ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

19 травня 2025 року Справа № 915/102/25

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Давченко Т.М.

за участю секретаря судового засідання Дюльгер І.М.

представника позивача: Опанюка Д.Г. (в залі суду)

представника відповідача: Сорокопуд І.В. (в режимі ВКЗ)

розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 915/102/25

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України",

просп. Берестейський, 14, м. Київ, 01135;

в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту),

вул. Заводська, 23, м. Миколаїв, 54020;

до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон",

Каботажний спуск, 1, м. Миколаїв, 54002;

про стягнення грошових коштів у розмірі 138620,26 грн.

встановив:

Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) (далі - Адміністрація) пред`явлено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства (ТОВ СП) "Нібулон" на підставі ст. 85 КТМ України, ст. 22 Закону України "Про морські порти України", п.п. 2.1, 7.1, 8.2 Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.06.2013 за № 930/23462 (далі - Порядок № 316), грошових коштів у загальній сумі 3161424,30 грн., із яких: 220964,18 грн. - адміністративний збір; 1707448,61 грн. - корабельний збір; 50474,38 грн. - санітарний збір; 997106,05 грн. - інфляційні втрати; 185431,08 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ СП "Нібулон", усупереч зазначених вище приписів законодавства, не оплачено указані вище збори за неодноразові заходження іноземних суден відповідача з плавучими спорудами в акваторію Миколаївського морського порту.

Також позивачем заявлена вимога про витребування у відповідача по кожній партії вантажу на кожній окремій баржі - коносаменти, доручення на відвантаження експортних вантажів, суднові журнали, які ведуться на кожному буксирі та крановому судні (плавкрані).

Адміністрація також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування судових витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Ухвалою суду від 20.01.2025 постановлено: роз?єднати позовні вимоги, виділивши в самостійні провадження позовні вимоги адміністрація Миколаївського морського порту про стягнення з ТОВ СП "Нібулон" портових зборів, а також 3% річних та інфляційних втрат, - по кожному іноземному судну окремо та, зокрема виділити в самостійне провадження позовні вимоги про стягнення грошових коштів по судну «BTG MATTERHORN».

Відділом документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області, на підставі зазначеної ухвали та пункту 3.2.8 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Миколаївської області, згідно якого в разі роз`єднання (виділення) позовних вимог (однієї або декілька об`єднаних позовних вимог) в самостійне провадження (окрему судову справу), головуючий суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог, постановляє відповідну ухвалу; виділена в окреме провадження судова справа не підлягає автоматизованому розподілу, реєструється відділом документального забезпечення (канцелярією) суду як така, що надійшла вперше, та передається судді, який ухвалив рішення про роз`єднання (виділення) в окреме провадження позовних вимог, - зареєстровано виділені у самостійне провадження вимоги, як справу №915/102/25.

28.01.2025 суд прийняв справу №915/102/25 до провадження та ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначив на 10.02.2025, сторонам встановлені процесуальні строки на подання заяв по суті справи.

Предметом спору в даній справі є стягнення з ТОВ СП "Нібулон" грошових коштів у загальній сумі 138620,26 грн., із яких: 87949,11 грн.- основний борг; 7763,97 грн. - 3 % річних, 42907,18 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою від 10.02.2025, занесеною до протоколу судового засідання, відповідачу продовжено строк на подання відзиву до 25.02.2025 та відкладено підготовче засідання за клопотанням позивача на 31.03.2025.

24.02.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі, продовжити, поновити строк подання доказів та відзиву, встановлений для ТОВ СП "Нібулон". У запереченнях відповідач доводить що на сьогоднішній день вже сформована судова практика з приводу барж, буксирів ТОВ СП «НІБУЛОН», які визнані Групою Е (портофлот) Об`єднаною палатою Верховного суду (висновки викладені у постанові від 17.12.2021 у справі №915/400/20). Відповідач здійснює діяльність портового оператора / оператора термінала з перевалки вантажів (навантаження-розвантаження та зберігання вантажів, безпечну стоянку та обслуговування суден), для чого використовує судна власного флоту. Для доведення своєї позиції відповідач посилається на ряд документів, зокрема на Закон України «Про морські порти України» (далі - Закон), Правила надання послуг у морських портах України, які затверджені наказом Мінінфраструктури від 05.06.2013 № 348, Звід звичаїв морського порту Миколаїв, лист Мінінфраструктури від 11.08.2017 № 7865/27/10-17, лист Державного підприємства «Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України» (ДП «УкрНДІМФ») від 26.08.2015 № 10/1/9-478, РД 31.31.37-78 «Норми технологічного проектування морських портів», постанови Верховного Суду у справах № 915/400/20, № 915/1054/17, рішення інших інстанцій у справах № 915/40/21, № 915/41/21, № 915/42/21, № 915/841/23, № 915/2402/19 тощо. А відповідно до ст. 9 ЗУ «Про внутрішній водний транспорт», судна внутрішнього плавання, які згідно із судновими документами мають максимальну осадку не більше 4,5 м, в українських морських портах звільнені від сплати адміністративного, канального, корабельного, санітарного - при здійсненні каботажного рейсу. Зазначене вказує на загальну тенденцію звільнення допоміжного флоту від сплати портових зборів з метою збільшення річкових перевезень та привабливості морських портів України в порівнянні з іноземними портами Чорноморського і Дунайського регіонів.

Судна групи Е (в т.ч. портофлот) звільнені від сплати корабельного збору (п.2.3 Наказу МІУ №316), санітарного збору (п.8.3 Наказу МІУ №316), адміністративного збору (п.7.5 Наказу МІУ №316). Таким чином, судна, заявлені в позові, вже з 01.02.2022 на законодавчому рівні звільнені від сплати портових зборів.

Від позивача 04.03.2025 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить суд:

1. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин врахувати висновки, які викладені в постановах Верховного Суду - від 02.05.2018 у справі № 915/525/17, - від 22.10.2018 у справі № 915/842/17, - від 07.05.2019 у справі № 915/1054/17, - від 13.04.2021 у справі № 916/1936/20, - від 30.08.2021 у справі № 915/253/20, - від 17.12.2021 у справі № 915/400/20, - від 13.12.2022 у справі № 910/20675/20.

2. Задовольнити клопотання Позивача, яке міститься у позовній заяві відповідно до ст.81 ГПК України - витребувати у Відповідача докази по кожній партії вантажу на кожній окремій баржі - коносаменти, доручення на відвантаження експортних вантажів, суднові журнали, які ведуться на кожному буксирі та самохідному крановому судні (плавкрані).

3. Визнати обставини Відзиву спростованими, додані до Відзиву документи відхилити.

4. Позов ДП «АМПУ» задовольнити у повному обсязі.

При цьому позивач наголошує, що законодавство, робоча технологічна карта РТК № Н-02.2 ТОВ СП «Нібулон» не включає вантажні перевезення Відповідача по річкам до вантажно-розвантажувальних робіт, отже - не включає такі перевезення до діяльності портового оператора/оператора терміналу морського порту Миколаїв. Річкові порти та річкові термінали, з яких відбувалось перевезення зерна буксирами та баржами ТОВ СП «Нібулон» - розташовані по берегах басейну річки Дніпро, у м. Запоріжжі, Запорізькій, Черкаській, Полтавській, Київській, Миколаївській та Херсонській областях, тобто знаходяться за межами акваторії морського порту Миколаїв та за межами морського терміналу ТОВ СП «Нібулон». А тому перевезення зерна по басейну річок Дніпро та Південний Буг з відокремлених структурних підрозділів ТОВ СП «Нібулон», інших річкових портів (терміналів) у морський порт Миколаїв, зокрема на зовнішній рейд порту здійснюється у каботажному плаванні суднами внутрішнього плавання ТОВ СП «Нібулон» (буксири з баржами, плавкраном «Нібулон Макс») за межами морського порту Миколаїв, є окремою технологічною операцією, яка не входить до технологічних операцій ТОВ СП «Нібулон» з завантаження великотоннажних суден. На думку позивача режим морського порту Миколаїв не розповсюджується на мережу внутрішніх водних шляхів міжнародного значення річок Дніпро, Південний Буг, зокрема з яких Відповідачем перевозилась пшениця, кукурудза, ячмінь, сорго тощо - з Запорізького, Новокаховського, міста Гола Пристань, Нікопольського та інших річкових портів (терміналів), тобто за межами морського порту Миколаїв.

07.03.2025 відповідачем подано до господарського суду заяву про продовження строку на подання заперечень.

20.03.2025 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач просить продовжити строк на подання додаткових доказів та відмовити у задоволенні позову. Відповідач указує, що твердження позивача є безпідставними і необґрунтованими та в більшій частині є власною суб`єктивною інтерпретацією тексту яка йде в розріз з діючим законодавством, позицією Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (Мінінфраструктури). На думку відповідача позивач вводить додаткові обмеження які відсутні у фактичному тексті нормативних актів і аргументує їх документами, які не застосовуються при ціноутворенні в транспортній галузі про що вказали самі розробники цих документів (Регістр судноплавства України, Мінінфраструктури, УкрНДІМФ). За твердженням відповідача жоден морський термінал, причали на Україні не знаходиться в межах акваторії морського порту, оскільки всі вони знаходяться на суходолі тобто на «території» а не на водній поверхні. Крім того причали №1-15 в морському порту Миколаїв не належать морським терміналам а лише використовуються на підставі договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу. До того ж відповідач стверджує, що належним і допустимим доказом в даному позові є виключно Квитанції СРРС в яких в рядку «Звідки» або в рядку «Куди» зазначено - РД ММП (це скорочена назва Зовнішнього рейду). Інші рейси (інші Квитанції СРРС) не мають відношення до предмету спору.

У судовому засіданні 31.03.2025 судом було встановлено, що пропуск подання заперечень відповідачем становить 2 дні та визнано його не суттєвим, у зв`язку з чим суд прийняв указані заперечення до матеріалів справи, про що зазначено у протоколі судового засідання 31.03.2025.

Ухвалою від 31.03.2025, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 19.05.2025.

В судовому засіданні 19.05.2025 за участю представників сторін розглянуто та відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

Так, у позовній заяві позивач просив суд витребувати у відповідача по кожній партії вантажу на кожній окремій баржі - коносаменти, доручення на відвантаження експортних вантажів, суднові журнали, які ведуться на кожному буксирі та крановому судні (плавкрані). У судовому засіданні позивач просив суд задовольнити указане клопотання, зазначив, що указані докази підтверджують переміщення суден на зовнішній рейс та у зворотному напрямі. Позивач підтвердив, що у виставлених відповідачу рахунках зазначені всі необхідні відомості щодо заходу та виходу суден.

Представник відповідача заперечив проти задоволення цього клопотання, зазначив, що витребовувані докази не стосуються предмету спору - стягнення портових зборів, а стосуються входу/виходу суден на зовнішній рейд, порядку справляння борів не стосуються. Більше того, відповідач не заперечує щодо перебування суден на зовнішньому рейді та зазначає що позивачем самостійно надано докази на підтвердження цих обставин (щодо перебування суден відповідача на зовнішньому рейді) у відповіді на відзив. При цьому представник відповідача зауважив, що законодавець чітко визначив, що при нарахуванні зборів баржо-буксирним складам, караванам розмір збору має визначатись з умовного об`єму всього барже буксирного складу, каравану, а не їх окремих елементів.

Статтею 76 ГПК України встановлюються вимоги щодо належності доказів, що подаються учасниками справи. Так, згідно ч. 1 цієї статті належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 2 ст. 81 ГПК України передбачено, що у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Обґрунтовуючи у судовому засіданні своє клопотання позивач вважає, що вказані докази можуть підтвердити факт входів та виходів суден відповідача на зовнішній рейд.

Суд звертає увагу на приписи ч. 1, 2 ст. 76 ГПК України, згідно яких належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні фути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Беручи до уваги наведені приписи чинного законодавства, а також зважаючи на викладене, клопотання позивач про витребування доказів визнається судом необґрунтованим та відхиляється, оскільки зазначені у клопотанні документи можуть підтвердити відомості, які вже відомі, а саме що вантажними суднами відповідача (буксирами, баржами) здійснені входи в акваторію морського порту Миколаїв (на зовнішній рейд порту) та виходи з акваторії морського порту Миколаїв (з зовнішнього рейду порту) для виконання вантажних операцій. Всі відомості щодо зазначених обставин указані у квитанціях служби регулювання руху суден та рахунках ДП «АМПУ», наданих позивачем, й не потребують додаткового доведення.

У відповідності до ч. 3 ст. 177, п. 3 ч. 2 ст. 183, ст. 202 ГПК України, суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті в даному підготовчому засіданні; підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі; у виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Ураховуючи викладені обставини, беручи до уваги складність справи, принцип змагальності сторін і обов`язок суду створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи, суд вважає за необхідне відкласти підготовче засідання.

Суд зауважує, що розгляд справи здійснюється у розумний строк. Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду маг формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, суд не вправі допускати юридичну помилку виключно з метою дотримання розумного строку розгляду справи, так як в такому разі не буде досягнуто завдань господарського судочинства, а рішення суду не буде відповідати критеріям законності.

Керуючись ст. 74, 80-81, 182-183, 234 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання ДП «АМПУ» про витребування доказів у відповідача (викладене у позовній заяві) залишити без задоволення.

2. Підготовче засідання відкласти на 14 липня 2025 року о 10:00.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: м. Миколаїв, вул. О.В.Вадатурського, 14.

Особа, яка братиме участь у засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду:

- від відповідача - Сорокопуд Ірина Валеріївна (ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , моб. тел. НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, проте заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.М.Давченко