УХВАЛА

м. Київ

22.05.2025Справа № 910/3477/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Дослідне виробництво Інституту хімії високомолекулярних сполук Національної академії наук України" (02160, м. Київ, Харківське шосе, буд. 48, ідентифікаційний код 05417686)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МУРАЛ" (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63, ідентифікаційний код 41860013)

про стягнення 40 974,21 грн

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Дослідне виробництво Інституту хімії високомолекулярних сполук Національної академії наук України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "МУРАЛ" про стягнення 40 974,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за типовим договором оренди № 202 майна, що належить до майнового комплексу НАН України від 01.07.2020, в частині повної та своєчасної оплати орендної плати, за період з 01.09.2024 по 31.01.2025, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 13 958,77 грн та в частині оплати за відшкодування комунальних платежів, за період з 01.08.2023 по 31.01.2025, у останнього виникла заборгованість у розмірі 27 015,44 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі та постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

02.04.2025 до канцелярії суду надійшла заява від позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій останній просить стягнути з відповідача вартість судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

18.04.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "МУРАЛ" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідача зазначив що, оплатив заборгованість, яка є предметом даного спору, що підтверджується платіжною інструкцією № 1421 від 27.03.2025.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши викладені вище обставини, суд дійшов висновку про те, що у даній справі відсутній предмет спору, у зв`язку з чим провадження у справі № 910/3477/25 підлягає закриттю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Судом встановлено, що позовні вимоги в даній справі обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань за типовим договором оренди № 202 майна, що належить до майнового комплексу НАН України від 01.07.2020, а саме в частині повної та своєчасної оплати орендної плати, за період з 01.09.2024 по 31.01.2025, у зв`язку з чим виникла заявлена до стягнення заборгованість у розмірі 40 974,21 грн.

Відповідачем надано платіжну інструкцію № 1421 від 27.03.2025, з якої вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "МУРАЛ" було перераховано Державному підприємству "Дослідне виробництво Інституту хімії високомолекулярних сполук Національної академії наук України" грошові кошти у сумі 40 974,21 грн.

Отже, надані відповідачем докази свідчать про відсутність предмету спору, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України тягне за собою закриття провадження у справі.

За приписами частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Водночас, відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що сплата відповідачем суми позовних вимог відбулась після звернення позивача з позовом до суду, що є свідченням того, що спір виник саме з вини Товариства з обмеженою відповідальністю "МУРАЛ", суд вбачає підстави для покладення судового збору на відповідача.

Щодо заяви позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

За приписами частини 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частина 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в підтвердження понесених витрат на послуги професійної правничої допомоги надав договір № 11 про надання правничої допомоги від 06.03.2025, ордер на надання правової допомоги Серії АІ № 1792980 від 18.03.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1196/10 від 24.04.1997, акт прийняття-передачі виконаних робіт за договором від 31.03.2025 та платіжну інструкцію № 2348 від 01.04.2025 про сплату позивачем юридичних послуг на суму 3 000,00 грн.

Крім того, у заяві про витягнення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було зазначено детальний опис робіт, а саме:

1. Консультація замовника щодо правової позиції по спірним правовідносинам - 06.03.2025, 1 год., 1 000,00 грн.

2. Підготовка матеріалів, якими обґрунтовуються позовні вимоги - 17.03.2025, 1 год., 1 000,00 грн.

3. Складання позовної заяви - 18.03.2025, 3 год., 3 000,00 грн.

Згідно з акту прийняття-передачі виконаних робіт вбачається, що приватним адвокатом Дем`янюком В.П. було надано Державному підприємству "Дослідне виробництво Інституту хімії високомолекулярних сполук Національної академії наук України" юридичні послуги згідно договору № 11 від 06.03.2025 про надання правничої допомоги в повному обсязі, якісно і своєчасно на суму 5 000,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши подані позивачем докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, заява Державного підприємства "Дослідне виробництво Інституту хімії високомолекулярних сполук Національної академії наук України" підлягає частковому задоволенню, з покладенням на відповідача обов`язку по відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, п.2 ч.1 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/3477/25 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МУРАЛ" (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63, ідентифікаційний код 41860013) на користь Державного підприємства "Дослідне виробництво Інституту хімії високомолекулярних сполук Національної академії наук України" (02160, м. Київ, Харківське шосе, буд. 48, ідентифікаційний код 05417686) судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп.

Ухвала набирає законної сили 22.05.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.Г. Пукшин