ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року Справа № 915/1630/24

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Могила А.С.,

за участі представників учасників справи:

прокурор - Левкович А.Є.

позивач (представник позивача) - в судове засідання не з`явився,

відповідач (представник відповідача) - Сорочан В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва, вул.Вадима Благовісного, 73, м.Миколаїв, 54001

електронна пошта:

в інтересах держави в особі:

Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, вул.Адмірала Макарова, 7, м. Миколаїв, 54005

електронна пошта:

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Кравченко Юрія Петровича, АДРЕСА_1

представник відповідача - Сорочан В.В.

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

про: стягнення 323 632,10 грн.

Заступник керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №51-50/2-12440ВИХ-24 від 27.12.2024 (вх.№16427/24 від 27.12.2024) до Фізичної особи - підприємця Кравченко Юрія Петровича про стягнення штрафних санкцій у сумі 323 632,10 грн., з яких: 238 536,03 грн. - пеня, 85 096,07 грн. - штраф за прострочення зобов`язання понад 30 днів.

В обґрунтування позову зазначає, що 05.12.20223 між Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради та фізичною особою-підприємцем Кравченко Юрієм Петровичем укладено договір підряду №552 з надання послуг поточного ремонту та облаштування споруди цивільного захисту населення (укриття), що знаходиться в житловому будинку по вул.Громадянська, 42Б в м.Миколаєві (ДК 021:2015 (45260000-7) - Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи), про що на веб-порталі «Prozorro» оприлюднено звіт UA-2023-12-08-017703-a. Відповідно до умов договору, виконавець до 15.12.2023 мав надати до Департаменту акти приймання виконаних будівельних робіт (наданих послуг) на загальну суму 1 485 492, 37 грн. Вказує, що дана умова договору не була виконана, строки виконання робіт порушено. У подальшому, 26.12.2023 сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору № 552 від 05.12.2023, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024, а ціну зменшено на 19071,64 грн, таким чином ціна договору стала 1 466 420,73 грн. Зазначає, що 27.06.2024 сторони уклали додаткову угоду №2 до Договору, згідно з п.1 якої, ціну договору зменшено ще на 192 535,23 грн., відтак ціна договору складає 1 273 885,50 грн. Згідно з актами приймання виконаних будівельних робіт, відповідачем виконано роботи на суму 250 762,52 грн. у строк до 26.12.2023, та на 1 023 122,98 грн у строк до 27.06.2023. Вказує, що в межах строку, визначеного п.5.3 Договору №552 ФОП Кравченко Ю.П. роботи не виконано, строки виконання робіт порушено, допущено прострочення, на суму: - 1 485 492,37 грн упродовж 10 днів (з 16.12.2023 по 25.12.2023); - 1 215 658,21 грн (1 466 420,73 грн - 250 762,52 грн) упродовж 184 днів (з 27.12.2023 по 27.06.2024). У зв`язку з порушенням строку виконання робіт визначеного Договором відповідачу нараховано штрафні санкції на загальну суму 323 632,10 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.01.2025, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 29.01.2025. Встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.01.2025 на підставі п.11 ст.176 ГПК України позовну заяву №51-50/2-12440ВИХ-24 від 27.12.2024 (вх.№16427/24 від 27.12.2024) залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Прокурор через систему "Електронний суд" надав заяву (вх.№1490/25 від 31.01.2025) згідно якої на виконання ухвали Господарського суду Миколаївської області від 29.01.2025 надає докази відправлення відповідачу за його місцезнаходженням копії позовної заяви №51-50/2-12440Вих-24 від 27.12.2024 і доданих до неї документів. У зв`язку з усуненням недоліків просить суд продовжити розгляд справи №915/1630/24.

Ухвалою суду від 03.02.2025 продовжено розгляд справи №915/1630/24, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 04.03.2025. Встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач через систему "Електронний суд" подав заяву, сформовану в системі "Електронний суд" 18.02.2025 (вх.№2440/225 від 18.02.2025) в якій, зокрема, просить суд поновити процесуальні строки, що були встановлені судом в ухвалі від 01.01.2025 в частині надання відзиву на позовну заяву та заперечень (в разі необхідності) встановивши їх з дня відкриття адвокату доступу в електронному вигляді до матеріалів справи. В обґрунтування поновлення строку зазначає, що про факт розгляду судом вказаної справи відповідачу стало відомо випадково від своїх контрагентів (посадових осіб Департаменту ЖКГ) за договором підряду. Відповідач наполягає, що ніяких документів з прокуратури чи суду по справі на свою адресу не одержував бо через специфіку своєї підприємницької діяльності (проведення ремонтно-будівельних робіт) відповідач постійно знаходиться у відрядженнях.

Ухвалою суду від 25.02.2025 у задоволенні заяви відповідача про поновлення процесуального строку для надання відзиву відмовлено та судом з власної ініціативи продовжено відповідачу строк для подання відзиву до 03.03.2025.

Відповідач через систему "Електронний суд" подав відзив на позовну заяву, сформований в системі "Електронний суд" 03.03.2025 (вх.№3224/25 від 04.03.2025) (арк.177-187) в якому, зокрема зазначає, що через непередбачувані обставини, які виникли вже після підписання Договору і були зумовлені воєнними діями, ФОП Кравченко Ю.П. не зміг у визначений Договором строк (15.12.2023) виконати взяті на себе зобов`язання з поточного ремонту і обладнання нежитлової споруди (укриття). Вказує, що не звертаючи увагу на триваючі ракетні атаки та велику кількість повітряних тривог, Виконавець протягом всього часу дії Договору виконував підрядні роботи в обсягах, які фактично міг реалізувати з урахуванням існуючих форс-мажорних обставин на дату закінчення (не пролонгованого) терміну дії договору (31.12.2023). Зазначає, що 26.12.2023 ФОП Кравченко Ю.П. до Департаменту було надано акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 за грудень 2023 року на загальну суму 250 762,52 грн. Не зважаючи на ту обставинну, що строк виконання зобов`язань за Договором Додатковою угодою № 1 від 26.12.23р. було продовжено до 31.12.24 року ФОП Кравченко Ю.П. вже 28.06.24 р. надав до департаменту акт приймання виконаних будівельних робіт № 2 за червень 2024 року на загальну суму 1 023 122,98 грн. Відповідач у відзиві, в разі задоволення позову, просить суд зменшити розмір пені та штрафу на 70%.

Ухвалою суду від 04.03.2025, яку занесено до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 01.04.2025.

Прокурор через систему «Електронний суд» надав відповідь на відзив (вх.№3692/25 від 11.03.2025) (арк.193-203) в якій не погоджується з доводами відповідача викладені у відзиві, заперечує проти зменшення пені та штрафу на 70% та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач через систему «Електронний суд» надав заперечення (на відповідь на відзив) (вх..№4138/25 від 18.03.2025) (арк.204-208) в яких не погоджується з доводами прокурора викладеними у відповіді на відзив, з підстав зазначених у запереченнях.

Ухвалою суду від 01.04.2025, яку занесено до протоколу судового засідання, у відповідності до ст.177, 182, 185 ГПК України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.04.2025.

Позивач у судове засідання 30.04.2025 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений ухвалою суду від 01.04.2025, яка була направлена в електронний кабінет позивача системи «Електронний суд» та отримана останнім 02.04.2025, про що свідчить довідка про доставку документа в кабінет електронного суду, яка міститься в матеріалах справи.

Прокурор у судовому засіданні 30.04.2025 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.04.2025 проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

05 грудня 2023 року між Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради (далі - замовник) та фізичною особою - підприємцем Кравченко Юрієм Петровичем (далі - виконавець) було укладено Договір підряду №552 (далі - Договір) (арк.8-15), предметом якого є: поточний ремонт та облаштування споруди цивільного захисту населення (укриття), що знаходиться в житловому будинку по вул.Громадянська, 42б в м.Миколаєві (ДК 021:2015 (45260000-7) - Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи).

Згідно п.1.1 Договору, виконавець зобов`язується, в порядку та на умовах визначених цим Договором, власними силами та засобами надати послуги з поточного ремонту та облаштування споруди цивільного захисту населення (укриття), що знаходиться в житловому будинку по вул.Громадянська, 42б в м.Миколаєві (далі - послуги), а замовник зобов`язується, в порядку та на умовах визначених цим Договором, прийняти і оплатити надані послуги. Кількість: 1 послуга та відповідно до технічного завдання. Обсяги закупівлі можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п.1.2 Договору).

Відповідно до п.1.3 Договору, місце надання послуг: Україна, Миколаївська область, м.Миколаїв, житловий будинок №42б по вул.Громадянській.

У відповідності до п.2.1 Договору, ціна Договору становить 1 485 492,37 грн. без ПДВ. Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін та відповідно до бюджетного фінансування (п.2.2 Договору.

Згідно п.2.3 Договору, ціна договору є динамічною та може змінюватись у випадках передбачених п.19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених, постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 року №1178.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що розрахунки за надані послуги здійснюються на підставі документів про обсяги та вартість виконаних робіт відповідно до підписаних сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою №КБ-3 протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дня підписання сторонами акта приймання-передачі наданих послуг.

Разом з названими документами виконавець надає замовнику документи щодо якості використаних матеріалів та конструкцій з паспортами та сертифікатами (в разі наявності), а також документи, які підтверджують вартість матеріалів (у тому числі накладні, рахунки-фактури тощо). У випадку, якщо виконавець самостійно виготовляє ті чи інші матеріли або конструкції, він зобов`язаний надати замовнику калькуляції, кошториси тощо, які підтверджують вартість таких матеріалів та конструкцій.

Ненадання зазначених документів, є підставою для відмови в оплаті за надані послуги.

У відповідності до п.3.3 Договору, кінцевий розрахунок за цим Договором проводиться замовником не пізніше 20 банківських днів після повного завершення надання послуг визначених п.1.1 Договору, включаючи усунення виявлених, під час приймання, недоліків, тобто після підписання сторонами остаточного Акта здачі-приймання наданих послуг.

В разі відсутності відповідного бюджетного фінансування, замовник здійснює розрахунок за надані послуги протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня відновлення такого фінансування.

Відповідно до п.5.1 Договору, строк дії Договору: з моменту підписання сторонами і до 31.12.2023, водночас до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Строк надання послуг за цим Договором: до 15.12.2023 (п.5.2 Договору).

Згідно п.5.3 Договору, виконавець має право надавати акти приймання - передачі наданих послуг по мірі виконання відповідних послуг на об`єкті, але виключно в межах строків встановлених Договором.

У відповідності до п.6.1.1 Договору, виконавець зобов`язаний власними та/або залученими силами та засобами надати визначені цим Договором послуги та з дати надані послуги в терміни обумовлені Договором.

Відповідно до п.7.1 Договору, у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України та цим Договором.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань виконавець сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно п.10.2 Договору, внесення змін передбачених п.10.1 Договору відбувається шляхом підписання сторонами додаткової угоди за умови документального підтвердження настання обставин, які вимагають внесення відповідних змін.

У відповідності до п.12.8 Договору, керуючись ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України сторони домовилися, що строк позовної давності щодо стягнення замовником з виконавця неустойки (штрафу, пені), відповідно до умов цього Договору, складає 5 (п`ять) років.

Договір містить підписи та печатку сторін.

26 грудня 2023 року між позивачем та відповідачем було підписано Додаткову угоду №1 до Договору підряду від 05.12.2023 №552 (далі - Додаткова угода №1) (арк.16,17).

Згідно п.1 Додаткової угоди №1, керуючись пп.4 п.19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, сторони домовились продовжити строк дії Договору до 31.12.2024 та викласти п.5.1 Договору у новій редакції: « 5.1. Строк дії Договору: з моменту підписання сторонами і до 31.12.2024, водночас до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором».

Відповідно до п.2 Додаткової угоди №1, керуючись пп.5 п.19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, зменшити ціну Договору на 19 071,64 грн. без ПДВ та внести відповідно зміни:

- викласти п.2.1 у новій редакції: « 2.1. Ціна Договору становить 1 466 420,73 грн. без ПДВ. Ціна цього Договору сплачується поетапно відповідно до плану фінансування: - 2023 рік - 250 762,52 грн. без ПДВ; - 2024 рік - 1 215 658,21 грн. без ПДВ»;

- викласти п.12.11 Договору у новій редакції: « 12.11. Невід`ємними частинами цього Договору є розрахунки, план фінансування».

У подальшому, 27.06.2024 між сторонам було укладено Додаткову угоду №2 до договору підряду від 05.12.2023 №552 (далі - Додаткова угода №2) (арк.18,19) згідно якої сторони, домовились зменшити ціну Договору на 192 535,23 грн. без ПДВ та внести відповідні зміни:

- викласти п.2.1 у новій редакції: « 2.1 Ціна Договору становить 1 273 885,50 грн. без ПДВ. Ціна цього Договору сплачується поетапно відповідно до плану фінансування: - 2023 рік - 250 762,52 грн. без ПДВ; - 2024 рік - 1 023 122,98 грн. без ПДВ»;

- викласти план фінансування (додаток №1 до Договору) в новій редакції.

На виконання умов Договору, відповідачем було виконано роботи на загальну суму 1 273 885,50 грн., що підтверджується:

- актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року від 26.12.2023 (форма КБ-2в), згідно якого відповідачем виконано роботи на суму 250 762,52 грн. (арк.57-60);

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат №1 за грудень 2023 року від 26.12.2023(форма КБ-3), згідно якої вартість виконаних робіт по об`єкту будівництва становить 250 762,52 грн. (арк.56);

- актом приймання виконаних будівельних робіт за червень 2024 року від 28.06.2024 (форма КБ-2в), згідно якого відповідачем виконано роботи на суму 1 023 122,98 грн. (арк.68-83);

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат №2 за червень 2024 року від 28.06.2024 (форма КБ-3), згідно якої вартість виконаних робіт по об`єкту будівництва становить 1 023 122,98 грн. (арк.67);

Вказані документи підписані з обох сторін без зауважень та заперечень.

Позивач, у зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання робіт визначених Договором нарахував відповідачу пеню та штраф, які просить суд стягнути з останнього. Розрахунок пені та штрафу наведений у листі Миколаївської міської ради від 26.11.2024 №22282/02.02.01-40/08/012/24 (акр. 45-50).

Щодо наявності підстав для представництва інтересів держави у суді прокурором.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом. Згідно з частиною третьою статті 23 Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорони землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Враховуючи, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Частиною 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Правовий висновок щодо застосування ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Так, за п.76-77 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Згідно із п.80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Нездійснення позивачем протягом тривалого часу захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не звернення до суду із відповідним позовом протягом тривалого часу після звернення до відповідача, надає право прокурору на звернення до суду з даним позовом.

Прокурор вказує, що порушенням інтересів держави та територіальної громади міста Миколаєва є те, що ФОП Кравченко Ю.П. порушив строки виконання робіт за Договором про облаштування споруди цивільного захисту (укриття) майже на шість місяців, що в свою чергу порушує інтереси держави та не відповідає інтересам територіальної громади міста Миколаєва щодо забезпечення населення укриттям у період дії воєнного стану, збереженню життів жителів громади.

Державний та місцеві бюджети є однією з головних ланок фінансової системи країни, за рахунок якої забезпечується виконання покладених на неї функцій. При цьому виконання державного та місцевих бюджетів за видатками реалізується у більшій своїй частині завдяки здійсненню закупівель товарів, робіт та послуг.

Бюджетна система України, відповідно до положень ст.7 Бюджетного кодексу України, ґрунтується на принципах повноти та ефективності, що передбачає включення до бюджету всіх надходжень за рахунок забезпечення учасниками бюджетного процесу досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки.

Пункт 39 ч.1 ст.64 Бюджетного кодексу України передбачає, що штрафні санкції внаслідок невиконання укладених розпорядником бюджетних коштів договорів з суб`єктами господарювання на придбання товарів, робіт і послуг за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів належать до доходів загального фонду бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад.

Відповідно до п.1.5 Положення про департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням Миколаївської міської від 23.12.2023 № 27/19, Департамент утримується за рахунок коштів міського бюджету, є головним розпорядником бюджетних коштів.

У відповідності до п.1.4 Положення про департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням Миколаївської міської від 23.12.2023 № 27/19, Департамент ЖКГ є юридичною особою, укладає від свого імені угоди в межах чинного законодавства, може бути позивачем та відповідачем у судах. Департамент ЖКГ має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України, штампи, бланки із своїм найменуванням, розрахункові рахунки в установах банків та рахунки в органах Державної казначейської служби України.

Так, органом, який зобов`язаний вживати заходи, спрямовані на стягнення штрафних санкцій є Департамент ЖКГ, який є одночасно стороною договору.

Водночас, незважаючи на прострочення відповідачем виконання зобов`язань, зазначеним департаментом належним чином захист інтересів держави не здійснено.

З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави, окружною прокуратурою міста Миколаєва в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» до Миколаївської міської ради був направлений запит за №51-50/2- 4350ВИХ-24 від 01.05.2024 з вимогою надати інформацію про вжиті або заплановані заходи, спрямовані на усунення виявлених порушень законодавства (арк.20-24).

У відповідь на вказаний запит до окружної прокуратури надійшов лист Миколаївської міської ради № 7590/02.02.01-40/08/020/24 від 27.05.2024, згідно якого надано документальне підтвердження обставин, які спричинили продовження строку виконання робіт за договором підряду (арк.25-32).

Листами окружної прокуратури від 16.08.2024 № 51-50/2-7980ВИХ-24 та від 26.09.2024 №51-50/2-9333ВИХ-24 Миколаївську міську раду повідомлено про наявність підстав для стягнення з Виконавця штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором (арк.33,34).

Листом Миколаївської міської ради від 18.10.2024 № 18825/02.02.01-40/08/14/24 окружну прокуратуру повідомлено про відсутність коштів на сплату судового збору та про те, що Миколаївська міська рада та Департамент не заперечують, якщо прокурор ініціює відповідне звернення з позовом про стягнення штрафних санкцій до суду (арк.35-38, 41-44).

У листі від 26.11.2024 №22282/02.02.01-40/08/012/24 Миколаївською міською радою надано виправлений розрахунок штрафних санкцій за невиконання зобов`язань за Договором з боку ФОП Кравченка Юрія Петровича, загальна сума яких складає 323 632,10 грн. (арк.45-50)

Таким чином, Миколаївська міська рада та Департамент фактично усунулись від реалізації повноважень по захисту інтересів держави, територіальної громади міста.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18, сам факт незвернення до суду обраного прокурором позивача з відповідним позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що зазначений орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

У постанові від 26.07.2018 по справі №926/1111/15 Верховний Суд зазначив, що прокурор, встановивши не усунуті порушення інтересів держави, має не тільки законне право, а й обов`язок здійснити захист таких інтересів, обравши при цьому один із способів захисту.

Отже, прокурор, у відповідності з вимогами ст.1311 Конституції України, ст.53 ГПК України, має всі правові підстав для звернення до суду з даним позовом з метою забезпечення належного та своєчасного захисту порушених інтересів держави.

Окружна прокуратура міста Миколаєва направила Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради повідомлення №51-50/2-12327ВИХ-24 від 18.12.2024 в якому повідомила про намір здійснення Окружною прокуратурою міста Миколаєва представництва інтересів держави в суді, а саме звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради до ФОП Кравченка Юрія Петровича про стягнення штрафних санкцій у сумі 323 632,10 грн. (арк.103,104).

Таким чином, прокурор правомірно звернувся до господарського суду з даним позовом.

Щодо суті позовних вимог

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) є господарський договір.

У відповідності до ст.509 Цивільного Кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом положень ст. 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частина 1 статті 626 Цивільного Кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч.2 ст.317 ГК України.

В силу вимог ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Приписами статті 530 Цивільного Кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до п.7.2 Договору, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань виконавець сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Так, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 238 536,03 грн. нараховану:

- за період з 16.12.2023 по 25.12.2023 на суму заборгованості 1 485 492,37 грн. у розмірі 14 854,92 грн.;

- за період з 27.12.2023 по 27.06.2024 на суму заборгованості 1 215 658,21 грн. у розмірі 223 681,11 грн., розмір якої є обґрунтованим.

Також, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 7% штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів у розмірі 85 096,07 грн., розраховані із вартості робіт, з яких допущено прострочення - 1 215 658,21 грн., розмір якого є обґрунтованим.

Відповідач у наданому до суду відзиві просить суд зменшити розмір пені та штрафу на 70%. При вирішенні питання щодо можливості зменшення заявленої до стягнення пені та штрафу просить врахувати наступні обставини:

- з 24.02.2022 на території України запроваджено воєнний стан, який істотним чином вплинув на можливість ведення господарської діяльності; вже після укладення договору виникли обставини аварійних та планових відключень електроенергії, передбачити які сторони на момент укладення договору не могли. Вказані обставини мали місце саме в період прострочення з 16.12.2023 по 27.06. 2024 року;

- відповідач виконав зобов`язання за Договором в повному обсязі, а з врахуванням строку, встановленого Додатковою угодою (до 31.12.24р.) раніше на пів року (до 27.06.2024р). При цьому відповідач зменшив ціну Договору заощадивши Департаменту 211 506,85 грн. (п.23);

- частина наявного у даній справі прострочення є неістотним; пеня та штраф розраховані частково за: 10 днів прострочення;

- причину порушення відповідачем зобов`язань за спірним Договором, а також його поведінку слід розцінити, як добросовісну. Так, відповідач, маючи на меті добросовісну поведінку у спірних правовідносинах, повідомляв Департамент про неможливість виконання своїх зобов`язань за договором у встановлений строк, а також пояснив причини, які це зумовили. При цьому, це повідомлення відповідач здійснив ще до настання граничного строку (31.12.23 р), а саме: 25.12.2023року; -

- в матеріалах справи відсутні докази завдання Департаменту збитків, внаслідок допущеного відповідачем порушення; відомостей щодо наявності збитків чи інших невідворотних наслідків для позивача від допущеного відповідачем порушення матеріали справи також не містять.

Відповідно до ч.1 ст.233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Саме таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі №467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі №367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі №752/15421/17.

Вирішуючи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, при застосуванні положень статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. Вказані норми не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду і визначальним фактором при зменшенні розміру належної до сплати неустойки є винятковість випадку.

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій і дане питання вирішується господарським судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №904/12429/16.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 викладено висновок про те, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки, що підлягає стягненню за порушення зобов`язання, а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частин першої другої статті 233 Господарського кодексу України та частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.

Зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки.

При цьому слід звернути увагу, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд з цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.

Таким чином, у питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями статті 233 Господарського кодексу України і частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 Господарського процесуального кодексу України.

Такий підхід є усталеним в судовій практиці та застосований, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11.07.2023 у справі №914/3231/16, від 10.08.2023 у справі №910/8725/22, від 26.09.2023 у справі №910/22026/21, від 02.11.2023 у справі №910/13000/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23 та від 09.11.2023 у справі №902/919/22.

У відповідності до ч.2 ст.233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Відтак, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

При цьому, суд наголошує на відсутності правових підстав для ототожнення інституту зменшення розміру неустойки зі звільненням відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки зменшення судом розміру штрафних санкцій є лише передбаченим законом проявом обмеження відповідальності боржника за наявності відповідних підстав для цього, що жодним чином не суперечить принципам розумності та справедливості.

За таких обставин, враховуючи, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання і не лише майновий стан боржника може бути підставою для зменшення штрафних санкцій, беручи до уваги ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань (зокрема, повне виконання відповідачем робіт за Договором та додаткових угод до нього, незначний період прострочення виконання робіт), включення Миколаївської міської територіальної громади з 11.11.2022 до Переліку територій можливих бойових дій, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 "Про затвердження переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", відсутність доказів на підтвердження погіршення фінансового стану позивача, виникнення ускладнень у здійсненні ним господарської діяльності чи завдання останньому збитків в результаті порушення зобов`язання відповідачем, суд, враховуючи, що застосування штрафних санкцій не повинно лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення належної до сплати суми пені та штрафу на 60%, а саме пені з 238 536,03 грн. до 95 414,41 грн. (238 536,03 грн. - 60%) та штрафу з 85 096,07 грн. до 34 038,43 грн. (85 096,07 грн. - 60%), що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.

Суд наголошує на тому, що стягнення з відповідача суми пені та штрафу, зменшеної на 60%, компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням останнім узгодженого сторонами строку виконання робіт, а також відповідає принципу пропорційності, у той час як стягнення з відповідача штрафних санкцій у повному обсязі, на переконання суду, було б неспівмірним з негативними наслідками від порушення відповідачем відповідного зобов`язання.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1, 2 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Керуючись ст.ст.2, 7, 11, 12, 13, 53, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кравченко Юрія Петровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради (вул.Адмірала Макарова, 7, м.Миколаїв, 54005, ) пеню у розмірі 95 414,41 грн. та штраф у розмірі 34 038,43 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кравченко Юрія Петровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Миколаївської обласної прокуратури (, Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172, р/р UA0000340) судовий збір у розмірі 3 883,58 грн.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 13.05.2025 (у зв`язку з перебуванням судді у відпустці).

Суддя Н.О. Семенчук