ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р. Справа№ 910/9561/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Кропивної Л.В.

Барсук М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024

у справі №910/9561/24 (суддя - В.С. Ломака)

за позовом Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича

до Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича

про стягнення 24 768,67 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа-підприємець Гурбич Володимир Григорович (далі - позивач, ФОП Гурбич Володимир Григорович) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича (далі - відповідач, ФОП Тура Андрія Олексійовича, скаржник) грошових коштів у загальному розмірі 24 768,68 грн., з яких: 18 000,00 грн. - основний борг за договором оренди нерухомого майна від 05.07.2022 (далі - Договір), 970,94 грн. - інфляційні втрати, 5 797,73 грн. - пеня.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем обов`язку зі сплати на користь позивача 18 000,00 грн. орендних платежів за Договором за користування орендованим приміщенням у період з 26.05.2023 по 26.06.2023, у зв`язку з чим за Фізичною особою-підприємцем Туром Андрієм Олексійовичем утворилася заборгованість та виникли підстави для нарахування пені та інфляційних втрат у вищевказаних розмірах.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі №910/9561/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича на користь Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича 18 000 грн. 00 коп. основного боргу, 1 978 грн. 52 коп. пені, 970 грн. 94 коп. інфляційних втрат, а також 2 048 грн. 54 коп. витрат по сплаті судового збору.

Постановляючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції вказано, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження повної та вчасної сплати передбаченого Договором спірних платежів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Тур Андрій Олексійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі №910/9561/24 за позовом Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича до Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі №910/9561/24 у частині задоволення позовних вимог. Постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича на користь Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича 18 000 грн. основного боргу, 1978 грн. 52 коп. пені, 970 грн. 94 коп. інфляційних втрат, а також 2048 грн. 54 коп. витрат по сплаті судового збору. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі №910/9561/24 в частині відмови в позові - залишити без змін.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач не погоджував і не підписував надану позивачем редакцію Договору, в якій зафіксовано обов`язок орендаря оплачувати комунальні послуги та обслуговування приміщення. Оскільки загальний розмір орендної плати за період оренди (з 26.07.2022 по 26.07.2023) склав 216 000,00 грн., а відповідач сплатив на користь позивача кошти у загальній сумі 219 328,00 грн., спірна у справі заборгованість відповідача відсутня.

Також скаржник зазначає, що суд першої інстанції неповно і неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки доказів і тому оскаржуване рішення підлягає до скасування.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

22.01.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 1 978 (одну тисячу дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 52 коп. пені, 970 (дев`ятсот сімдесят) грн. 94 коп. інфляційних втрат, а також 2 048 (дві тисячі сорок вісім) грн. 54 коп. витрат по сплаті судового збору.

29.01.2025 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, узагальнені доводи якої зводяться до того, що розглядаючи спір у цій справі, попри правила про преюдицію, що спрямовані на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу, суд повторно розглянув одні й ті ж самі положення Договору оренди і дійшов протилежного висновку про те, що «оплата (компенсація) житлово-комунальних послуг, що відносяться до обєкту нерухомості, здійснюється орендрем».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Кропивної Л.В., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9561/24. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги до надходження матеріалів справи.

16.01.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі №910/9561/24. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 05.07.2022 Фізична особа-підприємець Тур Андрій Олексійович (далі - орендар) та Фізична особа-підприємець Гурбич Володимир Григорович (далі - орендодавець) уклали Договір, предметом якого є тимчасова здача в оренду на відшкодувальній основі належного позивачу нерухомого майна - приміщення загальною площею 30 м2, розташованого в місті Києві на вулиці Драгоманова, будинок 2, приміщення № 874, позначеного із зазначенням розмірів і меж на плані.

За умовами пункту 1.4 Договору об`єкт нерухомості приймається орендарем з наступними інженерно-технічними комунікаціями: холодна вода, гаряча вода (підігрів води у власному бойлері), електрика, каналізація.

Згідно з пунктом 2.1.4 Договору орендодавець зобов`язався забезпечити користування орендарем комунальними та іншими послугами, що відносяться до об`єкту нерухомості.

Крім того, орендодавець зобов`язався своєчасно оплачувати всі рахунки за житлово-комунальні послуги (опалення, електроенергію, водопостачання та інші загальнобудинкові), що відносяться до об`єкту нерухомості (пункт 2.1.8 Договору).

Відповідно до пункту 2.2.4 цієї угоди орендар незалежно від наслідків господарської діяльності зобов`язаний дотримуватися умов цього Договору відносно своєчасності та повноти внесення орендної плати та інших платежів.

У пункті 2.2.6 Договору сторони погодили, що орендар має право, серед іншого, користуватися системами комунікацій (інженерними мережами, іншими елементами інфраструктури), що обслуговують об`єкт нерухомості.

Орендар (відповідач) оплачує житлово-комунальні послуги, електроенергію, водопостачання та інші загальнобудинкові, що відносяться до об`єкту нерухомості (пункт 2.2.7 Договору).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3, 3.4 Договору щомісячний розмір орендної плати становить 18 000,00 грн., а її нарахування починається з 26.07.2022 року. Розрахунок по орендній платі за об`єкт нерухомості, незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря, проводиться між орендодавцем та орендарем наперед не пізніше п`ятого числа кожного місяця.

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що в разі його припинення орендна плата вноситься орендарем до дня фактичного повернення майна по акту прийому передачі.

За умовами пункту 4.1 Договору термін його дії: з 26.07.2022 по 26.07.2023.

Відповідно до пункту 4.2 Договору дострокове розірвання цієї угоди допускається з ініціативи орендодавця в разі заборгованості по оплаті протягом 10 днів після такого виникнення.

У пункті 6.1 Договору орендар зобов`язався в день підписання Договору передати гарантійний платіж в сумі оренди за 1 місяць, який зараховується оплатою за останній місяць.

Згідно з пунктом 6.7 Договору всі заяви, повідомлення, що стосуються даного Договору, повинні бути викладені письмово та вважаються доведеними до відома відповідної сторони, якщо вони відправлені цінним листом, телеграмою або за допомогою електронного зв`язку.

З матеріалів справи вбачається, що 05.07.2022 року позивач за актом приймання-передачі № 1 передав, а відповідач - прийняв в оренду об`єкт нерухомості за Договором, розташований у місті Києві на вулиці Драгоманова, будинок 2, приміщення № 874.

Враховуючи неналежне виконання орендарем своїх обов`язків за Договором, Фізична особа-підприємець Гурбич Володимир Григорович звернувся до господарського суду міста Києва про стягнення з Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича грошових коштів у загальному розмірі 65 223,00 грн., з яких: 13 935,00 грн. - плата за користування орендованим за Договором приміщенням за 12 днів, разом з неустойкою; 36 000,00 грн. - неустойка, нарахована на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України за користування приміщенням у період з 26.06.2023 року по 27.07.2023 року; 15 288,00 грн. - затрати на обслуговування приміщення протягом травня-липня 2023 року.

Обґрунтовуючи наведений позов, Фізична особа-підприємець Гурбич Володимир Григорович посилався на те, що у зв`язку з порушенням орендарем строків розрахунків за оренду майна та оплати комунальних платежів, він направив на електронну адресу Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича лист від 26.06.2023 про відмову від продовження дії Договору після закінчення його дії 26.06.2023.

У подальшому, 27.06.2023 орендодавець направив на адресу орендаря лист від 06.06.2023 з повторним повідомленням про дострокове розірвання Договору з 20.06.2023, у зв`язку з наявністю заборгованості по оренді в розмірі 25 000,00 грн.

Рішенням від 26.04.2024 в справі № 910/16645/23, залишеним в оскаржуваній частині без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2024, Господарський суд міста Києва частково задовольнив вимоги Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича та стягнув з Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича на користь орендодавця 13 200,00 грн. неустойки (нарахованої за 11 днів користування орендованим майном після припинення Договору в період з 27.07.2023 року по 07.08.2023 року включно) та 543,19 грн. судового збору.

Означене судове рішення на час розгляду спору в справі № 910/9561/24 набрало законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Цей правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 року в справі № 922/2391/16, від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19 та інших.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23 встановлено, що Договір припинив свою дію 26.07.2023, відповідно до умов його пункту 4.1. Докази, які спростовують означені обставини, у матеріалах справи № 910/9561/24 відсутні.

За увесь час користування Фізичною особою-підприємцем Туром Андрієм Олексійовичем орендованим за Договором нерухомим майном останній перерахував на рахунок орендодавця грошові кошти в загальному розмірі 218 920,00 грн., з яких: 38 920,00 грн. - за комунальні послуги (відповідно до призначення платежів), а також 180 000,00 грн. - за оренду приміщення.

Суд під час розгляду справи № 910/16645/23, враховуючи положення пункту 2.2.7 Договору та одночасно беручи до уваги відсутність у Договорі положень щодо порядку нарахування та компенсації орендарем комунальних послуг, дійшов висновку про те, що орендодавцем не доведено наявності заборгованості орендаря за комунальні послуги та виставлення рахунків на такі платежі в більшому розмірі, ніж фактично сплачена Фізичною особою-підприємцем Туром Андрієм Олексійовичем - 38 920,00 грн. Зважаючи на викладене, суд частково задовольнив вимоги Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича у справі № 910/16645/23.

Разом із тим, зважаючи на неналежне виконання відповідачем покладених на нього Договором обов`язків з оплати орендної плати за передостанній місяць користування орендованим майном (тобто у період з 26.05.2023 по 26.06.2023) у розмірі 18 000,00 грн., Фізична особа-підприємець Гурбич Володимир Григорович звернувся до Господарського суду міста Києва з даним позовом (у справі № 910/9561/24), в якому просив стягнути з орендаря вищенаведену суму заборгованості, а також 5 797,73 грн. пені та 970,94 грн. інфляційних втрат, нарахованих внаслідок неналежного проведення розрахунків.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин: дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу «повітряна тривога» та інші чинники.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою Договір є договором оренди, а відтак правовідносини, що виникли між його сторонами, регулюються нормами Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

За змістом статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частин 1 та 2 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначалось колегією суддів вище, що у пред`явленому у даній справі позові Фізична особа-підприємець Гурбич Володимир Григорович просив суд стягнути з відповідача орендну плату за користування орендованим за Договором майном за передостанній місяць користування орендованим майном (тобто у період з 26.05.2023 по 26.06.2023) у розмірі 18 000,00 грн.

Заперечуючи проти означених вимог, Фізична особа-підприємець Тур Андрій Олексійович посилався на те, що він не погоджував і не підписував надану позивачем редакцію Договору, в якій зафіксовано обов`язок орендаря оплачувати комунальні послуги та обслуговування приміщення. У той же час, оскільки загальний розмір орендної плати за період оренди (з 26.07.2022 по 26.07.2023) склав 216 000,00 грн., а відповідач сплатив на користь позивача кошти у загальній сумі 219 328,00 грн., спірна у справі заборгованість відповідача відсутня.

Проте, такі заперечення не беруться колегією суддів до уваги з огляду на те, що за умовами пункту 6.8 Договору останній укладений в двох екземплярах, що мають рівну юридичну силу з відповідною кількістю додатків та додаткових угод, які є невід`ємною частиною даного Договору. У підготовчих засіданнях у суді першої інстанції 02.10.2024 та 30.10.2024 суд першої інстанції оглядав надані сторонами наявні в них примірники оригіналу Договору та встановив, що останні є аналогічними за змістом. Крім того, обидва примірники Договору (як і надана позивачем копія його примірника, отримана від Головного Управління ДПС України) містять пункт 2.2.7, за умовами якого орендар (відповідач) оплачує житлово-комунальні послуги, електроенергію, водопостачання та інші загальнобудинкові, що відносяться до об`єкту нерухомості. Оригіналів чи копій інших примірників Договору матеріали справи не містять.

Судом враховано, що відповідно до пункту 2.1.8 Договору орендодавець зобов`язаний своєчасно оплачувати всі рахунки за житлово-комунальні послуги, що відносяться до об`єкту нерухомості. Разом із тим, пунктом 2.2.7 Договору обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг, що відносяться до об`єкту нерухомості, покладено на орендаря.

Відтак, колегія суддів констатує, що з системного аналізу наведених положень Договору вбачається, що обов`язок з оплати рахунків, виставлених відповідними організаціями, що надають комунальні послуги, покладений на позивача як на власника орендованого приміщення, у той час як оплата (компенсація) житлово-комунальних послуг, що відносяться до об`єкту нерухомості, здійснюється саме орендарем.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що погоджені сторонами умови Договору не містять конкретних та чітких положень, які передбачають порядок нарахування та компенсації орендарем комунальних послуг. У той же час, зі змісту наданих Фізичною особою-підприємцем Гурбичем Володимиром Григоровичем заключних виписок з його банківського рахунку за період з 02.06.2022 по 25.06.2023 вбачається, що відповідач оплатив на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 38 920,00 грн.у рахунок оплати комунальних послуг (з відповідним призначенням цих платежів "оплата згідно договору оренди нерухомого майна від 5 липня 2022 року, пл ФОП Тур Андрій Олексійович Платіж за власні кошти. За комунальні послуги Драгоманова 2"), а також 180 000,00 грн. - за оренду приміщення (тобто фактично за 10 місяців користування орендованим майном). При цьому, останній платіж за оренду майна за Договором був здійснений відповідачем 26.04.2023 з призначенням "оплата згідно договору оренди нерухомого майна від 5 липня 2022 року, пл ФОП Тур Андрій Олексійович Платіж за власні кошти. ФОП Тур Андрій Олексійович".

Відповідно до пункту 41 постанови Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 163 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг" платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Враховуючи обставини самостійного неодноразового заповнення відповідачем призначення частини платежів "оплата згідно договору оренди нерухомого майна від 5 липня 2022 року, пл ФОП Тур Андрій Олексійович Платіж за власні кошти. За комунальні послуги Драгоманова 2" на загальну суму 38 920,00 грн. (що було встановлено у рішенні Господарського суду міста Києва від 26.04.2024 у справі № 910/16645/23), зважаючи на положення, зокрема, пунктів 2.2.7 та 2.2.4 Договору (в частині обов`язку орендаря дотримуватися умов цього Договору відносно своєчасності та повноти внесення інших платежів), а також беручи до уваги відповідні заперечення позивача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зарахування здійснених Фізичною особою-підприємцем Туром Андрієм Олексійовичем платежів на суму 38 920,00 грн. у рахунок орендних платежів за Договором.

Враховуючи не спростований відповідачем/скаржником факт неналежного виконання ним обов`язків з оплати позивачу орендного платежу за передостанній місяць оренди згідно з Договором (з 26.05.2023 по 26.06.2023), а також зважаючи на те, що загальна сума основного боргу відповідача, яка складає 18 000,00 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про відсутність чи погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про законність та обґрунтованість вимог Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича до відповідача про стягнення вказаної суми боргу.

Зважаючи на неналежне виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати орендного платежу за Договором за передостанній місяць оренди, позивач також просив суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича 970,94 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму основного боргу в розмірі 18 000,00 грн. у період з 01.08.2023 по 01.08.2024.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням, зокрема, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань до повного виконання грошового зобов`язання.

Оскільки нарахована позивачем сума інфляційних втрат у розмірі 970,94 грн. є арифметично правильною та відповідає приписам чинного законодавства, тоді як скаржником контррозрахунку наведених компенсаційних виплат надано не було, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першорї інстанції про законність та обґрунтованість вимог Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича про стягнення з відповідача нарахованих компенсаційних виплат у вищевказаному розмірі, у зв`язку із чим, така вимога підлягає задоволенню.

Крім того, зважаючи на неналежне виконання Фізичною особою-підприємцем Туром Андрієм Олексійовичем своїх грошових зобов`язань за Договором, позивач також просив суд стягнути з відповідача 5 797,73 грн. пені, нарахованої із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ на прострочену суму основного боргу в розмірі 18 000,00 грн. у період з 01.08.2023 по 01.08.2024.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Положеннями статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (стаття 230 Господарського кодексу України).

За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 552 Цивільного кодексу України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно зі статтями 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення орендної плати або інших платежів, передбачених цим Договором, орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Разом із тим, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Зазначеною нормою права передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Водночас умови пункту 5.2 Договору про сплату пені за кожний день прострочення від суми простроченого платежу не може розцінюватися судом як встановлення цим правочином іншого, ніж передбачений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 925/1386/19, від 12.03.2020 у справі № 907/65/18, від 22.08.2019 у справі № 914/508/17, від 07.06.2019 у справі № 910/23911/16 та інших.

Відтак, колегія суддів констатує, що іншого строку нарахування пені, ніж передбачений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, сторонами в Договорі не визначено, а умова щодо сплати пені за кожний день прострочення від суми несплати не може розцінюватися як установлення іншого строку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що у даному випадку правомірним є нарахування пені за порушення строків сплати орендної плати за передостанній місяць оренди протягом шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано.

Як було зазначено судом апеляційної інстанції вище, що відповідно до пункту 3.4 Договору розрахунок по орендній платі за об`єкт нерухомості, незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря, проводиться між орендодавцем та орендарем наперед не пізніше п`ятого числа кожного місяця.

Відтак, спірний платіж за передостанній місяць оренди (з 26.05.2023 по 26.06.2023) у розмірі 18 000,00 грн. мав бути сплачений відповідачем не пізніше 05.05.2023.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги межі пред`явлених позивачем вимог (період нарахування заявленої до стягнення пені), стягненню з Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича на користь Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича підлягає пеня у загальному розмірі 1 978,52 грн., нарахована на суму боргу в розмірі 18 000,00 грн. у період з 01.08.2023 (початкова дата нарахування, вказана самим позивачем у його розрахунку) по 06.11.2023 (останній день встановленого частиною 6 статті 232 Господарського кодексу шестимісячного строку нарахування штрафних санкцій).

У той же час, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку, що у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 3 819,21 грн. пені слід відмовити за необґрунтованістю.

Підсумовуючи все вищевикладене, а також відхиляючи доводи апеляційної сккарги, колегія суддів цілком погоджується із судом першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі №910/9561/24, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі №910/9561/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2024 у справі №910/9561/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Фізичною особою-підприємцем Турою Андрієм Олексійовичем.

4. Матеріали справи №910/9561/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Барсук