ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/10935/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К. М.- головуючого, Жукова С. В., Пєскова В. Г.

за участю секретаря судового засідання Громака В. О.

за участю представників: Міністерства юстиції України - Бублика Ю. В.; ОСОБА_1 - Кузьменка В. С.; Іртюго О. П., Бондаря Д. Ю. та ОСОБА_2 - Шеіна І. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналося Міністерство юстиції України, та касаційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025

у справі № 910/10935/24

за позовом: 1) ОСОБА_4

2) ОСОБА_5

3) ОСОБА_2

до: 1) Міністерства юстиції України

2) ОСОБА_3

3) ОСОБА_1

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1) Компанія «Окталенса Холдінгз ЛТД» (Oktalensa Holdings LTD)

2) Компанія «Енстревіо Інвестментс Лімітед» (Anstrevio Investments Limited)

3) Компанія «Амертана Холдінгз ЛТД» (Amertana Holdings LTD)

4) Товариство з обмеженою відповідальністю «Термінал Південний»

про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 24.04.2023 Господарський суд Дніпропетровської області, зокрема, відкрив провадження у справі № 904/1926/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріваж» (далі - ТОВ «Боріваж»); ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, призначив розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Шевченка Віталія Євгеновича (далі - Шевченко В.Є. ).

Згідно частини одинадцятої статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

29.07.2024 відбулись загальні збори учасників ТОВ «Боріваж» (оформлені протоколом від 29.07.2029), на яких прийнято рішення, зокрема, про звільнення директора товариства ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) та про призначення директором ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5 ).

На підставі зазначеного протоколу та доданих до заяви документів приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлана Олександрівна (далі - Приватний нотаріус) була проведена реєстраційна дія № 032094083 від 30.07.2024 щодо зміни відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) про керівника ТОВ «Боріваж».

30.07.2024 відбулись загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротермінал Логістік» (далі - ТОВ «Агротермінал Логістік»), (оформлені протоколом від 30.07.2029), на яких прийнято рішення про звільнення директора товариства ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) та про призначення директором товариства ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ).

На підставі зазначеного протоколу та доданих до заяви документів Приватним нотаріусом була проведена реєстраційна дія №029100619 від 30.07.2024 щодо зміни відомостей у Єдиному державному реєстрі про керівника ТОВ «Агротермінал Логістік».

Не погодившись із зазначеними реєстраційними діями, 09.08.2024 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулись до Міністерства юстиції України зі скаргами, в яких просили скасувати у Єдиному державному реєстрі реєстраційні дії №032094083 від 30.07.2024 та №029100619 від 30.07.2024, а також застосувати санкції до Приватного нотаріуса у виді блокування доступу до цього Реєстру.

За результатами розгляду поданих скарг Центральною колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Колегія) складено висновок від 02.09.2023, у якому встановлено, що Приватний нотаріус провела реєстраційні дії, які стосуються зміни відомостей про керівників ТОВ «Боріваж» та ТОВ «Агротермінал Логістік», з порушенням Закону України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV).

У вказаному висновку зазначено, що Приватний нотаріус повинна була відмовити у державній реєстрації з таких підстав:

- для проведення реєстраційних дій їй не було подано належним чином засвідчених в установленому законодавством України документів для підтвердження повноваження представників учасників юридичних осіб-нерезидентів, які взяли участь у загальних зборах ТОВ «Боріваж»;

- поданий протокол загальних зборів учасників ТОВ «Боріваж» містить невідповідності в частині найменування учасника товариства «Амертана Холдінгз ЛТД», а саме - Anstrevio Investments Limited в той час, як в Єдиному державному реєстрі зазначено найменування «Амертана Холдінгз ЛТД»;

- плата за проведення реєстраційних дій в скорочені строки мала бути зарахована у повному обсязі до державного бюджету, проте 60% адміністративного збору було зараховано на розрахунковий рахунок нотаріуса.

Наказом Міністерства юстиції України № 2612/5 від 03.09.2024 (далі - Наказ № 2612/5) скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 задоволені; визнано вчиненими з порушенням Закону № 755-IV та анульовано реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі від 30.07.2024 № 032094083 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» щодо ТОВ «Боріваж» (ідентифікаційний код 32307678) та від 30.07.2024 № 029100619 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» щодо ТОВ «Агротермінал Логістік» (ідентифікаційний код 39296647), проведені Приватним нотаріусом; тимчасово заблоковано Приватному нотаріусу доступ до цього Реєстру строком на 14 днів.

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_4 (позивач-1), ОСОБА_5 (позивач-2) та ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач-3) звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (відповідач-1), ОСОБА_3 (відповідач-2) та ОСОБА_1 (відповідач-3) про:

- визнання протиправним та скасування Наказу № 2612/5, яким були анульовано внесені Приватним нотаріусом реєстраційні дії стосовно ТОВ «Боріваж» та ТОВ «Агротермінал Логістік»;

- відновлення становища, що існувало до моменту порушення прав позивачів, шляхом зобов`язання Міністерства юстиції України та/або його структурних підрозділів скасувати реєстраційні записи в Єдиному державному реєстрі, здійснені на виконання Наказу № 2612/5.

Позов мотивовано тим, що спірний наказ був прийнятий Міністерством юстиції України з порушенням вимог чинного законодавства та з перевищенням своїх повноважень з таких підстав:

- Міністерство юстиції України втрутилося та порушило виключне право учасників ТОВ «Агротермінал Логістік» та ТОВ «Боріваж» на вираження свого волевиявлення у вирішенні питань щодо управління товариствами, зокрема, щодо зміни виконавчих органів вказаних юридичних осіб;

- реєстраційні дії про зміну керівників зазначених товариств, що були скасовані спірним наказом, не порушували права осіб, які подали скарги, зокрема ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а були вчинені на підставі рішень проведених загальних зборів товариств, що відбулися відповідно до чинного законодавства та статутів цих товариств;

Також, на переконання позивачів, оскарження до Міністерства юстиції України реєстраційних дій щодо зміни виконавчих органів юридичних осіб свідчить про намір колишніх керівників ТОВ «Боріваж» та ТОВ «Агротермінал Логістік» ( ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ) поновитися на посадах та продовжити злочинну діяльність на шкоду вказаним товариствам.

Короткий зміст рішення та постанови судів першої та апеляційної інстанцій

За результатом розгляду спору по суті Господарський суд міста Києва ухвалив рішення від 12.11.2024 у справі № 910/10935/24, яким вирішив:

- задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати Наказ № 2612/5, яким були анульовані реєстраційні дії стосовно ТОВ «Боріваж» та ТОВ «Агротермінал Логістік», внесені Приватним нотаріусом;

- відновити становище, що існувало до моменту порушення прав позивачів шляхом зобов`язання Міністерства юстиції України та/або його структурних підрозділів скасувати реєстраційні записи в Єдиному державному реєстрі, здійснені на виконання Наказу № 2612/5 та поновити реєстраційну дію, проведену Приватним нотаріусом стосовно ТОВ «Боріваж» (ідентифікаційний код юридичної особи 32307678) - державна реєстрація змін до відомостей про вказану юридичну особу від 30.07.2024 № 032094083 «Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи» і реєстраційну дію, проведену Приватним нотаріусом стосовно ТОВ «Агротермінал Логістік» (ідентифікаційний код юридичної особи 39296647) - державна реєстрації змін до відомостей про вказану юридичну особу від 30.07.2024 №029100619 « 3міна керівника або відомостей про керівника юридичної особи»;

- стягнути солідарно з Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 судовий збір у сумі 18 168,00 грн.

Рішення суд першої інстанції мотивував правомірністю вчинених Приватним нотаріусом реєстраційних дій, оскільки встановив, що: 1) твердження відповідачів з приводу неналежності документів на підтвердження повноважень представників іноземних компаній є безпідставними, адже надані копії довіреностей іноземних компаній-учасників товариств були видані, засвідчені та легалізовані відповідно до законодавства Республіки Кіпр та згідно з положеннями Гаазької Конвенції 1961 року; 2) допущена у копії протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Боріваж» від 29.07.2024 технічна помилка щодо невідповідності назви компанії «Амертана Холдінгз ЛТД» не впливає на зміст та суть протоколу, ступінь та об`єм правомочностей осіб, зазначених в ньому, відповідно - суть помилки не впливає на характер реєстраційних дій, оскільки нотаріус ідентифікував вказану Компанію як учасника товариства; 3) ні Законом № 755-IV, ні постановою Кабінету Міністрів України № 1133 від 25.12.2015 не встановлено, що адміністративний збір за прискорену реєстрацію повинен сплачуватись у розмірі 100% саме на рахунок державного бюджету; своєю чергою, позивачі за проведення реєстраційних дій сплатили адміністративний збір (плату) у повному обсязі, в той час, як зарахування адміністративного збору на рахунок нотаріуса, чи на рахунок державного бюджету не є підставою для їх скасування відповідно до статті 28 Закону № 755-IV.

З наведених мотивів місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, позаяк при вчиненні спірних реєстраційних дій нотаріус діяв в межах наданих йому законом повноважень, та про те, що обраний позивачами спосіб захисту шляхом скасування спірного наказу та зобов`язання Міністерства юстиції України поновити реєстраційні дії спрямований на відновлення прав позивачів та є ефективним.

Постановою від 22.01.2025 Північний апеляційний господарський суд залишив апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 у справі № 910/10935/24 - без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з позицією місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на те, що при вчиненні спірних реєстраційних дій Приватний нотаріус діяла в межах визначених законом повноважень, тоді як підстави для відмови у державній реєстрації були відсутні.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги відповідача-3

Не погодившись із постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у цій справі, ОСОБА_1 (відповідач-3) подав до Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржувану постанову та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу відповідач-3 мотивував підставою касаційного оскарження, визначеною пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з покликанням на пункт 1 частини першої статті 310 цього Кодексу, через розгляд і вирішення справи неповноважним складом апеляційного суду.

У цьому зв`язку скаржник стверджував про порушення апеляційним господарським судом порядку автоматизованого розподілу цієї справи, оскільки така не відноситься до справ з категорії «Справи про банкрутство». За наслідком цього порушення, на переконання скаржника, розгляд справи в суді апеляційної інстанції здійснено неповноважним складом суду, що є обов`язковою підставою для скасування відповідного судового рішення та направлення справи на новий розгляд відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 310 ГПК України.

Додатково відповідач-3 подав до касаційного суду доповнення до касаційної скарги, у яких розширив підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі та, покликаючись на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, стверджував про неправильне застосування судами попередніх інстанцій відповідних норм матеріального права за відсутності висновків Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах норм пункту 15 частини першої статті 1, пункту 13 частини першої статті 15, пунктів 5, 10-4 частини першої статті 28, частин третьої, сьомої статті 37 Закону № 755-IV та положень підпункту 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1133 від 25.12.2015

Згідно прохальної частини доповнень скаржник просив розглянути подану ним касаційну скаргу з урахуванням цих доповнень, скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі №910/10935/24 та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції - у випадку задоволення касаційної скарги з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 310 ГПК України, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 у справі № 910/10935/24 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю - у випадку задоволення касаційної скарги з підстав, передбачених частиною другою статті 287 ГПК України.

Міністерство юстиції України (відповідач-1) подало заяву про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 , у якій [заяві] просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 910/10935/24, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову в частині вимог про визнання протиправним та скасування Наказу № 2612/5 відмовити в повному обсязі.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги відповідача-2

Також не погодившись із судовими рішеннями, ухваленими у цій справі №910/10935/24 за результатом розгляду спору по суті, ОСОБА_3 (відповідач-2) подав до Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Підставою касаційного оскарження відповідач-2 визначив пункти 1, 4 частини другої статті 287, ГПК України вважаючи, зокрема, що:

- розгляд цієї справи в суді апеляційної інстанції відбувся неповноважним складом суду, що є підставою для обов`язкового скасування постанови зазначеного суду відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 310 ГПК України;

- в ухваленні оскаржуваної постанови брали судді у складі колегії, яким ОСОБА_1 (відповідачем-3) було заявлено обґрунтований відвід, у задоволенні якого безпідставно відмовлено ухвалою від 20.01.2025 (підстава для обов`язкового скасування постанови апеляційного суду відповідно до норми пункту 2 частини першої статті 310 ГПК України);

- суди першої та апеляційної інстанцій прийняли рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, та помилково відмовили у задоволенні клопотань про залучення до участі у цій справі №910/10935/24 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «Боріваж» та ліквідатора ТОВ «Боріваж» Шевченка В. Є., призначеного постановою суду від 19.08.2024 у справі № 904/1926/23 (підстава для обов`язкового скасування судових рішень згідно положення пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України);

- суд апеляційної інстанції протиправно залишив без задоволення заяву ТОВ «Боріваж» про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 у цій справі, чим порушив відповідне право заявника (підстава для обов`язкового скасування постанови апеляційного суду за нормою пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України);

- відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм пунктів 5 та 10-4 частини першої статті 28 Закону № 755-IV у подібних правовідносинах.

У решті доводи скаржника зводяться до порушення апеляційним господарським судом норм процесуального права через не здійснення повного та всебічного дослідження обставин, доказів та аргументів сторін, що мають значення для правильного розгляду справи.

Такими порушеннями, на переконання скаржника, є залишення апеляційним судом поза увагою доводів апеляційної скарги, що стосуються оцінки нотаріально посвідчених копій довіреностей від імені Компанії «Енстревіо Інвестментс Лімітед», Компанії «Окталенса Холдінгз ЛТД» та Компанії «Амертана Холдінгз ЛТД» як неналежних документів, які б засвідчували повноваження представника Гирова К. А. на підписання протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Боріваж» від імені цих компаній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

ОСОБА_4 (позивач-1) подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 з викладених у відзиві підстав, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

За змістом викладених у відзиві доводів позивач-1 спростовує аргументи касаційної скарги ОСОБА_1 про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та неповноту дослідження обставин справи. У цьому зв`язку переконує касаційний суд в законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, пояснюючи це, серед іншого, таким:

- рішення одноосібних директорів Компанії «Енстревіо Інвестментс Лімітед» та Компанії «Окталенса Холдінгз ЛТД», а також сертифікат Компанії «Амертана Холдінгз ЛТД» надані Приватному нотаріусу додатково та, попри відсутність у зазначених документів консульської легалізації чи апостилю, однак у зв`язку із наявністю відповідних довіреностей, не можуть вважатись підставою для відмови у вчиненні реєстраційних дій. Натомість, документи, які входять до вичерпного списку необхідних для подачі державному реєстратору документів, було надано у повному обсязі і вони були оформлені належним чином. Надані документи та оскаржувані реєстраційні дії повністю відповідали волевиявленню осіб (учасників товариства), які створили та подали документи реєстратору;

- невідповідність назви Компанії «Амертана Холдінгз ЛТД» в протоколі, з урахуванням тотожності всіх інших відомостей відносно цієї компанії, не є порушенням чинного законодавства України, а є суто технічною помилкою під час складання протоколу, що не впливає на його зміст в цілому та на викладене у ньому волевиявлення учасників ТОВ «Боріваж». Тобто судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини наявності технічної помилки, об`єктивно дано оцінку пов`язаним із цим обставинам, що відображено у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень;

- норма частини третьої статті 37 Закону № 755-IV не розмежовує фінансове забезпечення приватних нотаріусів від звичайних адміністративних зборів та від адміністративних зборів за прискорені реєстраційні дії; не має двозначного трактування, інших обмежень, умов, застережень тощо. Тож, при поданні документів для здійснення реєстраційних дій в скорочені строки нотаріусу було подано документи щодо сплати адміністративного збору у повному обсязі та відповідно до пропорцій, встановлених Законом № 755-IV;

- склад суду визначено систематизованою системою документообігу Північного апеляційного господарського суду відповідно до встановленої спеціалізації суддів, у зв`язку із чим підстави передбачені пунктом 4 частини першої статті 35 ГПК України відсутні, що спростовує протилежні помилкові доводи скаржника.

ОСОБА_1 (відповідач-3) подав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 (відповідача-2), у якому повністю погодився з доводами про розгляд справи неповноважним складом суду та обґрунтованості заявленого відводу, а також щодо необхідності залучення до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ліквідатора ТОВ «Боріваж» Шевченка В. Є. та самого товариства (ТОВ «Боріваж»).

Касаційне провадження

27.01.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі №910/10935/24.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.01.2025 для розгляду касаційної скарги у справі № 910/10935/24 визначено склад колегії суддів: Кондратова І. Д. - головуючий, Губенко Н. М., Вронська Г. О.

06.02.2025 ОСОБА_1 подав до касаційного суду доповнення до касаційної скарги.

07.02.2025 судді Верховного Суду Кондратова І. Д., Вронська Г. О., Губенко Н. М. подали заяву про самовідвід у розгляді справи № 910/10935/24 у порядку статті 35 ГПК України.

Ухвалою від 07.02.2025 Верховний Суд задовольнив заяву суддів Кондратової І. Д., Вронської Г. О., Губенко Н. М. про самовідвід у розгляді справи №910/10935/24 та ухвалив передати цю справу на повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду та у зв`язку з ухвалою про самовідвід суддів, 10.02.2025 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатом якого автоматизованою системою документообігу суду визначено склад колегії суддів: Огороднік К. М. - головуючий, Пєсков В. Г., Картере В. І.

У зв`язку з відрядженням судді Картере В. І., 26.02.2025 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатом якого автоматизованою системою документообігу суду визначено склад колегії суддів: Огороднік К. М. - головуючий, Пєсков В. Г., Жуков С. В.

Ухвалою від 27.02.2025 Верховний Суд, серед іншого, відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 910/10935/24; призначив касаційну скаргу до розгляду на 26.03.2025 о 11:15.

До Верховного Суду від Міністерства юстиції України надійшла заява про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1

03.03.2025 до касаційного суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі №910/10935/24.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.03.2025 для розгляду зазначеної касаційної скарги у справі визначено склад колегії суддів: Огороднік К. М. - головуючий, Жуков С. В., Пєсков В. Г.

Ухвалою від 12.03.2025 Верховний Суд залишив без розгляду заяву Міністерства юстиції України про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 (з підстав невідповідності форми заяви вимогам процесуального закону).

12.03.2025 Міністерство юстиції України повторно звернулося до Верховного Суду із заявою про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 .

Ухвалою від 13.03.2025 Верховний Суд витребував з Господарського суду міста Києва та Північного апеляційного господарського суду матеріали справи №910/10935/24, що містять оригінали оскаржуваних судових рішень; відклав розгляд питання щодо прийнятності касаційної скарги ОСОБА_3 до надходження матеріалів справи до Верховного Суду.

Ухвалою від 19.03.2025 Верховний Суд частково задовольнив заяву Міністерства юстиції України про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 , приєднав заяву до касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі №910/10935/24, у задоволенні іншої частини заяви відмовив.

Ухвалою від 21.03.2025 Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 910/10935/24, надав скаржнику строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 26.03.2025 Верховний Суд задовольнив клопотання ОСОБА_4 та відклав розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 у справі № 910/10935/24 на 16.04.2025 о 09:30 год.

04.04.2025 на виконання вимог ухвал Верховного Суду від 21.03.2025 до касаційного суду від ОСОБА_3 надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги (клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження).

Ухвалою від 07.04.2025 Верховний Суд, серед іншого, відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі № 910/10935/24; призначив касаційну скаргу до розгляду на 16.04.2025 о 11:15; об`єднав в одне касаційні провадження за касаційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у цій справі.

Ухвалою від 16.04.2025 Верховний Суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 та відклав розгляд касаційної скарги ОСОБА_3 та касаційної скарги ОСОБА_1 , до якої приєдналось Міністерство юстиції України, у справі №910/10935/24 на 23.04.2025 о 09:30 год.

Судове засідання 23.04.2025 відбулось за участю представника Міністерства юстиції України (відповідач-1; особа, яка приєдналась до касаційної скарги), представника ОСОБА_1 (відповідач-2; скаржник), представника позивачів ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ), які надали пояснення щодо суті вимог та доводів касаційних скарг. Інші учасники справи явку представників у судове засідання не забезпечили, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання з розгляду касаційної скарги не є обов`язковою за законом і не визнавалася такою судом, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників судового процесу чи їх повноважних представників.

Розгляд касаційних скарг і позиція Верховного Суду

Переглянувши оскаржувані судові рішення у касаційному порядку та перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг з огляду на таке.

Зважаючи, що частина доводів касаційних скарг полягають в обґрунтуванні наявності обов`язкових підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, Верховний Суд вважає за необхідне спершу надати оцінку аргументам скаржників у цих частинах.

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 310 ГПК України

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.

За змістом доводів, викладених у касаційній скарзі ОСОБА_1 , до якої приєдналося Міністерство юстиції України, та у касаційній скарзі ОСОБА_3 , розгляд цієї справи в суді апеляційної інстанції відбувся неповноважним складом суду, що є підставою для обов`язкового скасування постанови зазначеного суду відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 310 ГПК України.

Неповноважність складу суду апеляційної інстанції скаржники мотивують тим, що з урахуванням предмету та підстав позову у цій справі № 910/10935/24, а також зі змісту апеляційних скарг на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 вбачається, що ця справа жодним чином не має відношення до справ про банкрутство та не входить до їх категорії.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правова конструкція «суд, встановлений законом» є структурним елементом права на справедливий суд, закріпленого статтею 6 Конвенції, що передбачає дві умови відповідності цьому критерію: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Термін «повноважний склад суду» слід сприймати як наявність повноважень суддів щодо здійснення ними своїх професійних обов`язків: компетентність у розумінні наявності повноважень на розгляд справ у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах територіальної юрисдикції, визначеної ГПК України, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова практика свідчить про те, що вказана підстава для скасування судових рішень застосовується у випадку, коли оскаржуване судове рішення прийняте судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності) (статті 20-31 ГПК України) або з порушенням порядку визначення складу суду (статті 32, 36 ГПК України).

У справі, що розглядається, доводи скаржників не стосуються порушення правил юрисдикції (підсудності), натомість зводяться виключно до порушення порядку визначення складу суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону «Про судоустрій і статус суддів» суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система (далі - ЄСІКС). Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в ЄСІКС в день надходження документів.

Частиною третьою статті 6 ГПК України передбачено, що визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється ЄСІКС у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Частиною першою статті 32 ГПК України унормовано, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється ЄСІКС під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 6 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

За частиною другою статті 32 ГПК України справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов`язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою суддя-доповідач.

Персональний склад постійних колегій суддів визначається зборами суддів відповідного суду (частина третя статті 32 ГПК України).

Для кожної постійної колегії суддів збори суддів відповідного суду визначають резервних суддів строком на один рік. Якщо зі складу колегії суддів не може продовжувати розгляд справи суддя, який не є суддею-доповідачем у такій справі, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом, заміна такого судді з ініціативи судді-доповідача за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду здійснюється ЄСІКС з числа резервних суддів (частина десята статті 32 ГПК України).

Якщо замінити суддю, який вибув, з числа резервних суддів неможливо, - його заміна здійснюється ЄСІКС у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті (абзац перший частини одинадцятої статті 32 ГПК України).

Поряд з цим абзацом другим підпункту 17.4 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України унормовано, що до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше, ніж три місяці з дня набрання чинності цією редакцією Кодексу, визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Щодо питання функціонування ЄСІКС Верховний Суд звертає увагу, що Вища рада правосуддя рішенням від 28.02.2023 № 162/0/15-23 відтермінувала набрання чинності нормами розділу IV Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21, зі змінами до внесення змін до цього Положення та доопрацювання програмного забезпечення автоматизованої системи документообігу.

З огляду на викладене та враховуючи, що розділ IV вказаного Положення, в якому визначені особливості автоматизованого розподілу судових справ, не набрав чинності, у вирішенні питань, пов`язаних з автоматизованим розподілом судових справ, слід керуватися положеннями статей 6, 32 та підпункту 17.4 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України, а також правилами здійснення автоматизованого розподілу судових справи, визначеними у Положенні про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженому рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 910/268/23, від 31.10.2023 у справі № 910/10417/22, від 27.02.2025 у справі №910/12847/23).

Водночас рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 № 25 (із подальшими змінами і доповненнями) було затверджено нову редакцію Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Також судом враховано, що з 01.04.2025 набула чинності нова редакція Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затверджена рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39, погоджена наказом Державної судової адміністрації України від 29.11.2024 № 529 (зі змінами, внесеними рішенням Ради суддів України від 26.03.2025 № 15 та погодженими наказом Державної судової адміністрації України від 31.03.2025 № 119.

Втім, оскільки здійснення автоматизованого розподілу цієї справи №910/10935/24 у суді апеляційної інстанції здійснювалось у грудні 2024 року, до спірних правовідносин підлягають застосуванню Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 № 25 (із змінами і доповненнями) (далі - Положення).

Відповідно до вимог Положення:

- розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ (підпункт 2.3.1 пункту 2.3);

- збори суддів відповідного суду мають право запроваджувати спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій судових справ (абзац перший підпункт 2.3.10 пункту 2.3);

- якщо розгляд справи здійснюється колегіально, склад колегії суддів визначається автоматизованою системою. Збори суддів можуть визначити склади постійно-діючих колегій суддів (підпункт 2.3.11 пункту 2.3);

- автоматизований розподіл судових справ між суддями (колегіями суддів) здійснюється з урахуванням спеціалізації суддів, у тому числі спеціалізації зі здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх (абзац перший підпункту 2.3.20 пункту 2.3).

Норма абзацу першого підпункту 2.3.10 пункту 2.3 Положення кореспондує положенню частини четвертої статті 26 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за яким у складі апеляційного суду можуть утворюватися судові палати з розгляду окремих категорій справ.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 (з подальшими змінами) затверджено персональну спеціалізацію суддів судових палат цього суду.

Варто враховувати, що збори суддів відповідного суду визначають спеціалізацію кожного судді суду відповідно до Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 21.12.2018 №622 (зі змінами і доповненнями).

Предметом спору у цій справі № 910/10935/24 є правомірність наказу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатом розгляду скарги на вчинення державним реєстратором (приватним нотаріусом) реєстраційних дій щодо внесення до Єдиного державного реєстру змін до відомостей про керівників юридичних осіб.

Наведене свідчить, що позовні вимоги спрямовані на захист тих корпоративних прав, що виникають з скасованих спірним наказом реєстраційних дій державного реєстратора щодо внесення змін до відомостей про керівників товариств, щодо одного із яких [товариств] відкрито провадження у справі про банкрутство.

Водночас для правильного вирішення спору про визнання протиправним та скасування спірного наказу Міністерства юстиції України необхідним є встановлення судом обґрунтованості скарги на дії державного реєстратора та відповідності проведених ним реєстраційних дій законодавству у сфері державної реєстрації.

Ураховуючи зазначені вище обставини (щодо здійснення відносно товариства судової процедури банкрутства) та те, що для правильного вирішення спору необхідним є встановлення обґрунтованості скарги на дії державного реєстратора, колегія суддів вважає, що відповідно до Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 21.12.2018 № 622, справу № 910/10935/24 можливо віднести до категорії згідно пункту 212120000 «скарги на рішення, дії чи бездіяльність державних та інших органів» розділу 212000000 «Справи про банкрутство».

При цьому попри те, що скасування відповідного наказу Міністерства юстиції України не є підставою для поновлення на роботі керівників товариств (зокрема ТОВ «Боріваж», щодо якого здійснюється судова процедура банкрутства), а правомірність рішень загальних зборів учасників щодо звільнення таких керівників не охоплюється предметом цього спору, все ж наявні підстави вважати, що спір у цій справі також опосередковано стосується категорії 212050500 «про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника» розділу 212000000 «Справи про банкрутство».

Обґрунтованість зазначеної позиції підтверджується тим, що 07.02.2025 судді Верховного Суду Кондратова І. Д., Вронська Г. О., Губенко Н. М. подали заяву про самовідвід у розгляді цієї справи № 910/10935/24 у порядку статті 35 ГПК України, мотивуючи заяву тим, що під час розподілу справи її категорією помилково визначено як спір, що виникає з корпоративних відносин, тому розподіл у цій справі помилково здійснювався серед суддів, які входять до складу судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів. За змістом ухвали від 07.02.2025 у справі № 910/10935/24 судді Верховного Суду Кондратова І. Д., Вронська Г. О., Губенко Н. М., покликаючись на приписи частин першої та другої статті 7 КУзПБ, вважали, що ця справа підлягає розгляду суддями касаційної інстанції, які включені до складу судової палати для розгляду справ про банкрутство.

Наведеним спростовуються помилкові доводи скаржників про порушення апеляційним господарським судом порядку автоматизованого розподілу цієї справи, яка, за доводами касаційних скарг, не відноситься до справ з категорії «Справи про банкрутство», а мала бути розглянута суддями, до спеціалізації яких належить розгляд категорії «Справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин».

Приписами пункту 8 частини першої статті 20, частини тринадцятої статті 30 ГПК України встановлене імперативне правило виключної підсудності господарському суду справ про банкрутство (неплатоспроможність) та справ у спорах, зокрема, про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, серед іншого, спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Керуючись викладеним, Верховний Суд вважає, що спір у справі №910/10935/24 підлягав розгляду суддями Північного апеляційного господарського суду, до спеціалізації яких належить розгляд категорій судових справ розділу 212000000 «Справи про банкрутство».

Як вбачається з матеріалів цієї справи оскаржувану постанову від 22.01.2025 ухвалено колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі суддів Отрюха Б. В. (головуючого), Пантелієнка В. О. та Остапенка О. М.

Згідно з персональною спеціалізацією суддів судових палат Північного апеляційного господарського суду судді Отрюх Б. В., Пантелієнко В. О та Остапенко О. М. входять до складу третьої судової палати, яка спеціалізується, зокрема, на розгляді справ про банкрутство (у тому числі категорій згідно пунктів 212120000 та 212050500 розділу 212000000 «Справи про банкрутство»).

Зважаючи на викладене, доводи скаржників про порушення порядку визначення суддів для розгляду апеляційних скарг у цій справі №910/10935/24 Верховний Суд вважає безпідставними, оскільки такий розподіл здійснено у відповідності до вимог Положення із складу відповідної судової палати з урахуванням спеціалізації суддів.

Отже, доводи скаржників щодо розгляду і вирішення справи неповноважним складом апеляційного суду не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду цієї справи, тому такі підлягають відхиленню за безпідставністю.

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 310 ГПК України

Згідно пункту 2 частини першої статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави його відводу обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою.

За змістом доводів касаційної скарги ОСОБА_3 в ухваленні постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 брали судді у складі колегії, яким ОСОБА_1 (відповідачем-3) було заявлено обґрунтований відвід, у задоволенні якого безпідставно відмовлено ухвалою від 20.01.2025, що є підставою для обов`язкового скасування оскаржуваної постанови відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 310 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 (відповідача-3) надійшла заява про відвід колегії суддів Отрюха Б. В. (головуючий), Пантелієнка В.О. та Остапенка О. М. від розгляду справи №910/10935/24.

Заява мотивована тим, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 у справі № 910/10935/24 призначено до слухання суддями за спеціалізацією суддів «Господарське судочинство (з 01.01.2019)/Справи позовного провадження/Справи про банкрутство».

Натомість, на думку заявника, справа № 910/10935/24 не відноситься до справ з категорії «Справи про банкрутство», оскільки з урахуванням предмету та підстав позову у справі № 910/10935/24, а також змісту апеляційної скарги вбачається, що ця справа жодним чином не має відношення до справ про банкрутство та не входить до їх категорії.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК України.

Відповідно до положень частин другої статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у цій справі, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Отрюха Б. В. (головуючого), Пантелієнка В.О. та Остапенка О.М. дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим ухвалою від 20.01.2025 (з урахуванням ухвали від 22.01.2024 про виправлення описки) матеріали справи № 910/10935/24 передано на здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою для вирішення питання про відвід відповідно до положень статті 32 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025 заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у справі №910/10935/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Іоннікової І. А., суддів: Михальської Ю. Б., Тищенко А. І.

Ухвалою від 21.01.2025 Північний апеляційний господарський суд у складі: головуючого судді Іоннікової І. А., суддів: Михальської Ю. Б., Тищенко А. І. відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Отрюха Б. В., суддів: Пантелієнка В. О. та Остапенка О. М. від розгляду справи №910/10935/24.

Ухвалу суд апеляційної інстанції мотивував тим, що оскаржуване рішення пов`язано зі справою про банкрутство, тож автоматизований розподіл судової справи № 910/10935/24 між суддями правомірно здійснено з урахуванням спеціалізації суддів Отрюха Б. В., Пантелієнка В. О. та Остапенка О. М., які входять до складу третьої судової палати, яка спеціалізується, зокрема, на справах про банкрутство.

Оскільки наведені висновки узгоджуються з викладеною вище позицією Верховного Суду про те, що спір у справі № 910/10935/24 підлягав розгляду суддями Північного апеляційного господарського суду, до спеціалізації яких належить розгляд категорій судових справ розділу 212000000 «Справи про банкрутство», то наявні підстави вважати, що визначення складу колегії суду для розгляду цієї справи було здійснено автоматизованою системою документообігу суду у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством та відповідно до вимог Положення

За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що наведені ОСОБА_1 доводи, які викладені на обґрунтування заяви про відвід колегії суддів не можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

Таким чином, відсутні підстави для висновку, що в ухваленні оскаржуваної постанови апеляційного суду брали участь судді у складі колегії, яким було заявлено обґрунтований відвід, що, у свою чергу, виключає скасування оскаржуваного судового рішення на підставі пункту 2 частини першої статті 310 ГПК України.

Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 8 частини першої статті 310 ГПК України

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Доводи касаційної скарги відповідача-2 про порушення норм процесуального права у контексті визначеної ним підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 8 частини першої статті 310 ГПК України, полягають у тому, що суди попередніх інстанцій прийняли рішення про права та інтереси осіб, що не були залучені до участі у справі, та помилково відмовили у задоволенні клопотань про залучення до участі у цій справі № 910/10935/24 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «Боріваж» та ліквідатора цього товариства Шевченка В. Є., призначеного постановою суду від 19.08.2024 у справі № 904/1926/23. Крім того, скаржник доводив, що суд апеляційної інстанції протиправно залишив без задоволення заяву ТОВ «Боріваж» про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 у цій справі, чим порушив відповідне право заявника.

Перевіривши наведені доводи скаржника, Верховний Суд дійшов висновку про їх безпідставність з огляду на таке.

Згідно усталеної практики Верховного Суду рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про такі права та обов`язки. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15, від 15.05.2020 у справі № 904/897/19).

Ураховуючи наведені вище правові висновки та обставини цієї справи, Верховний Суд зауважує на відсутності підстав стверджувати про те, що оскаржувані судові рішення, ухвалені за результатом вирішення спору у цій справі (за позовними вимогами про визнання протиправним та скасування Наказу № 2612/5 та про відновлення становища, що існувало до моменту порушення прав позивачів), стосуються прав та обов`язків ТОВ «Боріваж» чи ліквідатора цього товариства арбітражного керуючого Шевченка В. Є.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції в ухвалі від 22.01.2025 у цій справі дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ «Боріваж» Шевченка В. Є. про вступ у справу як третьої особи та заяви ТОВ «Боріваж» про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Більш того, суд касаційної інстанції враховує, що частиною другою статті 304 ГПК України, зокрема, визначено, що скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову.

Втім, стверджуючи за змістом доводів касаційної скарги про помилкову відмову у задоволенні клопотань про залучення до участі у цій справі в якості третіх осіб ТОВ «Боріваж» та ліквідатора цього товариства Шевченка В. Є. , заявник касаційної скарги не оскаржив у порядку частини другої статті 304 ГПК України ухвалу суду апеляційної інстанції від 22.01.2025 у відповідних частинах.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд вважає помилковими доводи касаційної скарги відповідача-2 про те, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального законодавства внаслідок ухвалення оскаржуваного судового рішення, яким вирішено питання про права чи обов`язки незалучених до справи осіб.

Отже, стверджувана скаржником підстава для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду згідно пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України відсутня.

Щодо доводів про порушення судами попередніх інстанцій норм права під час вирішення спору по суті

Предметом спору у цій справі є правомірність наказу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатом розгляду скарги на вчинення державним реєстратором (нотаріусом) реєстраційних дій щодо внесення до Єдиного державного реєстру змін до відомостей про керівників юридичних осіб.

Як зазначалось вище та встановлено судами попередніх інстанцій, рішеннями загальних зборів учасників ТОВ «Боріваж» та ТОВ «Агротермінал Логістік» від 29.07.2024 та 30.07.2024 колишніх директорів названих товариств ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було звільнено з посад та обрано нових - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , внаслідок чого на підставі вказаних рішень Приватним нотаріусом вчинені реєстраційні дії щодо змін до відомостей про керівників цих юридичних осіб.

Колишні керівники ТОВ «Боріваж» та ТОВ «Агротермінал Логістік» ( ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ) оскаржили відповідні реєстраційні дії до Міністерства юстиції України.

За результатами розгляду поданих скарг Міністерством юстиції України прийняло спірний Наказ № 2612/5, яким скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було задоволено та визнано вчиненими з порушенням Закону № 755-IV та анульовано проведені Приватним нотаріусом реєстраційні дії.

Вважаючи правомірними відповідні реєстраційні дії Приватного нотаріуса та не погодившись із Наказом № 2612/5, позивачі звернулись до суду із позовом про визнання цього Наказу протиправним та його скасування.

Статтею 55 Конституції України, зокрема, унормовано, що акти, прийняті суб`єктами владних повноважень, можуть бути оскаржені до суду.

Цій нормі кореспондує припис абзацу третього частини першої статті 34 Закону № 755-IV, згідно якого, зокрема, рішення Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, предметом доказування у цій справі є обставини, що підтверджують законність чи незаконність прийнятого Міністерством юстиції України (відповідачем-1) Наказу № 2612/5, який має прийматися в порядку, на підставі та у спосіб, визначені законом.

Своєю чергою, предметом розгляду Міністерства юстиції України, за результатом якого прийнято спірний Наказ № 2612/5, була скарга на дії державного реєстратора (Приватного нотаріуса).

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду (абзац перший частини першої статті 34 Закону № 755-IV).

Частиною шостою статті 34 Закону № 755-IV передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу:

про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації);

про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації);

про залишення скарги без розгляду по суті.

Зважаючи на зазначені правові норми та предмет позову (визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України, яким задоволено скарги на дії державного реєстратора), для правильного вирішення спору у цій справі необхідним є встановлення відповідності проведених Приватним нотаріусом оскаржуваних реєстраційних дій законодавству у сфері державної реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, зокрема, юридичних осіб регулюються Законом № 755-IV.

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону № 755-IV, серед іншого, визначено, що державна реєстрація юридичних осіб - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою, зокрема, факту зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 3 Закону № 755-IV, зокрема, передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом).

Згідно із частиною другою статті 6 Закону № 755-IV державний реєстратор: приймає документи (пункт 1); перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації (пункт 3); проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (пункт 4); здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 7).

Відповідач-2 та відповідач-3 у поданій до Міністерства юстиції України скарзі обґрунтовували незаконність реєстраційних дій Приватного нотаріуса (щодо внесення до Єдиного державного реєстру змін до відомостей про керівників юридичних осіб) тим, що останній як державний реєстратор провів відповідні реєстраційні дії за наявності підстав для відмови у державній реєстрації.

При цьому підставами для відмови у державній реєстрації скаржники вважали такі:

- пункт 4 частини першої статті 28 Закону № 755-IV (подання документів або відомостей, передбачених цим Законом, не в повному обсязі), оскільки для проведення реєстраційних дій реєстратору не було подано належним чином засвідчених в установленому законодавством України документів для підтвердження повноваження представників учасників юридичних осіб-нерезидентів, які взяли участь у загальних зборах ТОВ «Боріваж»;

- пункт 10-4 частини першої статті 28 Закону № 755-IV (невідповідність відомостей, зазначених у документах, поданих для державної реєстрації, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі чи інших інформаційних системах, використання яких передбачено цим Законом), оскільки поданий протокол загальних зборів ТОВ «Боріваж» містить невідповідності в частині найменування учасника товариства - Компанії «Амертана Холдінгз ЛТД», а саме англійською мовою як «Anstrevio Investments Limited» замість зазначеного у реєстрі «Amertana Holdings LTD»;

- пункт 4 частини першої статті 28 Закону № 755-IV (подання документів або відомостей, передбачених цим Законом, не в повному обсязі), оскільки плата за проведення реєстраційних дій в скорочені строки мала бути зарахована у повному обсязі до державного бюджету, проте 60% адміністративного збору було зараховано на розрахунковий рахунок нотаріуса.

Щодо недостатності/неналежності документів для підтвердження повноважень представників іноземних компаній Верховний Суд враховує таке.

Задовольняючи скаргу у цій частині доводів, Колегія Міністерства юстиції України у висновку від 02.09.2023 зазначила, що для проведення реєстраційних дій державному реєстратору не було подано належним чином засвідчених в установленому законодавством України документів для підтвердження повноваження представників учасників юридичних осіб-нерезидентів, які взяли участь у загальних зборах ТОВ «Боріваж».

Спростовуючи такі висновки суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях встановили, що:

- у загальних зборах ТОВ «Боріваж» від імені учасників - нерезидентів: Компанії «Окталенса Холдінгз ЛТД» (Oktalensa Holdings LTD), Компанії «Ентсревіо Інвестментс Лімітед» (Anstrevio Investments Limited) та Компанії «Амертана Холдінгз ЛТД» (Amertana Holdings LTD) приймав участь представник Гиров Костянтин Андрійович, який діяв на підставі відповідних довіреностей, що підтверджується протоколом загальних зборів ТОВ «Боріваж», зокрема, нотаріально засвідчену копію якого було надано для вчинення реєстраційної дії;

- для проведення реєстраційної дії нотаріусу були подані копії довіреностей Компанії «Окталенса Холдінгз ЛТД» (Oktalensa Holdings LTD), Компанії «Ентсревіо Інвестментс Лімітед» (Anstrevio Investments Limited) та Компанії «Амертана Холдінгз ЛТД» (Amertana Holdings LTD) на виконання пункту 26 статті 17 Закону № 755-IV, при цьому вказані довіреності були посвідчені на території та за законодавством Республіки Кіпр, що об`єктивно не дають можливості нотаріусу встановити дійсність даних довіреностей саме за законодавством України;

- надані копії довіреностей іноземних компаній-учасників товариств були видані, засвідчені та легалізовані відповідно до законодавства Республіки Кіпр та згідно з положеннями Гаазької Конвенції 1961 року, до якої приєдналася Україна, і не вимагають іншого способу засвідчення.

Ураховуючи наведені вище обставини, Верховний Суд вважає цілком обґрунтованим висновок попередніх судових інстанцій про відсутність допущених порушень з боку приватного нотаріуса при проведенні реєстраційних дій у цій частині, адже у реєстратора були відсутні підстави згідно пункту 4 частини першої статті 28 Закону № 755-IV для відмови у державній реєстрації через неподання належним чином засвідчених в установленому законодавством України документів для підтвердження повноваження представників учасників юридичних осіб-нерезидентів.

Наведене не спростовується й доводами касаційних скарг, які, у свою чергу, стосуються переоцінки доказів у справі і зводяться до необхідності встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ними, що не відповідає положенням частини другої статті 300 ГПК України, яка визначає межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

У цьому ж зв`язку Верховний Суд вважає обґрунтованими доводи відзиву позивача-1 про те, що документи, які входять до вичерпного списку документів, які є необхідними для подачі державному реєстратору для державної реєстрації змін до відомостей щодо керівників юридичних осіб, що містяться в Єдиному державному реєстрі, були надані у повному обсязі та оформлені належним чином.

Щодо невідповідності у протоколі загальних зборів ТОВ «Боріваж» в частині найменування учасника товариства Верховний Суд керується таким.

Колегією Міністерства юстиції України у висновку від 02.09.2023 та судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях було встановлено, що Приватному нотаріусу для проведення відповідних реєстраційної дії відносно ТОВ «Боріваж» було подано копію протоколу загальних зборів учасників цього Товариства від 29.07.2024, що містила невідповідності в частині найменування учасника товариства, а саме: назву Компанії «Амертана Холдінгз ЛТД» англійською мовою як «Anstrevio Investments Limited», замість зазначеного у реєстрі «Amertana Holdings LTD».

З наведеної підстави скаржники, з доводами яких за результатом задоволення скарги погодилося й Міністерство юстиції України, наголошували на порушенні державним реєстратором (Приватним нотаріусом) порядку здійснення реєстраційних дій з огляду на наявність невідповідності відомостей, зазначених у протоколі загальних зборів учасників ТОВ «Боріваж» від 29.07.2024, копія якого подана для державної реєстрації.

Втім, суди першої та апеляційної інстанції у контексті зазначених невідповідностей документа з`ясували такі обставини:

- зі змісту протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Боріваж» від 29.07.2024 вбачається, що на загальних зборах були присутні учасники, серед яких, Компанія «Амертана Холддінгз ЛДТ» в особі представника ОСОБА_8 , і довіреність, видана цьому представнику вказаної Компанії на участь у загальних зборах ТОВ «Боріваж» містить у собі правильні реквізити, в тому числі щодо найменування довірителя;

- із зазначеного протоколу щодо Компанії «Амертана Холддінгз ЛДТ» слідує, що резидентство, місцезнаходження, розмір частки та розмір внеску до статутного капіталу ТОВ «Боріваж» повністю відповідають інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі, зокрема, щодо учасників ТОВ «Боріваж» - нерезидентів (найменування яких зазначені як українською, так і англійською мовами), що дає змогу ідентифікувати вказаних іноземних осіб.

З урахуванням встановленого, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що допущена у протоколі загальних зборів учасників ТОВ «Боріваж» технічна помилка в назві Компанії «Амертана Холддінгз ЛДТ» англійською мовою як (Anstrevio Investments Limited), замість (Amertana Holdings LTD) не впливає на зміст та суть вказаного протоколу, а ступінь та об`єм правомочностей осіб, зазначених в цьому протоколі не впливає на характер реєстраційних дій у зв`язку з тим, що нотаріус ідентифікував вказану Компанію як учасника товариства.

Зважаючи на обґрунтованість наведеного висновку попередніх судових інстанцій, Верховний Суд вважає помилковими доводи скаржників про те, що вказана технічна помилка у назві Компанії «Амертана Холддінгз ЛДТ» є значним порушенням та окремою підставою для відмови у вчиненні відповідної реєстраційної дії.

У цьому зв`язку колегія суддів керується тим, що доказів визнання недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ «Боріваж» від 29.07.2024 відповідачами (скаржниками) суду не надано.

Таким чином, місцевий господарський суд, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, попри помилкове посилання на приписи частини сьомої статті 37 Закону № 755-IV, обґрунтовано вважав, що відсутні підстави для скасування оскаржуваних реєстраційних дій через наявність технічної помилки у назві одного із учасників ТОВ «Боріваж».

Доводи касаційних скарг правомірності наведеного висновку не спростовують та підлягають відхиленню як такі, що спрямовані на переоцінку доказів й встановлення інших фактичних обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції в силу приписів статті 300 ГПК України.

Щодо порушення порядку сплати адміністративного збору Верховний Суд зазначає таке.

Як зазначалось скаржники стверджували про порушення державним реєстратором порядку здійснення реєстраційних дій також з огляду на недотримання порядку сплати адміністративного збору за вчинення реєстраційних дій, оскільки плата за їх проведення в скорочені строки мала бути зарахована у повному обсязі до державного бюджету, проте 60% адміністративного збору було зараховано на розрахунковий рахунок Приватного нотаріуса.

Відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 17 Закону № 755-IV для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, крім змін до відомостей, передбачених частиною п`ятою цієї статті, подається, серед іншого, документ про сплату адміністративного збору - у випадках, передбачених статтею 36 цього Закону.

Статтею 36 Закону № 755-IV, серед іншого, встановлено, що за державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу (крім громадських об`єднань та благодійних організацій), що містяться в Єдиному державному реєстрі, крім внесення змін до інформації про здійснення зв`язку з юридичною особою, справляється адміністративний збір у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому частина третя статті 26 Закону № 755-IV унормовує, що державна реєстрація може проводитися у скорочені строки, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої цієї статті. Підстави, порядок та розмір плати за проведення державної реєстрації у скорочені строки встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1133 від 25.12.2015 державна реєстрація у скорочені строки проводитися виключно за бажанням заявника у разі внесення ним додатково до адміністративного збору відповідної плати у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 цієї Постанови розмір плати за проведення державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі у скорочені строки встановлений у п`ятикратному розмірі адміністративного збору за відповідну реєстрацію протягом двох годин - за проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу (крім громадського формування), крім внесення змін до інформації про здійснення зв`язку з юридичною особою; змін до відомостей про прізвище, ім`я, по батькові або місцезнаходження фізичної особи - підприємця.

Частиною третьою статті 37 Закону № 755-IV передбачено, що фінансове забезпечення приватних нотаріусів здійснюється за рахунок 60 відсотків коштів адміністративного збору, що залишається у приватних нотаріусів, які здійснили державну реєстрацію.

Судами попередніх інстанцій правильно зазначено, що вказана норма Закону не розмежовує фінансове забезпечення приватних нотаріусів від звичайних адміністративних зборів та зборів за прискорені реєстраційні дії та не містить будь-яких умов та застережень при її застосуванні.

Викладені у касаційних скаргах аргументи правомірності наведеного висновку не спростовують, натомість зводяться до помилкового тлумачення скаржниками правових норм.

При цьому судами попередніх інстанцій встановлено, що для здійснення реєстраційних дій у скорочені строки Приватному нотаріусу були подані документи щодо сплати адміністративного збору (плати) у повному обсязі та відповідно до пропорцій, встановлених законодавством, що підтверджується наявними у справі доказами.

З огляду на зазначене, господарські суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність порушення порядку сплати адміністративного збору та відсутності у реєстратора, у зв`язку з цим, підстав згідно пункту 4 частини першої статті 28 Закону № 755-IV для відмови у державній реєстрації через неподання документа про сплату адміністративного збору.

Ураховуючи викладене вище у сукупності, обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про те, що при вчиненні оскаржених до Міністерства юстиції України реєстраційних дій Приватний нотаріус діяла в межах повноважень, визначених законом, та за відсутності підстав для відмови у державній реєстрації.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог, визнання протиправним та скасування спірного Наказу № 2612/5, яким Міністерство юстиції України помилково визнало вчиненими з порушенням Закону № 755-IV та анулювало відповідні реєстраційні дії.

З наведених мотивів, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені у відповідності до норм чинного законодавства, а доводи скаржників про неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права підлягають відхиленню з підстав їх необґрунтованості.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши у касаційному порядку в межах доводів та вимог касаційних скарг оскаржувані судові рішення у справі, Верховний Суд не встановив порушення та невірного застосування норм права, на які посилалися скаржники.

На підставі викладеного та беручи до уваги межі перегляду справи судом касаційної інстанції в порядку статті 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг та необхідність залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційних скарг, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржників.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 та касаційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналося Міністерство юстиції України, залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 у справі №910/10935/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Огороднік

Судді С. В. Жуков

В. Г. Пєсков