ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про відмову у видачі судового наказу

19 травня 2025 року м.Харків Справа № 913/156/25
Провадження №16/913/156/25
Господарський суд Луганської області у складі судді Шеліхіної Р.М., розглянувши в порядку наказного провадження заяву б/н від 16.05.2025
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за договором від 02.03.2021 № 4-ТН у сумі 16 212,11 грн
без повідомлення (виклику) представників сторін,
19.05.2025 за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Господарського суду Луганської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Лугбудтехнагляд» (далі ТОВ «Лугбудтехнагляд») із заявою б/н від 16.05.2025 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Департаменту будівництва, енергозбереження, архітектури та містобудування Луганської обласної державної адміністрації заборгованості (далі Департамент будівництва) за договором від 02.03.2021 № 4-ТН у сумі 16 212,11 грн.
В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що 02.03.2021 між ТОВ «Лугбудтехнагляд» (виконавець) та Департаментом будівництва (замовник) було укладено в письмовій формі договір на виконання робіт, пов`язаних зі здійсненням технічного нагляду № 4-ТН.
На виконання вказаного п. 9 документації спрощеної закупівлі, виконавець забезпечив виконання своїх зобов`язань шляхом перерахунку забезпечення на рахунок замовника в сумі 16 212,11 грн, що підтверджується доданою копією платіжного доручення № 394 від 01.03.2021.
Заявник зазначає, що виконання робіт за цим договором здійснювалося виконавцем поетапно, дотримуючись календарного графіка робіт та плану фінансування будівництва.
Через військову агресією Російської Федерації проти України, 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан. У зв`язку з цим виконання робіт на вищезазначеному об`єкті було призупинено.
27.12.2022 сторонами було підписано додаткову угоду № 3 до договору на виконання робіт, пов`язаних на здійснення технічного нагляду № 4-ТН, якою термін дії договору продовжено до 31.12.2023.
Однак у грудні 2023 року замовником будівництва було повідомлено, що враховуючи наявність форс-мажорних обставин, через окупацію Луганської області, а також відсутність бюджетного фінансування для оплати робіт за вказаним договором, термін дії договору продовжуватися на новий строк не буде.
03.03.2025 між ТОВ «Лугбудтехнвгляд» та Департаментом будівництва було підписано акт звірки № 1 взаємних розрахунків за період 01.03.2021 03.03.2025, яким, за твердженням заявника, підтверджується наявність у Департаменту будівництва станом на 03.03.2024 заборгованості перед ТОВ «Лугбудтехнагляд» за договорами на виконання робіт, пов`язаних зі здійсненням технічного нагляду та становить 298 437,75 грн, у тому числі за договором на виконання робіт, пов`язаних зі здійсненням технічного нагляду № 4-ТН від 02.03.2021 становить 16 212,11 грн.
26.02.2025 заявником направлено Департаменту будівництва лист-вимогу про повернення сплачених забезпечувальних платежів у сумі 298 437,75 грн, у тому числі сплаченого забезпечувального платежу в сумі 16 212,11 грн.
14.04.2025 заявником повторно було направлено боржнику лист-вимогу в паперовому вигляді про повернення сплачених забезпечувальних платежів у сумі 298 437,75 грн, у тому числі сплаченого забезпечувального платежу в сумі 16 212,11 грн. Проте, відповіді на лист отримано не було.
Розглянувши заяву про видачу судового наказу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У відповідності до вимог п.п. 4, 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Отже, враховуючи умови ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі», заявником не доведено настання обставин (у т.ч. виконання зобов`язань за договором), з якими Закон пов`язує виникнення підстави для повернення замовником забезпечення виконавцю.
Із поданої заяви вбачається, що заявник заявляє вимогу про стягнення заборгованості в сумі 16 212,11 грн за договором технічного нагляду № 4-ТН від 02.03.2021.
Разом з цим, розглянувши зміст поданої заяви про видачу судового наказу, суд зауважує про те, що заявником фактично заявлена вимога про повернення замовником забезпечувального платежу, а не заборгованості за договором, а також не наведено наявності відповідних правових підстав з належним обґрунтуванням для здійснення такого повернення, які б були передбачені умовами укладеного договору, або тендерною документацією, або Законом тощо.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).
Відповідно до п. 9 документації спрощеної закупівлі учасник переможець торгів не пізніше дати укладення договору про закупівлю зобов`язаний перерахувати на рахунок замовника забезпечення виконання договору про закупівлю в розмірі 5 відсотків від суми договору (пропозиції учасника).
Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:
1) після виконання переможцем спрощеної закупівлі договору про закупівлю;
2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;
3) у випадках, передбачених ст. 43 Закону України «Про публічні закупівлі»;
4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.
Зазначені вимоги п. 9 документації спрощеної закупівлі аналогічні положенням статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі».
Суд вказує на те, що тендерна документація, в даному випадку, не є правовою підставою для вирішення справи і не є підставою для висновку про скасування боргу за договором.
Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору № 4-ТН від 02.03.2021, на який посилається заявник, суд зауважує про те, що умовами вказаного договору взагалі не передбачені сторонами умови внесення забезпечення на рахунок замовника у вказаному розмірі з метою забезпечення виконання зобов`язань; будь-які положення щодо прав та зобов`язань сторін, які виникають у зв`язку зі здійсненням забезпечення виконання договірних зобов`язань виконавця, і зокрема порядок, строк та підстави повернення замовником забезпечення виконавцю, також відсутні у вказаному договорі.
Отже, обов`язок замовника процедури закупівлі щодо повернення грошових коштів, отриманих як забезпечувальний платіж, не є грошовим зобов`язанням за договором технічного нагляду № 4-ТН від 02.03.2021.
Згідно умов укладеного договору № 4-ТН від 02.03.2021 заявник як виконавець зобов`язувався виконувати роботи з технічного нагляду за виконанням будівельних робіт на будівництві вказаного об`єкту.
У п. 1.4. договору сторонами було передбачено, що перелік та обсяги робіт, що виконуються на об`єкті, визначаються проектною документацією, затвердженою замовником.
Строк надання послуг, передбачений календарним планом, має відповідати календарному графіку виконання будівельних робіт (п. 2.1. договору).
Пунктом 2.2. договору визначено, що закінченням виконання робіт вважається дата підписання замовником останнього акта виконаних робіт зі здійснення технічного нагляду.
У п. 7.1 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 27.12.2022 сторонами було передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2023, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань за договором.
Заявником не надано суду належних доказів щодо виконання договору, зокрема актів виконаних робіт, які складалися сторонами, проектної документації, в якій було визначено обсяг і перелік робіт, за якими мали виконуватися заявником роботи з технічного нагляду.
З урахуванням викладеного, у суду відсутні обґрунтовані підстави для висновку про повне виконання виконавцем зобов`язань за договором; закінчення виконання робіт за договором у розумінні п. 2.2. договору; або наявності інших обґрунтованих обставин, за яких сплачене забезпечення підлягає поверненню заявнику.
З урахуванням вище викладених висновків в ухвалі, суд дійшов висновку про відмову ТОВ «Лугбудтехнагляд» у видачі судового наказу за вказаною вимогою.
Згідно з п.п. 1, 3, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 ГПК України, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 ГПК України, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини 1 статті 152 ГПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 152 ГПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).
Разом з тим, пунктом 1 ч. 3 ст. 150 ГПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються зокрема документ, що підтверджує сплату судового збору.
Відповідно до пп. 2-1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу, розмір судового збору складає 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно абзацу 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено в 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2024 року 3028 грн 00 коп.
Разом з цим, господарський суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Тому, звертаючись до суду з даною заявою за допомогою підсистеми «Електронний суд», Товариством з обмеженою відповідальністю «Лугбудтехнагляд» мав бути сплачений судовий збір у розмірі 242 грн 24 коп.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні із заявою до суду за допомогою підсистеми «Електронний суд» заявником був сплачений судовий збір у сумі 302 грн 80 коп згідно квитанції № EABA-FE9Z-LQQE від 16.05.2025.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону У країни «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Враховуючи вищевикладене, оскільки звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу за допомогою підсистеми «Електронний суд» Товариством з обмеженою відповідальністю «Лугбудтехнагляд» було сплачено суму судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір, сплачений заявником у сумі 60 грн 56 коп підлягає поверненню після звернення до суду із відповідним клопотанням.
Керуючись ст.ст. 147, 148, 150-154, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лугбудтехнагляд» б/н від 16.05.2025 про видачу судового наказу відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 19.05.2025 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя Ріта ШЕЛІХІНА