РІШЕННЯ

16 травня 2025 рокуСправа № 921/103/25

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

за участі секретаря судового засідання: Дикої Л.Б.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу №921/103/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агрозахід" (47722, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Великі Гаї, вул.Підлісна, 27, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-теплиця" (47502, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, м. Бережани, вул. Валова, буд. 3, корпус А, кв.3, )

про: стягнення 80 351,57 грн заборгованості, з якої: 52 707,04 грн прострочений основний борг, 3182,48 грн пеня, 4 500,91 грн відсотки річних, 15 812,11 грн штраф, 1 379,24 грн інфляційні нарахування, 2 769,79 грн відсотки за користування товарним кредитом та понесені судові витрати.

Представники сторін не викликались.

Зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агрозахід" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-теплиця" про стягнення 80351,57 гривень заборгованості за Договором поставки № ХМВ-34 від 19 червня 2024 року з яких: 52707,04 грн прострочений основний борг; 3182,48 грн пеня; 4500,91 грн відсотки річних; 15812,11 грн штраф; 1379,24 грн інфляційні нарахування; 2769,79 грн відсотки за користування товарним кредитом,та відшкодування судових витрат покласти на відповідача.

Судом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням ТзОВ "Еко-теплиця" грошових зобов`язань щодо оплати товару, переданого господарству в межах і на виконання договору поставки № ХМВ-34 від 19 червня 2024 року, укладеного між ТОВ "Сервіс-Агрозахід" та ТОВ "Еко-теплиця" в результаті якого виникла заборгованість на суму 52 707, 04 грн.

Заперечення відповідача.

Відповідач відзив на позов до матеріалів справи не подав.

Відповідь на відзив позивача.

Позивач відповідь на відзив до матеріалів справи не подавав.

Заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач заперечень на відповідь на відзив до матеріалів справи не подавав.

Рух справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2025 справа №921/103/25 передана на розгляд судді Хомі С.О.

Ухвалою від 03.03.2025 позовну заяву № без номера, документ сформований в системі "Електронний суд" від 24.02.2025 (вх.№118 від 25.02.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агрозахід" залишено без руху.

Ухвалою від 17.03.2025 прийнято позовну заяву № без номера, документ сформований в системі "Електронний суд" від 24.02.2025 (вх.№118 від 25.02.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агрозахід" до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/103/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Явка сторін.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 921/103/25 від 17.03.2025 була надіслана та отримана позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агрозахід" (47722, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Великі Гаї, вул.Підлісна, 27, ідентифікаційний код 38038313) до електронного кабінету підсистеми ЄСІТС "Електронний суд".

Відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Еко-теплиця" (47502, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, м. Бережани, вул. Валова, буд. 3, корпус А, кв.3, ідентифікаційний код 45561738) ухвала про відкриття провадження у справі № 921/103/25 від 17.03.2025 була надіслана рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення однак не вручена, та повернута на адресу суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується довідкою ф20 про причини повернення/досилання.

Відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформація про іншу адресу відповідача у суду відсутня.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси сторін є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, слід вважати, що відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи в Господарському суді Тернопільської області.

Оскільки провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників то представники учасників справи не викликались.

Розгляд заяв та клопотань.

Заяви та клопотання від учасників справи не поступили.

Технічна підтримка.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) сервісу відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ВКЗ).

Господарський процес.

Згідно ч.2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У відповідності до ст.248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 ГПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглянувши наявні матеріали справи, встановив наступні обставини.

19.06.2024 між ТзОВ "Сервіс-Агрозахід", як постачальником і ТОВ "Еко-теплиця" як покупцем, укладено договір поставки № ХМВ-34 (надалі-Договір поставки). За цим договором постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти товари та сплатити за нього визначену договором грошову суму (п.1.1 Договору поставки).

Згідно п. 1.3 Договору поставки, загальна кількість та найменування Товару, що підлягає поставці, його певне співвідношення (асортимент), упаковка та маркування, ціна, строк, порядок поставки та оплати, а також інші умови, визначаються додатковими угодами (специфікаціями) до цього Договору, які є невід`ємною його частиною.

Розділ II Договору поставки визначає строк договору, строки і порядок поставки.

Відповідно до п. 2.1. цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і є укладеним на строк до 31.12.2024, а щодо невиконаних до цього дня зобов`язань та відповідальності до повного їх виконання.

Відповідно до п.2.2 договору поставка товару здійснюється на умовах, визначених відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів INCOTERMS 2010. Конкретні умови поставки вказуються в додаткових угодах (специфікаціях) до цього Договору. При цьому фактичним вантажоотримувачем товару може бути як сам покупець, так і вказані ним треті особи, які не є сторонами цього Договору і діють на підставі договору доручення (довіреності).

Відповідно до п.2.3. договору поставки поставка товару здійснюється за умовами наявності у покупця або третіх осіб належним чином оформленого доручення (довіреності) на певний товар, передбачений додатковою угодою (специфікацією) до цього Договору

Пунктом 2.4. Договору поставки встановлено, що у випадку поставлення товару в асортименті, кількості, строків поставки, які є відмінними від асортименту, кількості, строків поставки товару, передбачених у діючій додатковій угоді ( специфікації), сторонами вносяться зміни і доповнення до додаткової угоди (специфікації), які оформляються угодою про внесення змін і доповнень до додаткової угоди. У випадку, якщо такі зміни не були внесені до додаткової угоди (специфікації), а товар був поставлений постачальником та прийнятий покупцем, вважається, що сторони погодили внесення змін і доповнень до додаткової угоди. У такому випадку товар має бути повністю оплачено у день його поставки,зазначений у видатковій накладній. У разі неоплати/неповної оплати товару у день його поставки, зазначений у видатковій накладній, першим днем прострочення оплати, з якого (включно) здійснюється нарахування штрафних санкцій, є день, наступний за днем поставки товару (наступний за днем, який зазначений у видатковій накладній).

Розділом III Договору поставки визначено вимоги до якості, кількості товару та переходу права власності на товар.

Відповідно до п.3.4 Договору поставки датою поставки товару вважається дата, вказана у видаткових накладних , на підставі яких товар був переданий покупцю.

Право власності на товар переходить до покупця з моменту повної оплати ціни товару. Покупець має право користуватись товаром за цільовим призначенням до переходу до нього права власності за умовою подальшої повної оплати ціни товару згідно з умовами даного договору та додаткових угод (специфікацій) до нього (п.3.5 Договору).

Між ТзОВ "Сервіс-Агрозахід" та ТзОВ "Еко-теплиця" 02.07.2024 було укладено Додаткову угоду (специфікацію) №1 та Додаткову угоду (специфікацію) №2 до Договору поставки №ХМВ-34 від 19.06.2024 .

Відповідно до Додаткової угоди (специфікації) №1 від 02.07.2024 ТзОВ "Сервіс-агрозахід" поставило товар ТзОВ "Еко-теплиця" на суму 52707,04 грн., строк оплати поставки даного товару встановлено 100% до 02.12.2024, та строк поставки (за умови оплати) 29.11.2024.

Відповідно до Додаткової угоди (специфікації) №2 від 02.07.2024 ТзОВ "Сервіс-агрозахід" поставило товар ТзОВ "Еко-теплиця" на суму 20043,36 грн., строк оплати поставки даного товару встановлено 100% до 02.12.2024, та строк поставки (за умови оплати) 29.11.2024.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ "Сервіс-агрозахід" свої зобов`язання щодо поставки товару покупцеві ТзОВ "Еко-теплиця" виконав у повному обсязі, що підтверджується видатковими накладними (№3879 від 29.11.2024, №3880 від 29.11.2024), копії знаходяться у матеріалах справи.

Натомість, відповідач ТзОВ "Еко-теплиця" не виконало своїх грошових зобов`язань перед позивачем ТзОВ "Сервіс-Агрозахід" щодо оплати товару, переданого господарству в межах і на виконання Договору поставки.

Судом встановлено, що позивач ТзОВ "Сервіс-Агрозахід" згідно Додаткової угоди (специфікації) №1 від 02.07.2024 поставив товар на суму 52707,04 грн., та Додаткової угоди (специфікації) №2 від 02.07.2024 на суму 20043,36 грн., відповідно, строк оплати, встановлений у Додаткових угодах (специфікаціях) - до 02.12.2024. Відповідач 02.12.2024 оплатив товар на суму 20043,36 грн. (згідно накладної №3880 від 29.11.2024) що підтверджується платіжною інструкцією №26 від 02.12.2024.

Доказів сплати відповідачем суми простроченого основного боргу позивачу за період з 03.12.2024 по 20.02.2025 у розмірі 52707,04 грн. - відповідно до видаткової накладної №3879 від 29.11.2024 матеріали справи не містять. Відповідно позивач нарахував відповідачу пеню - 3182,48 грн., відсотків річних 4500,91 грн., штрафу 15812,11 грн., інфляційних нарахувань - 1379,24 грн., відсотків за користування товарним кредитом 2769,79 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог позивача в добровільному порядку, останній звернувся з даним позовом до суду.

Оцінивши наявні докази на предмет належності, допустимості, достовірності, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 Господарського кодеку України (далі ГК України) майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

За ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що 19.06.2024 між ТОВ "Сервіс-Агрозахід", як постачальником і ТОВ "Еко-теплиця" як покупцем, укладено договір поставки № ХМВ-34 (надалі-Договір поставки), за умовами якого постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти товари та сплатити за нього визначену договором грошову суму.

Таким чином, укладений між сторонами у справі правочин за своєю правовою природою є договором поставки, згідно з яким, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач поставив відповідачу товар згідно видаткових накладних №3879 від 29.11.2024 та №3880 від 29.11.2024.

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 ЦК України).

За умовами договору відповідач також зобов`язався прийняти товар в строки та на умовах цього договору, та своєчасно оплачувати товар за встановленими цінами в строки, на умовах та в порядку, що визначені в додаткових угодах (специфікаціях)до цього Договору (п.5.2.1 та п.5.2.2 Договору). Згідно додаткових угод (специфікацій) строк оплати 100% до 02.12.2024. Відповідач оплатив лише суму 20043,36 грн. поставленого товару по видатковій накладній №3880 від 29.11.2024. Товар по видатковій накладній № 3879 від 29.11.2024 на суму 52707,04 грн. залишився неоплаченим відповідачем.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

За змістом ст. 667 ЦК України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки, законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Відсутність дій відповідача щодо фактичної сплати заборгованості постачальнику у визначений договором строк, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти за поставлений ним товар. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії", "Пономарьов проти України", "Агрокомплекс проти України").

Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статті 230 ГК України № 436-ІУ від 16 січня 2003 року штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частини 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22 листопада 1996 року, з наступними змінами, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, а згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п.8.3 Договору поставки №ХМВ-34 від 19.06.2024, покупець несе відповідальність за прострочення з оплатою вартості товару, сплачуючи пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діятиме на відповідний момент, від суми простроченого платежу, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 39,00 % річних від простроченої суми.

Згідно п.8.4 Договору поставки, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті ціни товару покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 30,00% від суми боргу.

Згідно п.4.3.1 Договору поставки, встановлено, у разі прострочення покупцем кінцевого терміну розрахунку (повної оплати) за товар, передбаченого відповідною додатковою угодою (специфікацією) до цього Договору, покупець сплачує на користь постачальника 2,00% за користування товарним кредитом за кожен місяць, в якому допущено прострочення.

Враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства, суд доходить висновку, що на відповідача, як сторону договору, покладено обов`язок виконувати прийняті на себе зобов`язання у відповідності до умов Договору поставки № ХМВ-34 від 19.06.2024, а саме оплатити заборгованість на загальну суму 80351,57 грн., з якої: 52 707,04 грн прострочений основний борг, 3 182,48 грн пеня, 4 500,91 грн відсотки річних, 15 812,11 грн штраф, 1 379,24 грн інфляційні нарахування, 2 769,79 грн відсотки за користування товарним кредитом.

Суд, перевіривши правильність нарахування пені, відсотків річних, штрафу, інфляційних нарахувань та відсотків за користування товарним кредитом за період з 03.12.2024 по 20.02.2025, дійшов до висновку що вказані позивачем розрахунки за період з 03.12.2024 по 20.02.2025 проведено вірно, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.76,77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сало проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Отже, враховуючи те, що відповідачем не було виконано своїх зобов`язань за Договором поставки №ХМВ-34 від 19.06.2024 стосовно оплати заборгованості за поставлений позивачем товар в повному обсязі, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 80351,57 грн., з якої: 52 707,04 грн прострочений основний борг, 3 182,48 грн пеня, 4 500,91 грн відсотки річних, 15 812,11 грн штраф, 1 379,24 грн інфляційні нарахування, 2 769,79 грн відсотки за користування товарним кредитом, - підлягають до задоволення повністю як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не спростовані у встановленому порядку відповідачем.

Судовий збір.

Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., згідно платіжного доручення №377 від 24.02.2025.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

З врахуванням п.1 ч.4 ст.129 ГПК України, задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422 грн.40 коп. (3028,00 грн*0,8) судового збору в повернення сплачених судових витрат, з урахуванням ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", оскільки позовну заяву подано в електронній формі

Витрати на правову допомогу.

Позивачем заявлено вимоги щодо стягнення судових витрат. В своїй позовній заяві зазначає про те, що у зв`язку з розглядом справи позивач очікує понести наступні витрати, зокрема, 8000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу, згідно Договору № 02/03-1 про надання юридичних послуг від 13.02.2025, укладеного із адвокатом Гарагуцом Іваном Федоровичем, однак згідно пункту 2 поданого позивачем Договору № 02/03-1 про надання юридичних послуг від 13.02.2025 замовник зобов`язується сплатити виконавцю грошову винагороду в розмірі 16000,00 грн. Оплата здійснюється на підставі акту виконаних робіт, що буде складений за фактом виконаних робіт після отримання замовником судового рішення. Винагорода сплачується виконавцю протягом 30 банківських днів після підписання актів надання послуг. Проте доказів на підтвердження понесених фактичних витрат позивачем до матеріалів справи не надано.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-теплиця" (47502, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, м. Бережани, вул. Валова, буд. 3, корпус А, кв.3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агрозахід" (47722, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Великі Гаї, вул.Підлісна, 27, ) :

- 52 707,04 грн прострочений основний борг,

- 3 182,48 грн пеню,

- 4 500,91 грн відсотки річних,

- 15 812,11 грн штраф,

- 1 379,24 грн інфляційні нарахування,

- 2 769,79 грн відсотки за користування товарним кредитом,

- 2 422 грн.40 коп. - судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4.Копію рішення надіслати:

- позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Агрозахід" (до Електронного кабінету підсистеми ЄСІТС "Електронний Суд");

- відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Еко-теплиця" (47502, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, м. Бережани, вул. Валова, буд. 3, корпус А, кв.3) рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено та підписано: 16 травня 2025 року.

Суддя С.О. Хома