей про розмір часток у статутному капіталі та учасників товариства з обмеженою відповідальністю здійснюється на підставі судового рішення , що набрало законної сили, про стягнення ( витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства.

З посиланням на ст.ст. 184, 387 ЦК України та судову практику корпоративної палати Верховного Суду у постанові від 08.02.2024 у справі № 910/5540/20 про те, що частка у статутному капіталі товариства є особливим видом майна, тому для захисту права власності на таку частку застосовуються загальні засади захисту права власності, Позивач просить витребувати частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 90% в сумі 229550,14грн з незаконного володіння Відповідача, а також скасувати запис в ЄДР щодо Відповідача як учасника Товариства.

У відзиві на позов Відповідач повідомляє, що позовна вимога про витребування майна визнається, однак її задоволення можливе лише з врахуванням наступних обставин. Позовна вимога про скасування реєстраційної дії/запису не визнається, оскільки задоволення першої позовної вимоги про витребування частки саме по собі є достатньою та самостійною підставою для здійснення реєстраційних дій з врахуванням спеціального закону - п."е" ч.5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань". Відповідач звертає увагу, що Позивач у позовній заяві посилається на норму ч.1 ст.216 ЦК України, згідно з якою, у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Однак Позивач ставить питання в порядку застосування наслідків недійсності правочину лише про повернення того, що самим Позивачем було передано на виконання недійсного правочину (частини частки у статутному капіталі), та не ставить питання про повернення сплаченого на його користь Відповідачем - вартості частки за договором купівлі - продажу у розмірі 229 550,14грн. Щодо обов`язку сторін повернути одержане за недійсним правочином за змістом статті 216 ЦК України йдеться як у постанові ВПВС від 08.09.2020 у справі № 916/667/18, так і в постанові від 18.09.2024 у справі № 918/1043/21. Отже, у даній справі доцільним і правильним буде застосувати підхід, визначений Великою Палатою Верховного Суду як вірний з точки зору справедливості та балансу інтересів сторін та стягнути з Позивача на користь Відповідача 229 550,14грн оплати вартості частини частки за договором купівлі-продажу.

У відповіді на відзив Позивач наполягає на обґрунтованості позовної вимоги про скасування реєстраційної дії/запису за приписами п.2 ч.1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", згідно з якими державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в ЄДР , в тому числі щодо скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі. Тому задоволення цієї позовної вимоги не створить невизначеності та колізії на стадії виконання такого судового рішення державним реєстратором. Позивач вважає безпідставними вимоги Відповідача одночасно із задоволенням позову про витребування частки у статутному капіталі стягнути на її користь вартість частки у статутному капіталі в розмірі 229 550,14грн., оскільки предмет віндикаційного позову не пов`язаний з визнанням недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав від 28.02.2019.

Відповідач правом подати заперечення на відповідь на відзив не скористався, оскільки інших доводів , окрім тих, що викладені у відзиві на позов не має.

В ході вирішення спору по суті представник Позивача просить позов задовольнити, представник Відповідача - позов визнає частково з одночасним стягненням вартості витребуваної частки з Позивача.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини ( ч.4 ст. 75 ГПК України).

Обставини, встановлені рішенням Господарського суду Житомирської області від 26.10.2023, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 та постановою Верховного Суду від 19.12.2024 у справі № 906/498/23, а також рішенням Господарського суду Житомирської області від 16.11.2023, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 та постановою Верховного Суду від 10.07.2024 у справі № 906/739/23 викладено далі у тексті.

28.02.2019 між ОСОБА_1 (позивач/продавець) та ОСОБА_2 (відповідач 1)/ покупець) укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі (далі - Договір купівлі-продажу), за п.1 якого продавець, що є власником частки в статутному капіталі ТОВ "Нірол" в розмірі 100%, сплаченої нею в сумі 255 055грн 71 коп., передає у власність (продає), а покупець приймає у власність (купує) частку в розмірі 90% в сумі 229 550 грн 14 коп. і зобов`язується сплатити її вартість на умовах, встановлених цим договором.

Відповідно до п. 5 Договору купівлі-продажу сторони оцінюють вартість частки, що продається за цим договором, в сумі 229 550 грн 14 коп., які покупець сплатив продавцю до підписання даного договору, що продавець підтверджує своїм підписом даного договору. Зміна ціни частки після підписання цього договору не допускається.

Згідно з п. 6 Договору купівлі-продажу після державної реєстрації змін до статуту ТОВ "Нірол" до покупця від продавця переходять корпоративні права останнього, емітовані товариством, включаючи право на участь в управлінні товариством, отримання прибутку (дивідендів) та інші правомочності, передбачені законодавством України та установчими документами товариства пропорційно придбаній частці.

За п. 7 Договору купівлі-продажу з моменту укладання цього договору покупець стає по відношенню до ТОВ "Нірол" його єдиним учасником.

Відповідно до п. 10 Договору купівлі-продажу сторони підтвердили, що договір не носить характеру удаваного уявного правочину, сторони розуміють зміст договору, який прочитаний ними самостійно, усвідомлюють правові наслідки укладання цього договору, дії сторін відповідають їх намірам створити для себе юридичні наслідки, ствердили, що не визнані у встановленому порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, повністю або частково, і підписанням цього договору підтверджують, що дійшли згоди з усіх істотних умов договору, що зафіксовані в його тексті.

28.02.2019 сторони підписали акт приймання-передачі частини частки у статутному капіталі ТОВ "Нірол", за яким ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 прийняла у власність частку у статутному капіталі ТОВ "Нірол" у розмірі 229 550 грн 14 коп., що становить 90% статутного капіталу. Зазначений акт посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А. В. та зареєстрований в реєстрі за №№1517, 1518.

Згідно з протоколом №5/19 загальних зборів учасників ТОВ "Нірол" від 28.02.2019, на зборах вирішено:

- прийняти ОСОБА_2 до складу учасників ТОВ "Нірол" (п. 1);

- ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 прийняла у власність частку у статному капіталі ТОВ "Нірол" у розмірі 229550,14 грн, що становить 90% статутного капіталу (п. 2);

- затвердити такий склад учасників та їх часток у статутному капіталі: ОСОБА_2 - 90%; ОСОБА_1 - 10% (п. 3);

- надати повноваження ОСОБА_1 на подання відповідних документів для проведення реєстрації щодо зміни учасника товариства (п. 4).

Також, 28.02.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписано корпоративний договір (далі Корпоративний договір), згідно п. 1 якого сторони є учасниками ТОВ "Нірол" і відповідно до положень Статуту та даних, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських організацій, володіють такими частками у статутному капіталі вказаного товариства:

- ОСОБА_1 - 10%,

- ОСОБА_2 - 90%.

Цей договір є безвідплатним (п. 3 корпоративного договору).

У п. 4 Корпоративного договору вказано, що сторони підтверджують, що продаж частини корпоративних прав від учасника-1 ( ОСОБА_1 ) учаснику-2 ( ОСОБА_2 ) в розмірі 90% статутного капіталу, а також цей договір укладається в забезпечення поруки учасника-1 перед учасником-2 за виконання договору позики, який був укладений між учасником-2 та фізичної особою - ОСОБА_3 .

Згідно з п. 5 Корпоративного договору на час виконання обов`язків ОСОБА_3 перед учасником-2 стосовно повернення суми позики у повному обсязі, учасник-2 набув право власності на частку в статутному капіталі товариства.

Пунктом 7 Корпоративного договору сторони погодили, що учасник-2, як власник контрольного пакету голосів на загальних зборах учасників, до моменту повернення йому ОСОБА_3 у повному обсязі суми позики, зобов`язується не приймати рішень стосовно відчуження нерухомого майна, яке є власністю товариства, а також рішень щодо обтяження цього майна шляхом передачі його у платне користування або іпотеку третім особам.

Відповідно до п. 8 Корпоративного договору після повернення ОСОБА_3 позики учаснику-2 ( ОСОБА_2 ), останній протягом 10-ти днів зобов`язується продати 100% частку належних йому у товаристві корпоративних прав учаснику-1 по їх номінальній вартості, за яку вартість ці корпоративні права були йому продані учасником-1 ( ОСОБА_1 ).

Учасник-2 ( ОСОБА_2 ) не має право провести відчуження належних йому у товаристві корпоративних прав третій особі у випадку виконання ОСОБА_3 перед ним зобов`язань по поверненню суми позики у повному обсязі (п. 9 Корпоративного договору).

Згідно з п. 10 Корпоративного договору у випадку невиконання ОСОБА_3 перед учасником-2 ( ОСОБА_2 ) зобов`язань по поверненню у повному обсязі суми позики у строки, передбачені договором позики, учасник-1 ( ОСОБА_1 ) зобов`язаний укласти з учасником-2 ( ОСОБА_2 ) договір купівлі-продажу належної йому частини корпоративних прав по їх номінальній вартості в 10-ти денний строк після такого невиконання і вийти зі складу учасників ТОВ "Нірол".

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 зазначена у переліку засновників (учасників) юридичної особи ТОВ "Нірол", розмір внеску до статутного капіталу становить 229 550 грн 14 коп.

В провадженні Господарського суду Житомирської області перебувала справа №906/92/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТОВ "Нірол" про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019.

Господарський суд Житомирської області рішенням від 26.07.2021 у справі №906/92/21, яке Північно-Західний апеляційний господарський суд постановою від 22.09.2021 залишив без змін, у задоволенні позову відмовив.

Верховний Суд постановою від 19.01.2022 у справі №906/92/21 скасував рішення Господарського суду Житомирської області від 26.07.2021 та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 22.09.2021, передав справу на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 13.06.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишив без розгляду згідно п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

У справі №906/498/23 ОСОБА_1 , посилаючись на норми ч. 4 ст. 226 ГПК України, повторно звернулась до суду та заявила аналогічні позовні вимоги до відповідачів, які були предметом розгляду у справі №906/92/21.

Господарський суд Житомирської області рішенням від 26.10.2023, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 та постановою Верховного Суду від 19.12.2024 у справі № 906/498/23, визнав недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Судами встановлено, що умови п. п. 5, 6, 7, 8, 9, 10 Корпоративного договору від 28.02.2019, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підтверджують удаваність Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019.

Господарський суд Житомирської області рішенням від 16.11.2023 у справі №906/739/23, залишеним постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2024, відмовив у позові визнати корпоративний договір від 28.02.2019, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Верховний Суд постановою від 10.07.2024 змінив постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 та рішення Господарського суду Житомирської області від 16.11.2023 у справі №906/739/23, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови, в інший частині - залишив без змін.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено ст.16 цього Кодексу.

При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (постанова ВПВС від 09.02.2022 у справі № 910/6939/20).

Отже, коли особа звернулася до суду по захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до відповідного порушення, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (подібні висновки викладені у постановах ВПВС від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, 13.02.2024 у справі № 910/2592/19).

Суд вказує, що у спірних правовідносинах, що склалися між сторонами у цій справі, поновлення порушених корпоративних прав Позивача у разі здійснення їх захисту в судовому порядку безпосередньо пов`язане зі здійсненням державної реєстрації змін до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю "Нірол", тобто пов`язане з відносинами у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а тому ефективність обраного Позивачем способу захисту його порушених корпоративних прав визначається з урахуванням можливості у разі задоволення позову поновити такі права, у цьому випадку здійснити державну реєстрацію змін до відомостей щодо учасників ТОВ "Нірол".

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 1 зазначеного Закону, заявник - позивач або уповноважена ним особа - у разі подання судового рішення, що набрало законної сили та має наслідком зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або про заборону вчинення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі.

Відповідно до підпунктів «д», «е» п. 3 ч.5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються такі документи:

- судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві;

- судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

За приписами п. 2 ч.1 ст. 25 зазначеного Закону державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо, зокрема:

- визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу;

- скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.

Суд приймає до уваги, що частка у статутному капіталі товариства є майном в розумінні статті 190 Цивільного кодексу України та може бути об`єктом права власності, тому загальні засади захисту права власності застосовуються й для захисту права власника частки у статутному капіталі, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав (подібну правову позицію викладено у п. 115 постанови Судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.12.2023 у справі № 907/922/21).

На сьогодні існує стала та послідовна судова практика Великої Палати Верховного Суду щодо способу захисту особи, яка вважає, що її право чи законний інтерес порушені змінами у складі чи розподілі часток учасників товариства з обмеженою відповідальністю.

Так, у постанові від 22.10.2019 у справі №923/876/16 Великою Палатою Верховного Суду, зазначено, що вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств.

Таку ж правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постановах від 01.04.2020 у справі № 813/1056/18 та від 18.03.2020 у справі № 466/3221/16-а.

Суд зауважує, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду щодо належних та ефективних способів захисту прав та інтересів позивача - учасника товариства стосується випадку, коли позивач прагне відновити становище, яке існувало до стверджуваного порушення його прав або інтересів, заміняє віндикаційний позов або позов про визначення розміру капіталу та розміру часток учасників іншими вимогами (про визнання рішення загальних зборів недійсним, визнання недійсними змін до статуту, скасування реєстраційної дії/реєстраційного запису).

Судова палата для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 11.12.2023 у справі № 907/922/21 вважає, що витребування (переведення прав) частки не є єдино можливим способом захисту прав позивача у спорі з учасниками, які вступили до товариства. Навпаки такі способи захисту застосовуються у чітко визначених законом випадках, зокрема: якщо відповідач незаконно заволодів часткою позивача (належним способом захисту є витребування частки у особи, що незаконно заволоділа без відповідної правової підстави відповідно до статті 387 ЦК України); якщо порушено переважне право учасником на придбання частки (належним способом захисту є переведення прав покупця); якщо частка була набута безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати (належним способом захисту є витребування від добросовісного набувача у всіх випадках відповідно до частини другої статті 388 ЦК України); якщо частка була набута оплатно в особи, яка не мала права його відчужувати (належним способом є витребування від добросовісного набувача у випадках, передбачених у частині першій статті 388 ЦК України).

В свою чергу, відповідно до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (статті 215- 235 ЦК України) (зобов`язально-правовий спосіб захисту), так і з позовом про витребування майна (статті 330, 387, 388 ЦК України) (речово-правовий спосіб захисту).

За загальним правилом, речово-правові способи захисту прав особи застосовуються, якщо сторони не пов`язані зобов`язально-правовими відносинами або ж такі правовідносини між ними не стосуються вчиненого порушення права власності чи іншого речового права.

У разі конкуренції речово-правових (віндикаційного, негаторного) та зобов`язально-правових (договірного) способів захисту перевагу має саме зобов`язально-правовий.

Віндикаційний позов є позовом речовим і як такий належить до речових способів захисту права власності. Його зміст полягає у вимозі неволодіючого власника до володіючого невласника про повернення речі в натурі. При цьому відповідно до статті 396 ЦК України за допомогою віндикаційного позову може захищатися володіння також і носія іншого речового права (титульного володільця), а не тільки права власності. Безпосередня мета віндикації полягає у відновленні володіння власника (титульного володільця), що, у свою чергу, забезпечує можливість використання ним усього комплексу правомочностей, що складають належне йому речове право.

Натомість реституція - це спеціальна форма відновлення становища, що існувало до порушення, сутність якої полягає в поверненні сторін правовідношення у стан, який передував вчиненню певної протиправної дії. Реституція може поставати як реституція володіння (повернення кожною із сторін недійсного правочину того, що така сторона за ним отримала) або ж як компенсаційна реституція відшкодування (в грошовій чи негрошовій формі) вартості одержаного у разі неможливості його повернення в натурі.

Тобто застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином за положеннями статті 216 ЦК України є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і першого покупця (набувача) (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 674/31/15-ц).

Отже, якщо власник передав майно за правочином, який є нікчемним або оспорюваним, то позов про визнання правочину недійсним та (або) про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину має пред`являтися в разі, якщо майно залишається в набувача за таким правочином. Тобто якщо вчинений один правочин і повернути майно можна шляхом застосування реституції, то ефективним способом захисту буде визнання правочину недійсним чи застосування наслідків його недійсності, якщо він є нікчемним.

Тож якщо спір стосується правочину, укладеного власником майна, то його відносини з контрагентом мають договірний характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Водночас коли власник та володілець майна не перебували у договірних відносинах один з одним, власник майна може використовувати речово-правові способи захисту (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18(914/608/20).

З врахуванням викладених мотивів, Суд звертає увагу, що згідно з п.п. е п. 3 ч.5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" підставою для внесення змін в ЄДР щодо юридичної особи є судове рішення, що набрало законної сили:

- або про стягнення з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

- або про витребування з володіння з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Тобто, за зобов`язально-правовим способом захисту порушеного права позивача ухвалюється рішення суду про стягнення з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, а за речово-правовим способом захисту - про витребування з володіння з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю.

Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнання судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами.

Суд достовірно встановив, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 26.10.2023, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 та постановою Верховного Суду від 19.12.2024 у справі № 906/498/23, визнано недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки умови п. п. 5, 6, 7, 8, 9, 10 Корпоративного договору від 28.02.2019, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підтверджують удаваність Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019.

Суд поділяє доводи Відповідача про те, що Позивач у справі № 906/498/23 не заявляла вимогу про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019, тому позов у цій справі за правовою природою спірних відносин не є віндикаційним, а є зобов`язально-правовим способом відновлення порушеного права власності Позивача на частку у статутному капіталі Товариства. Позивач могла предмет позову сформулювати з використанням слова "стягнути" замість "витребувати".

Водночас невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можуть бути витлумачені відповідно до належного способу захисту прав, і якщо таке тлумачення не призводить до порушення процесуальних прав відповідача (зокрема, щодо подання заперечень, надання відповідних доказів тощо). Протилежний підхід не відповідав би завданням господарського судочинства (стаття 2 ГПК України) (постанова ОП КГС у складі ВС від 16.02.2024 у справі № 910/10009/22).

З врахуванням викладеного, Суд задовольняє позовну вимогу Позивача про витребування у її власність частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 90% в сумі 229550,14грн.

Щодо клопотання Відповідача одночасно із витребуванням частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 90% стягнути з Позивача 229 550,14грн оплати її вартості , яку за умовою п.5 договору купівлі-продажу від 28.02.2019, покупець сплатив продавцю до підписання даного договору, що продавець підтвердив своїм підписом даного договору.

Вимога про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності в порядку, передбаченому статтею 216 ЦК України, не може розглядатися як санкція (покарання) лише для однієї з сторін правочину за допущене іншою стороною порушення (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 924/637/20, від 12 квітня 2023 року у справі № 16/89).

Реституція спрямована на відновлення status quo ante у фактичному та правовому становищі сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину, шляхом нівелювання юридичного значення будь-яких дій, які сторони вчинили на виконання цього правочину. Тому кожна сторона зобов`язана повернути іншій у натурі все, що вона одержала на виконання недійсного правочину (абзац другий частини першої статті 216 ЦК України).

Тлумачення ст. 216 ЦК України дозволяє стверджувати, що позивач, заявляючи за наслідком визнання недійсним договору купівлі-продажу вимогу про повернення йому переданого за недійсним правочином майна, фактично заявляє реституційну вимогу, яку суд за існування для того підстав задовольняє, застосовуючи двосторонню реституцію навіть у тому випадку, коли буквально позивач вимагає лише повернення йому майна, відчуженого за недійсним правочином, оминаючи мовчанням питання повернення відповідачу отриманого за таким правочином самим позивачем ( подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2024 у справі № 910/2592/19).

Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що учасник, який вийшов з товариства, зберігає інтерес щодо платоспроможності товариства до того часу, поки з ним не будуть повністю проведені розрахунки відповідно до ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» ( див. постанову від 18.12.2024 у справі №916/379/23).

Як встановив Суд з мотивувальних частин рішення Господарського суду Житомирської області від 26.10.2023, постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 та постанови Верховного Суду від 19.12.2024 у справі № 906/498/23, недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019 визнано з наступних підстав:

" Специфіка удаваного правочину полягає в тому, що він, існуючи в парі з іншим правочином, який ним прикривається, є завжди таким, що не відповідає положенням Цивільного кодексу України, тобто є удаваним. Другий же правочин (прихований) може бути як дійсним, так і недійсним, залежно від того, наскільки він відповідає вимогам чинності правочинів, що містяться у статті 203 Цивільного кодексу України (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.11.2024 у справі № 927/784/23).

Судами встановлено, що умови п. п. 5, 6, 7, 8, 9, 10 Корпоративного договору від 28.02.2019, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підтверджують удаваність Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019.

Господарські суди попередніх інстанцій встановили, що з умов оспорюваного договору та враховуючи те, що сторони у п. 4 корпоративного договору хоча і визначили, що продаж ОСОБА_1 частини корпоративних прав ОСОБА_2 в розмірі 90% статутного капіталу ТОВ "Нірол" було здійснено для забезпечення договору поруки, а також з огляду на інші його умови, фактично, договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019 є договором застави.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в редакції, яка діяла на момент укладення спірного договору, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст. 573 ЦК України заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому.

Судами встановлено, що матеріали справи не містять доказів укладення між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 договору позики, у забезпечення виконання якого було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 28.02.2019. Враховуючи, що господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про застосування до спірного Договору норм законодавства про заставу, та встановили, що зобов`язання за основним договором не існує, (позика не була надана), суди обґрунтовано застосували висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29.05.2018 у справі №305/1180/15-ц щодо недійсності договору, укладеного в забезпечення виконання зобов`язання за іншим договором, який визнано неукладеним.

Верховний Суд звертає увагу, що у даній справі №906/498/23 предметом спору є визнання недійсним правочину договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства, який фактично є договором застави, з тих підстав, що основний договір (договір позики) не був укладений. При цьому Суд звертає увагу, що з урахуванням умов Корпоративного договору від 28.02.2019, сторони встановили відповідні обмеження щодо користування часткою в статутному капіталі ТОВ "Нірол".

Таким чином, в даному випадку, з урахуванням особливостей даного позову, визнання недійсним договору застави буде належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача".

При вирішенні цієї справи, Суд приймає до уваги, що договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 28.02.2019 став підставою для проведення державної реєстрації змін у складі учасників ТОВ "Нірол" та розміру їх часток у статутному капіталі товариства. Визнання договору недійсним в судовому порядку має наслідком відновлення корпоративних прав Позивача на частку у статутному капіталі ТОВА "Нірол" у розмірі 90% вартістю 229 550,14грн. Умова п.5 договору купівлі-продажу від 28.02.2019 про те, що покупець ( Відповідач) сплатив продавцю (Позивач) вартість придбаної частки до підписання даного договору, що продавець (Позивач) підтвердив своїм підписом даного договору також є недійсною.

Доказування у господарських справах не можу ґрунтуватися на припущеннях щодо певного юридичного факту.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З врахуванням викладеного, Відповідач не довів, а Суд не встановив факт сплати /передачі Відповідачем Позивачу 229 550,14грн за частку у статутному капіталі ТОВ "Нірол" у розмірі 90%.

2. Щодо позовної вимоги скасувати реєстраційну дію/ запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ "Нірол" від 01.03.2019 року за №2015415 "зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 у справі № 906/1336/19 виснувала, що моментом переходу корпоративних прав з частки у статутному капіталі, яка була передана іншій особі, є юридичний факт реєстрації в державному реєстрі зміни складу учасників за актом приймання-передачі, наданим однією із сторін.

Суд звертає увагу на те, що рішення суду не має ретроспективної дії. Тому ухвалюючи рішення у цій справі, Суд враховує всі ті зміни, які відбулися у товаристві з дати події, внаслідок якої з точки зору Позивача були порушені його права (ухвалення рішення про зміну складу учасників товариства та розміру часток , про внесення змін до статуту тощо).

Суд бере до уваги витяг з ЄДР, який містить дані про хронологію реєстраційних дій державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу ТОВ "Нірол".

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.01.2025 за № 94 після реєстраційної дії/запису стосовно ТОВ "НІРОЛ" від 01.03.2019 року за № 2015415 "Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи, були проведені реєстраційні дії змін до відомостей про юридичну особу,

- від 04.02.2021 за № 003015415 "Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи";

- від 26.02.2021 за № 004015415 "Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Зміна місцезнаходження юридичної особи. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи;

- від 10.06.2021 за № 005015415 "Зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи";

- від 27.09.2021 за № 006015415 "Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника" ( а.с. 48).

Суд враховує також висновки Верховного Суду про те, що під час розгляду справи за позовними вимогами про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою/додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві або ж за позовом про стягнення (витребування з володіння) частки (частини частки) у статутному капіталі товариства не допускається відмова в позові з тих мотивів, що рішення про державну реєстрацію, відомості чи запис про державну реєстрацію права на майно, договір відчуження не визнані недійсними, або що вони не оскаржені тощо ( див. постанову ВС від 06 березня 2025 у cправі № 912/781/22).

З врахуванням викладеного, позовна вимога скасувати реєстраційну дію/ запис в ЄДР від 01.03.2019 року за №2015415 задоволенню не підлягає. Доводи Відповідача про безпідставність цієї позовної вимоги є слушними.

Суд зауважує, що ним з`ясовано дійсні правові наслідки, які прагне досягнути Позивач шляхом подання позову та визнано ефективність поновлення корпоративного права у заявлений у цій справі спосіб - витребування частки у статутному капіталі Товариства на свою користь з володіння Відповідача.

3. Одним із принципів господарського судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статті 13 ГПК України, який передбачає у частині другій вказаної статті обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд сприяє учасникам процесу в реалізації ними прав, запобігає зловживанню правами та вживає заходи для виконання ними їхніх обов`язків ( п.п. 4, 5 ч. 5 ст. ст. 13 ГПК України).

Суд розглядає справи не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч.1 статті 14 ГПК України).

Частина 2 ст. 86 ГПК України визначає, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина третя статті 86 ГПК України).

З врахуванням викладеного, рішення суду ухвалено на підставі безпосередньо досліджених доказів, що визначають предмет доказування у цій справі, та які і вплинули на сформульовані у рішенні суду висновки.

Щодо розподілу судового збору

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 1 вказаного Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За змістом частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у розмірах, які залежать від найменування документа і дії, за яку справляється судовий збір, та платника судового збору. Так, зокрема, згідно з підпунктами 1, 4, 5 пункту 2 частини другої статті 4 цього закону за подання до господарського суду

- позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України, в якій визначені вимоги щодо оформлення позовної заяви, позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Отже, будь-який майновий спір має ціну.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Згідно з п.2 ч.1 статті 163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Предметом спору у цій справі, є, зокрема вимога про витребування частки у статутному капіталі ТОВ "Нірол" у розмірі 90% вартістю 229 550,14грн.

Позовна вимога про визначення розміру статутного капіталу та стягнення (витребування з володіння) частки (частини частки) у статутному капіталі має вартісне грошове вираження щодо розміру статутного капіталу та щодо частки позивача. Така вимога є вимогою майнового характеру ( див. постанову Верховного Суду від 28.09.2022 року у справі № 910/4277/21).

Отже, з огляду на положення пункту 2 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи зазначені вище висновки Верховного Суду, Суд зазначає про те, що заявлена у цій справі позовна вимога про витребування частки у статутному капіталі товариства є вимогою майнового характеру, з огляду на що ціна позову у справі з такою вимогою визначається вартістю спірного майна, у цій справі - вартістю частки у розмірі 90% в статутному капіталі ТОВ "Нірол" -229 550,14грн.

За цією позовною вимогою підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1,5% від вартості витребуваної частки 229550,14грн та в грошовому виразі мав складати суму 3443,25 грн. Позивач сплатила судовий збір у мінімальному розмірі 3028,00грн та доплатила 415,25 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з визнанням відповідачем позову в частині витребування частки у статутному капіталі ТОВ "Нірол" у розмірі 90% вартістю 229550,14грн, Суд стягує з відповідача на користь позивача 50% судового збору від його обґрунтованого розміру 3443,25грн, що складає 1721,63 грн.

Позивачу Суд ухвалює повернути з Державного бюджету України 1721,63грн судового збору.

У зв`язку з відмовою у позові за вимогою скасувати реєстраційну дію/запис в ЄДР від 01.03.2019, сплачений позивачем судовий збір в сумі 3028,00грн покладається на сторону на підставі ч.2 ст. 129 ГПК України.

Щодо витрат Позивача на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частини перша та друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

У ч.1 ст. 221 ГПК України передбачено, що суд за заявою сторони може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, для чого призначає судове засідання. Оскільки до закінчення судових дебатів представник Позивача заявив про відшкодування стороні понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд ухвалює застосувати процесуальний механізм ст. 221 ГПК України.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Витребувати у ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРОЛ" ( ) у розмірі 90% вартістю 229550,14гривень.

3. Відмовити ОСОБА_1 у позові скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ "НІРОЛ" від 01.03.2019 року за № 2015415 "Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - 1721,63 грн судового збору.

Видати наказ.

5. Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - 1721,63грн судового збору з Державного бюджету України ухвалою суду.

6. Призначити судове засідання для вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу на "26" травня 2025 р. о 15:30 год. в приміщенні Господарського суду Житомирської області, зал судових засідань №108.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 16.05.25

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1 - в справу

2- позивачу через Ел. суд представнику Демчик Н.О.

3- відповідачу-1 (через Ел. суд)

4- відповідачу-2 ТОВ "НІРОЛ"