СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

13 травня 2025 року м. Харків Справа № 922/3433/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.

при секретарі Андерс О.К.

за участю прокурора Хряка О.О., посвідчення від 01.03.2023 № 072721;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача 2 - Комунального підприємства Лозоваводосервіс Лозівської міської ради Харківської області (вх.№778Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 у справі №922/3433/24 (повний текст рішення складено та підписано 13.03.2025 суддею Сальніковою Г.І. у приміщенні Господарського суду Харківської області)

за позовом Керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області, Харківська обл., м. Лозова в інтересах держави, в особі

1. Лозівської міської ради Харківської області, Харківська обл., м. Лозова,

2. Північно-Східного офісу Держаудитслужби, м. Харків,

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокенерготрейд", Харківська обл., смт. Золочів,

2. Комунального підприємства "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради Харківської області, Харківська обл., Лозівський р-н., с. Українське,

про визнання недійсними додаткових угод, стягнення 822797,63 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник Лозівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Лозівської міської ради Харківської області та Північно-Східного офісу Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокенерготрейд" та 2. Комунального підприємства "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради Харківської області, згідно вимог якої з урахуванням зміни предмету позову просить суд:

1. Визнати недійсною додаткову угоду №2 від 17.01.2022 до договору №29/12/-4 від 30.12.2021 про постачання електричної енергії споживачу.

2. Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 06.09.2022 до договору №29/12/-4 від 30.12.2021 про постачання електричної енергії споживачу.

3. Визнати недійсною додаткову угоду №4 від 03.10.2022 до договору №29/12/-4 від 30.12.2021 про постачання електричної енергії споживачу.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокенерготрейд" на користь Лозівської міської ради Харківської області безпідставно отримані бюджетні кошти у розмірі 712755, 69 грн та 3 % річних від простроченої суми станом на 27.09.2024 у розмірі 37215,19 грн та інфляційні втрати у розмірі 72826,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні додакові угоди до договору №29/12/-4 від 30.12.2021 про постачання електричної енергії споживачу укладено з порушенням встановленого п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" обмеження, а саме змінено ціну 1 кВт/год електроенергії у бік збільшення до розміру, який більш ніж 10% перевищує первісно узгоджену сторонами в договорі ціну одиниці товару, за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі.

При цьому прокурор зазначив, що сплачена на виконання спірних додаткових угод різниця між визначеною цими угодами ціною та ціною, первісно узгодженою в договорі №29/12/-4 від 30.12.2021 про постачання електричної енергії споживачу як сума надмірно сплачених бюджетних коштів, що була сплачена на підставі недійсних правочинів Товариству з обмеженою відповідальністю "Востокенерготрейд", відповідно до положень статей 216, 1212 Цивільного кодексу України, підлягає стягненню з Товариства як безпідставно набуте майно на користь Лозівської міської ради як органу, який наділений повноваженнями щодо розпорядження коштами місцевого бюджету та контролю за їх використанням розпорядником нижчого рівня, у тому числі Комунальним підприємством "Лозоваводосервіс", і за прострочення вказаного грошового зобов`язання з повернення надмірно сплачених на підставі недійсних правочинів грошових коштів за певні періоди прострочення у відповідності до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України нараховано до стягнення 3 % річних від простроченої суми станом на 27.09.2024 у розмірі 37215,19 грн та інфляційні втрати у розмірі 72826,75 грн, і при цьому початок відповідних періодів прострочення визначено з наступного дня після безпідставного набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Востокенерготрейд" бюджетних коштів як оплати за договором, з огляду на те, що обов`язок з повернення безпідставно набутого майна відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України виникає з факту такого набуття, а відповідно до положень статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 у справі №922/3433/24, позов задоволено. Визнано недійсними додаткові угоди №2 від 17.01.2022, №3 від 06.09.2022, №4 від 03.10.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу №29/12/-4 від 30.12.2021. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокенерготрейд" на користь Лозівської міської ради Харківської області безпідставно отримані бюджетні кошти у розмірі 712755,69 грн, 3% річних у розмірі 37215,19 грн, інфляційні втрати у розмірі 72826,75 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Востокенерготрейд" на користь Харківської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору у розмірі 8570,38 грн. Стягнуто з Комунального підприємства "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради Харківської області на користь Харківської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору у розмірі 8570,38 грн.

Відповідач 2 - Комунальне підприємство "Лозоваводосервіс" Лозівської міської ради Харківської області подав на зазначене рішення до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність викладених в рішенні висновків суду обставинам справи, просить це рішення скасувати в частині визнання недійсними додаткових угод №2 від 17.01.2022, №3 від 06.09.2022, №4 від 03.10.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу №29/12/-4 від 30.12.2021.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2025 для розгляду справи сформовано склад суду: головуючий суддя-доповідач Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2025, у зв`язку з відпустками судді Білоусової Я.О. та судді Пуль О.А. для розгляду справи сформовано склад суду: головуючий суддя-доповідач Тарасова І.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача 2 - Комунального підприємства Лозоваводосервіс Лозівської міської ради Харківської області (вх.№778Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 04.03.2025 у справі №922/3433/24 та призначено її до розгляду в судове засідання з повідомденням сторін на 13.05.2025 о 15:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104 .

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025, у зв`язку з відпусткою судді Мартюхіної Н.О. для розгляду справи сформовано склад суду: головуючий суддя-доповідач Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.

В судове засідання прибув прокурор.

Сторони, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання не з`явились.

12.05.2025 від скаржника - Комунального підприємства Лозоваводосервіс Лозівської міської ради Харківської області (відповідач-2) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з виробничою необхідністю та складення клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Колегія суддів відмовляє в задоволенні вказаного клопотання, з огляду на те, що відповідно до статті 270 Господарськго процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними , в той час як повідомлені скаржником причини не є поважними через те, що не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для прибуття заявника в судове засідання і при цьому заявник не навів жодного обгрунтування та не надав доказів щодо того, яка саме виробнича необхідність перешкоджає прибути в судове засідання і в чому полягає така неможливість, а також щодо об`єктивних перешкод для підготовки у встановлений строк клопотання про участь в даному судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема в електронному вигляді через систему "Електронний суд".

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що за відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень 29.01.2025 Верховний Суд постановив ухвалу про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №920/19/24 за позовом керівника Конотопської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Управління освіти Конотопської міської ради Сумської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Енергетичне партнерство про визнання недійсним додаткових угод до договору публічної закупівлі та стягнення коштів у сумі 692 623, 48грн.

Як зазначено Верховним Судом у справі №920/19/24, Суд вважає, що необхідно відступити (шляхом уточнення) від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, щодо застосування пункту 2 частини 5 статті 41 Закону Про публічні закупівлі (у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору).

У цьому випадку підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є:

- зміна законодавства: Велика Палата Верховного Суду хоч і зробила висновок щодо застосування пункту 2 частини 5 статті 41 Закону Про публічні закупівлі в редакції Закону №114-ІХ, втім, не робила висновок щодо застосування пункту 2 частини 5 статті 41 Закону Про публічні закупівлі в редакції із змінами, внесеними Законом №1530-IX від 03.06.2021;

- порушення принципу належного урядування з огляду на неоднакове праворозуміння пункту 2 частини 5 статті 41 Закону Про публічні закупівлі: Мінекономіки вважає, що сторони договору про закупівлю можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку за наявності відповідних умов, в той час як Велика Палата Верховного Суду вважає, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі.

При цьому Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду виходив з того, що використання законодавцем пункту 2 частини 5 статті 41 Закону Про публічні закупівлі в редакції із змінами, внесеними Законом №1530-IX від 03.06.2021 конструкції «або» фактично свідчить про можливість зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 % у порівнянні не лише із умовами договору про публічні закупівлі, а й з умовами додаткових угод до такого договору, якими вже було збільшено ціну за одиницю товару, і при цьому законодавець не дозволяє сторонам (незалежно від предмета закупівлі) збільшувати загальну суму договору про закупівлю.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 09.04.2025 у справі №920/19/24 прийнято до розгляду справу №920/19/24.

Висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, від якого Суд вважає за необхідне відступити, враховано судом першої інстанції при розгляді даної справи № 922/3433/24.

З наведеного убачається, що на вирішенні Великої Палати Верховного Суду перебуває справа № 920/19/24, в якій має бути висловлений висновок про застосування норм матеріального права у подібних з даною справою правовідносинах за суб`єктним складом, предметом спору та правовим регулюванням, а тому, з урахуванням підстав та предмету позову у даній справі, висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 920/19/24 має суттєве значення для вирішення спору в цій справі та для єдності судової практики у спорах з подібними правовідносинами.

При цьому колегія суддів ураховує, що рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти не тільки такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також рішення, правовідносини в яких мають однакове матеріально-правове регулювання. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц, від 12.10.21 у справі № 233/2021/19.

У цих постановах Велика Палата Верховного Суду наголосила, що для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін подібні правовідносини, зокрема пункту 1 частини другої статті 389 (пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України; пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України) та пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України (пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України; пункту 5 частини першої статті 339 КАС України) таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин (як-от участь банку або іншої фінансової установи у кредитних правовідносинах, що слідує зі змісту частини першої статті 1054 ЦК України) та/чи їх специфічний об`єкт (об`єктом правовідносин за кредитним договором є кошти). Подібність спірних правовідносин, виявлена одночасно за трьома критеріями, означатиме тотожність цих відносин (однакового виду суб`єкти, однаковий вид об`єкта й однакові права та обов`язки щодо нього). Але процесуальний закон не вимагає встановлювати тотожність.

Тому у кожному випадку порівняння правовідносин для їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

Крім того, колегією суддів Східного апеляційного господарського суду встановлено, що Верховним Судом ухвалами від 05.02.2025 у справі №918/379/24, від 12.02.2025 у справі №915/1744/23, від 04.03.2025 у cправі №916/2486/23, від 06.03.2025 у справі №918/684/24, від 12.03.2025 у справі №916/1116/23, від 12.03.2025 у справі №916/3461/23 зупинено касаційні провадження до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Верховний Суд, серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно з ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 7 ч. 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За приписами п.11 ч.1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, а також те, що єдність судової практики є складовою принципу правової визначеності та фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя, в той час як застосування судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування, необхідність дотримання принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з урахуванням того, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність визначених п. 7 ч. 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України правових підстав для зупинення провадження у справі № 922/3433/24 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

З огляду на наведене, керуючись статтями 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі № 922/3433/24 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

2. Зобов`язати учасників справи повідомити Східний апеляційний господарський суд про усунення обставин, що спричинили зупинення провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст.286-289 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 16.05.2025.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов