ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" травня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3309/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Разумова В.М., адвокат Боднар М.О.,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши заяву ОСОБА_1 (вх. № 2-484/25 від 02.04.2025) про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 916/3309/23

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» (вул. Леніна, № 87, с. Градениці, Біляївський р-н, Одеська обл., 67640)

про визнання недійсним рішень загальних зборів,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2023 ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», в якій просила суд визнати недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Колос», що були оформлені протоколом б/н від 29.12.2022, як такі що порушують її права як учасника товариства, оскільки позивач є учасником ТОВ «Колос» та має право приймати участь в управлінні товариством шляхом участі в загальних зборах його учасників.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.09.2023, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2024 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.04.2024, у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Окрім того, додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 12.10.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» (вх. №2-1475/23 від 02.10.2023) про ухвалення додаткового рішення по справі № 916/3309/23 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. Вказане додаткове рішення також залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2024 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.04.2024.

02.04.2025 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява (вх. № 2-484/25) про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2023 по справі № 916/3309/23 за нововиявленими обставинами в порядку, передбаченому ст.ст. 320-325 Господарського процесуального кодексу України, в якій заявник просить суд відкрити провадження за нововиявленими обставинами, рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2023 та додаткове судове рішення від 12.10.2023 по справі № 916/3309/23 скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Окрім того, заявник просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору та сплачені позивачем відповідачу на підставі судових рішень по справі № 916/3309/23 грошові кошти в сумі 30000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

07.04.2025 ухвалою Господарського суду Одеської області заяву ОСОБА_1 (вх. № 2-484/25 від 02.04.2025) про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2023 по справі № 916/3309/23 за нововиявленими обставинами залишено без руху та встановлено заявнику строк для усунення недоліків відповідної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

11.04.2025 ОСОБА_1 подано до суду заяву (вх. № 11798/25 від 11.04.2025) про усунення недоліків в заяві про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2023 у справі № 916/3309/23 за нововиявленими обставинами, зі змісту якої вбачається усунення заявником недоліків, встановлених ухвалою суду від 07.04.2025.

Так, до відповідної заяви про усунення недоліків позивачкою додано заяву про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2023 у справі № 916/3309/23 за нововиявленими обставинами у новій редакції, згідно якої ОСОБА_1 просила її задовольнити, рішення суду від 28.09.2023 по справі № 916/3309/23 скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заявник ОСОБА_1 в обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2023 зазначає, що на момент її звернення з позовом по справі № 916/3309/23 їй не були відомі та не могли бути відомі обставини, які мають суттєве значення для цієї справи.

Так, позивачка вказує, що 01.01.2025 Одеським районним управлінням поліції № 2 ГУНП в Одеській області було внесено до ЄДРДР відомості щодо кримінального провадження № 0000001 за ч. 1 ст. 358 КК України за фактом можливої підробки документів при оформленні поштового відправлення № 6462 та на відповідний запит дізнавача АТ «Укрпошта» було проведено відповідне службове розслідування, результати якого були оформлені актом службового розслідування (перевірки) № 6 від 27.02.2025.

Як зауважує позивачка, згідно з вказаним актом встановлено, що поштове відправлення № 462 було відправлено ТОВ «Колос» Разумовій В.М. 22.12.2022 на адресу: АДРЕСА_2 , проте за вказаною адресою ОСОБА_1 ніколи не мешкала та взагалі невідомо звідки взялась відповідна адреса у відповідача, оскільки 3 2017 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що відомо відповідачу. Також позивачка додає, що відповідно до зазначеного акту згідно архівних даних відділення «Одеса-48», індекс 65048, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 25, та яке обслуговує її адресу, вказане поштове відправлення за період з 22.12.2022 по 30.01.2023 до відділення не надходило.

Щодо направлення листа за № 462 з описом вкладення актом встановлено, що наданий відповідачем до суду опис вкладення був наданий юристом ТОВ «Колос» через декілька днів після 22.12.2022, був заповнений представником ТОВ «Колос» та працівником Укрпошти не перевірявся через зайнятість, та на прохання відповідача представник Укрпошти поставив на цьому описі штемпель за 21.12.2022 без перевірки даних опису та самого поштового відправлення.

Відтак, на переконання позивачки, висновки, викладені в рішенні суду від 28.09.2023 щодо належного направлення засобами поштового зв`язку запрошення № 6-21-22 від 21.12.2022 на офіційну адресу місця проживання Разумової В.М., спростовуються актом № 6 службового розслідування (перевірки) від 27.02.2025, яким чітко встановлено, що поштове відправлення за № 462 було направлено відповідачем не за адресою офіційного проживання позивачки, а опис вкладення до вказаного листа був заповнений відповідачем через декілька днів після 22.12.2022 та був проштампований працівником Укрпошти без перевірки викладених в ньому відомостей та іншою датою 21.12.2022. При цьому, до відділення «Одеса-48», індекс 65048, вказане поштове відправлення за період з 22.12.2022 по 30.01.2023 не надходило, що свідчить про його фактичне не надсилання та не направлення на адресу позивача.

Вказані обставини та докази, за ствердженням позивачки, у неї були відсутні на час розгляду справи в Господарському суді Одеської області, оскільки до 03.03.2025 їх об`єктивно не існувало, при цьому, вони мають дуже важливе значення для розгляду цієї справи, оскільки повно та об`єктивно розкривають всі обставини відповідних дій та правовідносин стосовно всіх учасників подій.

15.04.2025 ухвалою Господарського суду Одеської області прийнято заяву ОСОБА_1 (вх. № 2-484/25 від 02.04.2025) про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2023 у справі № 916/3309/23 за нововиявленими обставинами до розгляду та відкрито провадження за нововиявленими обставинами у справі № 916/3309/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів. Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №916/3309/23 постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та судове засідання призначено на "06" травня 2025 року об 11:20 год.

01.05.2025 від ТОВ «Колос» до суду надійшов відзив (вх. № 13913/25) на заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, де, заперечуючи проти доводів ОСОБА_1 , відповідач звернув, що акт № 6 складався з 03.02.2025 по 27.02.2025 і ґрунтується на поясненнях начальника Граденицького ВПЗ Одеської дирекції АТ «Укрпошта» Гаврющенко В.А., яка надала пояснення, в яких «згадала», що саме 22.12.2022 ОСОБА_2 оформляла поштове відправлення № 462 і обставини оформлення відправлення.

Проте, за ствердженням відповідача, не надається жодної оцінки тому, що за півтора роки до цього ОСОБА_2 фізично не могла пригадати події, які відбувались 21 та 22 грудня 2022 року, однак точно пам`ятала, що вказане поштове відправлення відправлялось іншим працівником, а ще раніше повідомляла обставини направлення відправлення. За таких обставин, акт № 6, що ґрунтується на суперечливих поясненнях, за висновком відповідача, не може бути доказом на підтвердження нововиявлених обставин.

Окрім того, відповідач зауважує, що акт № 6 містить посилання на АРМ ВЗ, яке нібито містить відомості про інформацію щодо пересилання відправлення № 462, проте у відповіді адвокату позивача № 1.10.004.-15835-23 від 10.10.2023 АТ «Укрпошта» зазначила, що поштове повідомлення на ім`я ОСОБА_3 направлялось саме на адресу АДРЕСА_4 , а інформація стосовно вручення спірного відправлення в автоматизованій системі Укрпошти відсутня тому, що воно було прийнято до пересилання більше ніж півроку тому. Аналогічно було повідомлено адвокату ТОВ «Колос» стосовно повідомлення відомостей щодо руху (трекінгу) поштового відправлення № 462.

Також, відповідач додає, що акт № 6 оформлено зокрема головою комісії Вербицьким О.Д. начальником сектору безпеки у Південному регіоні, який є адвокатом Ванаш А.В. доньки ОСОБА_1 , а тому є підстави вважати, що в даному випадку йде мова про конфлікт інтересів

При цьому, відповідач вважає, що акт № 6 за своєю суттю не є доказом, яким підтверджується нововиявлена обставина, а новим доказом, за допомогою чого ОСОБА_1 намагається обґрунтувати обставини, на які вже посилалась у позовній заяві, що свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

У судовому засіданні, в межах строків, передбачених ст. 331 ГПК України, судом було постановлено протокольну ухвалу про перерву до 15 травня 2025 року о 12:40 год.

15.05.2025 ОСОБА_1 подано до суду додаткові письмові пояснення (вх. №№ 15494/25, 15539/25), з яких вбачається, що, на думку позивачки, опис, який навіть не залишається у оператора поштового зв`язку, може підтвердити лише вміст поштового відправлення та ніяк не адресу, за якою було надіслано відправлення, а опис, що міститься в матеріалах справи не містить навіть населеного пункту, в якому мешкає позивачка, що унеможливлю встановлення на підставі цього доказу факту направлення їй відповідних документів за її офіційною адресою.

Водночас, на переконання заявника, доказом направлення ТОВ «Колос» поштового відправлення не за адресою офіційної реєстрації ОСОБА_1 є відповідний акт службового розслідування, який чітко встановлює, що вказане поштове відправлення було надіслано відповідачем за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана обставина не була відома суду та могла бути йому відомою при вирішенні справи № 916/3309/23, оскільки вона була зафіксована саме актом службового розслідування від 27.02.2025.

Окрім того, позивачка наголошує, що посилання відповідача на нібито наявний конфлікт інтересів у одного з працівників Укрпошти, що брав участь у службовому розслідуванні не відповідає дійсності та не підтверджений жодними доказами.

ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні 15.05.2025 заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2023 підтримали, наполягали на її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання з розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду не з`явився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, згідно його письмової позиції щодо заяви заперечує проти її задоволення в повному обсязі.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2023 у справі №916/3309/23, виходячи з матеріалів справи, суд дійшов наступного висновку.

Передбачений нормами глави 3 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Згідно з частиною 1, пунктами 1, 2 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а також встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі.

Частиною 4 статті 320 ГПК України встановлено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 321 ГПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 910/11027/18 здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (пункти 27, 28)).

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам: по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже було оцінено господарським судом у процесі розгляду справи. Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Сталість наведеної правової позиції Верховного Суду підтверджується послідовно викладеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постановах від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а, від 09.06.2022 у справі №9901/230/20.

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень також дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Отже, необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам: 1) існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не були та не могли бути відомі ні заявникові, ні суду, ні іншим учасникам господарського процесу; 3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Зазначений висновок щодо ознак нововиявлених обставин у господарському процесі є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема у постановах від 03.04.2018 у справі № 910/6052/16, від 07.08.2018 у справі № 915/1708/14, від 19.05.2020 у справі № 910/19793/14, від 25.08.2020 у справі № 910/6052/16, від 07.10.2020 у справі № 922/1026/19, від 23.02.2024 у справі № 909/837/13.

Водночас законодавець також визначив, що не є нововиявленими обставинами. Так положеннями частини четвертої статті 320 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Велика Палата Верховного Суду та Верховний Суд також у постановах послідовно сформулювали правові висновки, що не є нововиявленими обставинами, зокрема:

- не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (пункт 6.38 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14.04.2021, а також подібні правові висновки, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 752/4995/17, постанові Верховного Суду від 12.04.2022 у справі № 904/3923/20);

- не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи; крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (пункти 27-28 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22.01.2019);

- не можуть бути визнані нововиявленими обставинами викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі; не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №920/1077/16, від 15.01.2020 у справі №916/24/17);

- обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими; до того ж не вважається нововиявленими обставини зміна правової позиції суду в інших подібних справах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а);

- не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі; обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 9901/230/20).

Законодавство, в тому числі і ГПК України, не містить визначення поняття «нововиявлені обставини», проте за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які передбачені нормами права і тягнуть виникнення, зміну або припинення правовідносин; які мають істотне значення для вирішення справи по суті; існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам господарського процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.07.2023 у справі №910/5217/20, від 29.05.2023 у справі №34/16, від 10.05.2023 у справі №910/24550/13.

Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Враховуючи зазначене, доказ на який заявник посилається як нововиявлена обставина не може бути визнаний судом як нововиявлена обставина з огляду на наступне.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина п`ята статті 320 ГПК).

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані із вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими, а не нововиявленими обставинами.

Отже, здійснюючи перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, та надаючи оцінку визначеним заявником обставинам як нововиявленим, суд не може вийти за межі тих обставин та фактів, які встановив, якими керувався та які поклав суд в основу рішення, що переглядається за нововиявленими обставинами, і у тому разі, якщо ці обставини та факти, виходячи зі спірного питання (предмету спору) та за наявних у справі доказів, мали б бути враховані, встановлені та оцінені судом.

А тому суд, здійснюючи перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не може керуватись та враховувати факти (обставини), що згідно з наявними у справі доказами хоча і мали місце у спірних правовідносинах, однак не були встановлені та покладені судом в основу судового рішення, що переглядається за нововиявленими обставинами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. Не підпадають під визначення нововиявлених обставин дані, які усувають можливу неповноту встановлення обставин справи шляхом отримання та надання стороною суду нових матеріалів вже після прийняття судових актів, без оскарження їх самих за фактом неповноти встановлення обставин справи.

Подання нових доказів і посилання на обставини, які існували на час розгляду, але про які не повідомляла сторона, не є нововиявленими обставинами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.09.2018 у справі №924/160/16.

Таким чином, господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, якщо ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. При цьому, результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, та встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору.

Вирішення питання, чи вірно судом надано оцінку певним доказам, належить до компетенції судів вищих інстанцій, та не може бути вирішено в рамках розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та надання позивачем нових доказів, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом, згідно ч. 4 ст. 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 у справі №910/17944/15.

Як на нововиявлені обставини, якими обґрунтовується заява про перегляд судового рішення, позивачка посилається на проведене в межах кримінального провадження № 0000001 за ч. 1 ст. 358 КК України відповідне службове розслідування (перевірку) за фактом можливої підробки документів при оформленні поштового відправлення № 6462 та ф. 107 працівниками ВПЗ «Градениці» (67640) Одеського регіону АТ «Укрпошта», за результатами якого комісією складений акт № 6 від 27.02.2025.

У вказаному акті комісією викладений, зокрема, висновок, що 22.12.2022 у приміщені ВПЗ начальником ВПЗ Гаврющенко В.А. прийнято у представника відправника ТОВ «Колос» і оформлено поштове відправлення «Укрпошта Стандарт» ШКІ № 462 без перевірки вкладення і наявності разом з вкладенням ф. 107. В інший день після 22.12.2022 начальник ВПЗ Гаврющенко В.А. поставила відбиток календарного штемпелю ВПЗ датований 21.12.2022 на заповнений представником вказаного відправника бланк ф. 107 «Укрпошта» до ШКІ № 462 без відповідної перевірки вказаної у цій ф. 107 інформації.

Між тим, зазначені позивачкою обставини, які вона вважає нововиявленими, викладені у вказаному акті № 6 від 27.02.2025 в якості письмових пояснень, наданих комісії начальником ВПЗ Гаврющенко В.А. При цьому, суд вважає слушними зауваження відповідача щодо існування вже в матеріалах справи інших суперечливих пояснень начальника Граденицького ВПЗ Гаврющенко В.А.

Заявник вважає, що обставини, які на його думку є нововиявленими, в розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України, стали відомими йому 18.03.2025 після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000001 від 12.03.2025, в свою чергу, сам акт № 6 службового розслідування (перевірки) був складений 27.02.2025, тобто вже після винесення рішення у цій справі та його перегляду апеляційною та касаційною інстанціями.

Отже, доказ на який посилається заявник не існував на період розгляду справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанціях. В той час, наведені заявником у поданій заяві обставини не існували на час розгляду справи судом, відповідно і не могли бути враховані при ухваленні судового рішення, є новими, а не нововиявленими обставинами.

Окрім того, суд наголошує, що з наведеного вбачається, що органами досудового розслідування встановлювалися обставини можливої підробки документів при оформленні поштового відправлення № 462 та ф. 107 працівниками відділення поштового зв`язку «Градениці».

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Приписами ст. 94 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тому зібрані в кримінальному провадженні докази мають оцінюватися судом загальної юрисдикції при розгляді кримінальної справи за правилами КПК України. Документи та матеріали кримінального провадження на стадії досудового розслідування не можуть бути доказами в господарському процесі з огляду на відсутність їх оцінки судом загальної юрисдикції та винесення остаточного судового рішення на підставі вчинених судом дій по оцінці зібраних в завершеному кримінальному провадженні доказів.

Відтак саме при розгляді відповідним судом кримінальної справи буде вирішено, чи винні обвинувачені особи у вчиненні кримінального правопорушення та лише вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, може бути встановлений факт фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі.

Таким чином, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами, а позивачкою в якості нововиявленої обставини надається для оцінки суду взагалі новий доказ, який не може бути прийнятий та оцінений у даному господарському провадженні, оскільки виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення, при цьому, ще й не підтверджених відповідним вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження, що набрали законної сили.

З огляду на вищенаведене, заявником не надано суду доказів, що підтверджують наявність нововиявлених обставин в розумінні чинного процесуального закону, які б в установленому порядку спростовували факти, що були покладені в основу судового рішення у справі № 916/3309/23.

Отже, суд, здійснивши аналіз усіх необхідних ознак для встановлення наявності/відсутності ознак нововиявлених обставин за вказаними доводами ОСОБА_1 дійшов висновку про те, що викладені заявником обставини не є нововиявленими, а заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами фактично зводиться до необхідності здійснити нове дослідження та оцінку доказів у справі.

Згідно з частинами 3, 4 статті 325 Господарського процесуального кодексу України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Суд також у прийнятті цієї ухвали керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у цій справі заявник не зазначив й не обґрунтував.

У справі «Нєлюбін проти Російської Федерації» суд також дійшов висновку, що принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення з питання, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі.

За висновками суду, заявник фактично ставить під сумнів рішення суду, яке набрало законної сили, та заявляє вимоги, спрямовані на повторний розгляд справи та винесення іншого судового рішення.

З огляду на викладене, суд, встановивши відсутність у сукупності всіх ознак, що надають вказаним заявником обставинам статусу нововиявлених, дійшов висновку щодо необхідності відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2023 у справі № 916/3309/23 за нововиявленими обставинами та залишення вказаного судового рішення в сил.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 86, 234, 235, 320, 325 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 (вх. № 2-484/25 від 02.04.2025) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2023 у справі № 916/3309/23 - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2023 у справі № 916/3309/23 - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили 15.05.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення (підписання).

Повна ухвала складена 20.05.2025.

Суддя О.В. Цісельський