РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2025Справа № 910/13988/20

За позовомПриватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця»
до 1) Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» 2) Акціонерного товариства «Лубнифарм»
провизнання торговельної марки добре відомою та визнання недійсним свідоцтва, зобов`язання вчинити дії
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: не з`явилися;

від відповідача-1: Запорожець Л.Г.;

від відповідача-2: Сова В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця» (далі також - позивач, ПрАТ «Дарниця») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», яка є правонаступником Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (далі - УКРНОІВІ, відповідач-1), Акціонерного товариства «Лубнифарм» (далі - відповідач-2, АТ «Лубнифарм»), у якому просило:

- визнати позначення «Цитрамон» добре відомою торговельною маркою в Україні станом на 01.01.1997 для товарів 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків (далі - МКТП) «фармацевтичні препарати» стосовно ПрАТ «Дарниця»;

- зобов`язати УКРНОІВІ внести відомості про визнання позначення «Цитрамон» добре відомою торговельною маркою в Україні станом на 01.01.1997 для товарів 05 класу МКТП «фармацевтичні препарати» стосовно ПрАТ «Дарниця» до переліку добре відомих в Україні торговельних марок, про що здійснити відповідну публікацію в офіційному електронному бюлетені;

- визнати недійсним належне АТ «Лубнифарм» свідоцтво України № 24778 на знак для товарів і послуг «Цитрамон У» щодо усіх товарів 05 класу МКТП;

- зобов`язати УКРНОІВІ внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання недійсним свідоцтва України № 24778.

Господарський суд міста Києва рішенням від 26.01.2022 повністю задовольнив позов.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2022 залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2024 касаційну скаргу Акціонерного товариства «Лубнифарм» задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2022 у справі № 910/13988/20 скасовано:

- У частині позовних вимог про визнання позначення «Цитрамон» добре відомою торговельною маркою в Україні станом на 01.01.1997 для товарів 05 класу МКТП «фармацевтичні препарати» стосовно ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» та зобов`язання Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести відомості про визнання позначення «Цитрамон» добре відомою торговельною маркою в Україні станом на 01.01.1997 для товарів 05 класу МКТП «фармацевтичні препарати» стосовно ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до переліку добре відомих в Україні торговельних марок, про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетні «Промислова власність», прийнято нове рішення. У позові в цій частині відмовлено.

- У частині позовних вимог про визнання недійсним належного АТ «Лубнифарм» свідоцтва України № 24778 на знак для товарів і послуг «Цитрамон У» щодо усіх товарів 05 класу МКТП та зобов`язання Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання недійсним свідоцтва України № 24778 справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 28.06.2024 року, справу № 910/13988/20 передано на розгляд судді Підченку Ю.О.

Під час нового розгляду даної справи суд враховує вказівки Великої Палати Верховного Суду, які містяться у постанові від 17.04.2024, що відповідає вимогам ст. 316 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ухвалою від 02.07.2024 справу № 910/13988/20 прийнято до провадження на новий розгляд в частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» про:

- визнання недійсним належного АТ «Лубнифарм» свідоцтва України № 24778 на знак для товарів і послуг «Цитрамон У» щодо усіх товарів 05 класу МКТП та зобов`язання Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання недійсним свідоцтва України № 24778.

Ухвалою від 29.01.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 19.02.2025. Також, вказаною ухвалою суд викликав в судове засідання експерта Жилу Богдана Володимировича для надання пояснень щодо Висновку експерта № 204 від 20.01.2021 за результатами проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності.

В судове засідання 19.02.2025 експерт Жила Б.В. не прибув та повідомив у письмовій заяві, що має змогу прийняти участь в судовому засіданні лише в режимі відеоконференції.

Зважаючи на те, що представники позивача та відповідача-2 не заперечували проти участі експерта в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд дійшов висновку про забезпечення експерту такої можливості та призначення відеоконференції за відповідним клопотанням Жили Б.В., поданим завчасно до наступного судового засідання.

Крім того, суд врахував прохання експерта про необхідність надіслання сторонами на його адресу питань щодо висновку в письмовому вигляді. Суд запропонував сторонам надіслати на адресу експерта питання у кількості не більше 10 (десяти), для надання останнім письмових відповідей.

18.02.2025 відповідач-2 подав заяву про визнання доказів недостовірними, неналежними та не допустимими (Додатків № 10, 20, 21, 24 до позову), а позивач 11.03.2025 надав письмові заперечення й просив залишити заяву АТ «Лубнифарм» без розгляду.

Крім того, 12.03.2025 відповідач-2 заявив про неналежність доказів: Додатку № 8 до позовної заяви та висновку експерта Андрєєвої Альони Вікторівни № 01-09/2020 від 30.09.2020, просив виключити їх з числа доказів.

Судове засідання 12.03.2025 було розпочато зі стадії вступного слова.

Заслухавши доводи представників сторін суд, керуючись ст. 207 ГПК України, залишив без розгляду заяви АТ «Лубнифарм» від 18.02.2025 та 12.03.2025 про виключення доказів, оскільки про існування таких доказів відповідачу-2 було відомо під час підготовчого провадження, але він не ставив їх під сумнів раніше.

Крім того, на виконання п. 7.30, 8.94. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2024, у судовому засіданні досліджено висновок експерта Жили Б.В. № 204 від 20.01.2021 за результатами проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності.

Представники сторін мали змогу отримати від експерта відповіді на запитання, які ними були завчасно надіслані на адресу Жили Б.В. та суду. Закінчено стадію вступного слова та оголошено перерву в судовому засіданні до 26.03.2025.

На стадії дослідження доказів суд наголосив представникам сторін на необхідності виконання вказівок Великої Палати Верховного Суду, звернув увагу на дослідження наступних доказів та заслухав доводи представників сторін щодо кожного з них:

- Промислова та статистична звітність Акціонерного товариства «Лубнифарм» (долучено до відзиву від 08.10.2020) (т. 2 а. с. 43, 56);

- Зразки упаковки (зокрема, т. 3 а. с. 219-225);

- Заяви свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , (т. 6 а. с. 176, 177);

- Висновок Загребельного В. В. № 19509 від 06.01.2021 за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи (т. 6 а. с. 207);

- Звіт про соціологічне опитування Інституту розвитку міста (т. 11 а. с. 3);

- рішення Інституту промислової власності від 29.03.2000.

Крім того, позивач та відповідачі навели свої доводи щодо строку позовної давності.

Суд закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, оголосив перерву до судових дебатів до 09.04.2025.

Оскільки позивачем 09.04.2025 заявлено клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та про призначення судової експертизи, суд дійшов висновку про перерву в судовому засіданні до 30.04.2025 з метою надання можливості іншим учасникам справи ознайомитися зі змістом таких клопотань.

У судовому засіданні 30.04.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання ПрАТ «Дарниця» про повернення в підготовче провадження та залишив без розгляду клопотання про призначення експертизи. Наступне судове засідання суд призначив на 14.05.2025.

14.05.2025 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи, з якого вбачається, що адвокат Кудрицька Т.Ю. перебуває у службовому відрядженні з 14.05.2025 включно; адвокат Ромащенко Д.О. не зможе взяти участь в судовому засіданні у зв`язку з погіршенням стану здоров`я з 13.05.2025.

Представник відповідача-1 проти розгляду справи за відсутності представників позивача не заперечував.

У свою чергу, представник відповідача-2 проти відкладення заперечив та наголосив, що відсутність представників позивача не перешкоджає проведенню судових дебатів, а ПрАТ «Дарниця» не було позбавлено можливості направити в засідання іншого представника.

Розглянувши клопотання представника позивача від 13.05.2025 про відкладення розгляду справи, суд дійшов наступних висновків.

Дії суду у випадку неявки в судове засідання учасника справи визначені у статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», заява № 11681/85, зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає порядок судового розгляду справи у змагальному порядку за участю обох сторін.

Пункт 2 частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає право учасників справи брати участь в судових засіданнях. Проте згідно з пунктом 3 частини другої статті 42 цього Кодексу у випадку, коли явка учасників справи визнана судом обов`язковою, вони зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду. При цьому положення статті 202 Господарського процесуального кодексу України вказують на необхідність врахування судом поважності / неповажності повідомлених позивачем суду причин своєї неявки до суду в залежності від того, чи є ця неявка першою чи повторною, та передбачають настання процесуальних наслідків у кожному конкретному випадку.

Питання поважності причин є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються відповідні обставини. Поважними причинами є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язуються з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії.

З наявних у справі доказів вбачається, що інтереси ПрАТ «Дарниця» у даній справі представляє Адвокатське об`єднання «Юридична фірма «Екво», а тому була можливість направити для участі в судовому засіданні іншого представника (адвоката) позивача.

Більше того, справа № 910/13988/20 перебуває на стадії проведення судових дебатів.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГПК України учасники судового процесу повинні посилатися на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Докази, що були предметом дослідження в судовому засіданні можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення згідно з вимогами ст. 210 ГПК України.

Про закінчення з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами суд зазначив в протоколі судового засідання від 26.03.2025 та перейшов до судових дебатів (ст. 217 ГПК України).

Причини неявки представників позивача визнані судом поважними, втім, неприбуття їх в засідання не перешкоджає закінченню проведення судових дебатів, оскільки до їх настання жодною зі сторін не було надано будь-яких заяв і клопотань (згідно зі ст. 216 ГПК України під час дебатів у даній справі тричі оголошувалась перерва). Клопотання представника ПрАТ «Дарниця» від 13.05.2025 про відкладення задоволенню не підлягає.

Стислий зміст позовної заяви під час дебатів оголошено суддею-доповідачем відповідно ч. 6 ст. 202 ГПК України.

Факт неявки та причини відсутності представників позивача зафіксовані в протоколі судового засідання.

Представники відповідачів безпосередньо в судовому засіданні 14.05.2025 проти позову заперечували в повному обсязі.

Рішення в даній справі ухвалено з урахуванням ст.ст. 219, 220, 233 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця» здійснює свою діяльність на фармацевтичному ринку України починаючи зі створення Дарницького хіміко-фармацевтичного заводу.

Крім того, ПрАТ «Дарниця» перебувало в наступних організаційно-правових формах: Київське орендне виробниче хіміко-фармацевтичне об`єднання «Дарниця» (1991-1993 рр.); Колективне підприємство «Фармацевтична фірма «Дарниця» (1993- 22.08.1994рр.); Закрите акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця» (23.08.1994-06.06.2012 рр.) та Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця» (станом на зараз).

У той же час, позивач є власником таких торговельних марок:

- «ЦИТРАМОН МАКСІ» із зображенням знака зеленим, білим та червоним кольорами за свідоцтвом України № 162780, зареєстрованої для товарів 05 класу МКТП за заявкою на реєстрацію знака № m201116610, поданою 19.10.2011, публікацію відомостей про видачу свідоцтва здійснено 25.10.2012 у бюлетені № 20;

- «Цитрамон» із зображенням знака зеленим та білим кольорами за свідоцтвом України № 161029, зареєстрованої для товарів 05 класу МКТП за заявкою на реєстрацію знака № m201116340, поданою 14.10.2011, публікацію відомостей про видачу свідоцтва здійснено 10.09.2012 у бюлетені № 17;

- «ЦИТРАМОН МАКСІ» за свідоцтвом України № 149705, зареєстрованої для товарів 05 класу МКТП за заявкою на реєстрацію знака № m201100471, поданою 18.01.2011, публікацію відомостей про видачу свідоцтва здійснено 26.12.2011 у бюлетені № 24;

- «ЦИТРАМОН МЕГА» за свідоцтвом України № 149704, зареєстрованої для товарів 05 класу МКТП за заявкою на реєстрацію знака № m201100470, поданою 18.01.2011, публікацію відомостей про видачу свідоцтва здійснено 26.12.2011 у бюлетені № 24;

- «ЦИТРАМОН ЕКСТРА» за свідоцтвом України № 116777, зареєстрованої для товарів 05 класу МКТП за заявкою на реєстрацію знака № m200810845, поданою 21.05.2008, публікацію відомостей про видачу свідоцтва здійснено 11.01.2010 у бюлетені № 1;

- «ЦИТРАМОН ЕКСТРА» із зображенням знака малиновим, блакитним, білим, рожевим, синім та жовтим кольорами за свідоцтвом України № 105565, зареєстрованої для товарів 05 класу МКТП за заявкою на реєстрацію знака № m200721125, поданою 28.11.2007, публікацію відомостей про видачу свідоцтва здійснено 10.04.2009 у бюлетені № 7.

ПрАТ «Дарниця» у тому числі отримала реєстраційні посвідчення щодо лікарських засобів, а саме:

- № Т/96/205/1 щодо «ЦИТРАМОН Д» у формі таблеток № 6 і № 10 у контурних безчарункових чи чарункових упаковках, термін дії до 12.07.1997;

- № UA/3984/01/01 щодо таблеток «ЦИТРАМОН ЕКСТРА», оформлене 06.11.2015, діє на всій території України до 04.11.2020;

- № UA/17370/01/01 щодо таблеток «ЦИТРАМОН МАКСІ®», оформлене 03.05.2019, термін дії на території України до 26.04.2024;

- № UA/6550/01/01 щодо таблеток «ЦИТРАМОН-ДАРНИЦЯ», оформлене 03.05.2017, термін дії на території України необмежений.

Акціонерне товариство «Лубнифарм», у свою чергу, є власником торговельної марки «Цитрамон У» із зображенням знака чорним та білим кольорами за свідоцтвом України № 24778, зареєстрованої для товарів 05 класу МКТП за заявкою на реєстрацію знака № 97020473, поданою 24.02.1997, публікацію відомостей про видачу свідоцтво здійснено 15.02.2002 у бюлетені № 5.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, за твердженнями позивача, що реєстрація відповідачем-2 словесної торговельної марки «Цитрамон У» за свідоцтвом України № 24778 для товарів 5 класу МКТП порушує права позивача на торговельну марку «Цитрамон», добре відому станом на 01.01.1997 для товарів 05 класу МКТП щодо особи позивача.

Водночас позивач послався на те, що належний АТ «Лубнифарм» знак для товарів і послуг «Цитрамон У» за свідоцтвом України № 24778 є схожим настільки, що його можна сплутати з добре відомою станом на 01.01.1997 року торговельною маркою позивача для ідентичних товарів, що може ввести в оману щодо товару або особи, яка виробляє товар, породжуючи асоціації з позивачем та з продукцією, яка виробляється під схожими торговельними марками «Цитрамон».

Про порушене право ПрАТ «Дарниця» стало відомо з листа від 06.11.2019 споживачки ОСОБА_4, яка повідомила про сплутування лікарського засобу «Цитрамон» виробництва позивача із лікарським засобом «Цитрамон У» виробництва відповідача-2.

УКРНОІВІ проти позовних вимог заперечував посилаючись на те, що свідоцтво України № 24778 на торговельну марку «Цитрамон У» було зареєстровано в передбаченому законодавством порядку, а підстав для відмови в реєстрації не було.

АТ «Лубнифарм», у свою чергу, наголошувало, що позивач не набув права на добре відому торговельну марку, не був першим суб`єктом господарювання який у своїй діяльності використовував позначення «Цитрамон», а станом на 1997 рік спірне позначення використовувалось декількома суб`єктами господарювання.

Судом під час нового розгляду справи враховано вказівки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду у від 17.04.2024 року, зокрема:

1) найперше питання права, яке підлягає вирішенню, полягає у з`ясуванні того, чи існував (існує) добре відома марка у праві як об`єкт суб`єктивних прав, які підлягали охороні та захисту;

2) стосовно порядку визнання торговельної марки добре відомою як засобу охорони прав на неї і їх захисту (визнання торгівельної марки добре відомою Апеляційною палатою та судом);

3) визнання марки добре відомою є не самостійним способом захисту, а умовою надання особі захисту, зокрема шляхом визнання недійсною реєстрації (свідоцтва). Визнання торговельної марки добре відомою на певну дату є встановленням юридичного факту, який у позовному провадженні у змагальному процесі є необхідним для задоволення позову до конкретного порушника;

4) помилково задовольнивши як окрему позовну вимогу заявлену позивачем вимогу про визнання позначення «Цитрамон» добре відомою торговельною маркою в Україні станом на 01.01.1997 для товарів 05 класу МКТП «фармацевтичні препарати» на ім`я ПрАТ «Дарниця», суди помилково вважали вимогу про визнання недійсним повністю свідоцтва АТ «Лубнифарм» похідною від неї і такою, що право позивача на звернення з нею до суду виникає з моменту визнання судом торговельної марки добре відомою;

5) у своїх суперечливих висновках суди не врахували положення частин другої та третьої статті 6bis Паризької конвенції;

6) суди мали встановити, чи дотримано строк, встановлений національним законодавством та Паризькою конвенцією для вимоги про визнання недійсним свідоцтва, або ж чи була реєстрація знака відповідачем-2 недобросовісною;

7) суди неналежним чином дослідили надані у справі докази.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи вказівки касаційної інстанції, суд відзначає наступне.

Зважаючи на те, що предметом нового розгляду є вимоги ПрАТ «Дарниця» до відповідачів про визнання недійсним належного АТ «Лубнифарм» свідоцтва України № 24778 на знак для товарів і послуг «Цитрамон У» щодо усіх товарів 05 класу МКТП та зобов`язання внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, то суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 418 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України) право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 155 Господарського кодексу України (далі також - ГК України) та ч. 1 ст. 420 ЦК України, до об`єктів права інтелектуальної власності зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Об`єктом торговельної марки може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори, форма товарів або їх пакування, звуки, за умови що такі позначення придатні для відрізнення товарів або послуг одних осіб від товарів або послуг інших осіб, придатні для відображення їх у Реєстрі таким чином, що дає змогу визначити чіткий і точний обсяг правової охорони, що надається.

Обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням торговельної марки та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення торговельної марки та переліком товарів і послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» (далі також - Закон, Закон № 3689-XII), торговельна марка - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Стаття 5 Закону № 3689-XII визначає умови надання правової охорони торговельній марці. Відповідно до пункту 3 цієї статті набуття права на торговельну марку засвідчується свідоцтвом.

З огляду на це умовою визнання позначення об`єктом права інтелектуальної власності, а саме торговельною маркою, та надання йому правової охорони є його реєстрація у встановленому законом порядку.

Разом з цим стаття 6 Закону № 3689-XII містить підстави для відмови в наданні правової охорони торговельній марці (критерії охороноздатності).

Зокрема, за абзацом шостим пункту 2 статті 6 Закону № 3689-XII не можуть одержати правову охорону позначення, які можуть ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Абзац третій пункту 3 статті 6 Закону № 3689-XII визначає, що не можуть бути зареєстровані як торговельні марки позначення, які на дату подання заявки або якщо заявлено пріоритет, то на дату пріоритету є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати, зокрема, асоціювати з торговельними марками інших осіб, якщо такі торговельні марки охороняються без реєстрації на території України на підставі міжнародних договорів України, зокрема торговельними марками, визнаними добре відомими щодо таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Статтею 19 вказаного Закону передбачено, що свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі:

а) невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони;

б) наявності у свідоцтві елементів зображення знака та переліку товарів і послуг, яких не було у поданій заявці;

в) видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Оскільки ПрАТ «Дарниця» вважає, що реєстрація відповідачем-2 словесної торговельної марки «Цитрамон У» за свідоцтвом України № 24778 для товарів 5 класу МКТП порушує права позивача саме на добре відому станом на 01.01.1997 торговельну марку «Цитрамон», а також враховуючи вказівки Великої Палати Верховного Суду, то необхідно звернути увагу на законодавче регулювання визнання торговельної марки добре відомою станом на 01.01.1997 та на час розгляду справи.

Закон № 3689-XII розмежовує поняття набуття права на торговельну марку та охорони прав на торговельну марку.

Набуття права на торговельну марку означає отримання власником права на володіння та використання її в комерційній діяльності шляхом реєстрації торговельної марки в установленому законом порядку. Охорона прав на торговельну марку передбачає захист цих прав від будь-яких порушень чи незаконного використання марки третіми особами.

Добре відома торговельна марка (добре відомий знак) - це позначення, що використовується на певній території протягом тривалого часу і стало широко відомим серед певного кола споживачів товарів та/або послуг.

Найперше питання права, яке підлягає вирішенню, полягає у з`ясуванні того, чи існував (існує) добре відома марка у праві як об`єкт суб`єктивних прав, які підлягали охороні та захисту (п. 8.5. постанови).

Йдеться не про існування нормативно врегульованого порядку визнання позначень добре відомими торговельними марками протягом усього часу з 01.01.1997, а про існування у праві такого об`єкта, як добре відома торговельна марка, з того часу, з якого позивач стверджує про право на такий об`єкт.

Паризька конвенція з охорони промислової власності у редакції Стокгольмського акта від 14.07.1967 (далі - Паризька конвенція, Конвенція) набула чинності для СРСР 26.04.1970. А з 25.12.1991 Конвенція набула чинності для України.

Саме в цій редакції Паризька конвенція містить статтю 6bis такого змісту:

«(1) Країни Союзу зобов`язуються чи з ініціативи адміністрації, якщо це допускається законодавством даної країни, чи за клопотанням зацікавленої особи відхиляти або визнавати недійсною реєстрацію і забороняти застосування товарного знака, що становить відтворення, імітацію чи переклад іншого знака, здатні викликати змішування зі знаком, що за визначенням компетентного органу країни реєстрації чи країни застосування вже є у цій країні загальновідомим як знак особи, що користується привілеями цієї Конвенції, і використовується для ідентичних або подібних продуктів. Це положення поширюється і на ті випадки, коли істотна складова частина знака становить відтворення такого загальновідомого знака чи імітацію, здатну викликати змішування з ним.

(2) Для подання вимоги про скасування такого знака надається строк не менше п`яти років, що вираховується від дати реєстрації знака. Країни Союзу мають право встановити строк, протягом якого може вимагатися заборона застосування знака.

(3) Строк не встановлюється для подання вимоги про скасування чи заборону застосування знаків, зареєстрованих чи таких, що використовуються недобросовісно».

Положення частини першої статті 6bis Конвенції застосовуються безпосередньо у правовідносинах захисту прав на добре відомий товарний знак. Частина перша статті 6bis залишає на розсуд законодавця можливість встановити для компетентного органу повноваження ex officio відхиляти або визнавати недійсною реєстрацію і забороняти застосування товарного знака. Натомість обов`язок здійснювати захист визначеними способами за клопотанням (позовом) зацікавленої особи прямо встановлений у цій нормі.

Схожим чином частина друга цієї статті залишає на розсуд законодавця можливість установити строк «не менше п`яти років». Тобто якщо такий строк не встановлено або за положеннями національного законодавства він менший за п`ять років (яким є загальна позовна давність у три роки), то такий строк не може бути менше п`яти років від дати реєстрації знаку.

Такий підхід до тлумачення положень статті 6bis Конвенції викладено також в опублікованих Всесвітньою організацією інтелектуальної власності Настановах щодо застосування Конвенції (Guide to the Application of the Paris Convention for the Protection of Industrial Property; далі - Настанови).

З наведеного вбачається, що стаття 6bis Паризької конвенції встановлює мінімальні засоби захисту прав власника добре відомого товарного знака (well-known trademark в офіційному перекладі Конвенції українською - «загальновідомий товарний знак»), які однак не покладають на держави-учасниці обов`язок поширювати їх на добре відомі знаки для послуг (well-known service marks) та застосовувати їх у випадку неподібних товарів. Стосовно них Велика Палата у цій справі висновків не робить.

Отже, станом на 01.01.1997, тобто на дату, з якої, за твердженням ПрАТ «Дарниця», позначення «Цитрамон» стало добре відомою торговельною маркою, законодавство України визначало такий об`єкт права інтелектуальної власності як добре відома торговельна марка.

На час звернення позивача до суду з позовом у цій справі частина перша статті 25 Закону України «Про «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» (далі також - Закон № 3689-XII) встановлювала, що охорона прав на добре відому торговельну марку здійснюється згідно із статтею 6bis Паризької конвенції та цим Законом на підставі визнання торговельної марки добре відомою Апеляційною палатою або судом.

У той же час, визнання торговельної марки добре відомою Апеляційною палатою або судом не є способами набуття прав на торговельну марку. Вони також мають різне юридичне значення.

Наказом від 02.03.2021 № 433 Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України затвердило Регламент Апеляційної палати Національного органу інтелектуальної власності (далі - Регламент), чинний на час розгляду судами першої та апеляційної інстанції цієї справи. Регламент, зокрема, визначав порядок розгляду в Апеляційній палаті заяв про визнання торговельної марки добре відомою в Україні. До набрання чинності Регламентом вказане питання регулювалось Порядком визнання знака добре відомим в Україні Апеляційною палатою Державної служби інтелектуальної власності України, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 15.04.2005 № 228 (далі - Порядок № 228).

Рішення Апеляційної палати після затвердження його наказом Укрпатенту є обов`язковим для сторін, подавця заяви та Укрпатенту (п. 5 розділу VII Регламенту).

Велика Палата Верховного Суду у п. 8.24. постанови зробила висновок, що розгляд в Апеляційній палаті заяв про визнання торговельної марки добре відомою в Україні не спрямований на захист прав власника марки від порушень з боку іншої особи, а рішення Апеляційної палати як обов`язкове для Укрпатенту є інструментом охорони прав власника добре відомої марки (оскільки має правове значення у відносинах з Укрпатентом) і не є способом набуття прав на неї.

Натомість визнання марки добре відомою господарським судом здійснюється з метою захисту прав на неї, тобто має інше значення. Його не можна вважати альтернативою визнання марки добре відомою у рішенні Апеляційної палати.

Велика Палата у п. 8.32. постанови відзначає, що положення процесуального закону про юрисдикцію стосовно справ про визнання торговельної марки добре відомою не означають встановлення процесуальним законом способу захисту цивільного права. Інститут способів захисту цивільних прав є інститутом матеріального права.

Визнання марки добре відомою є, з урахуванням зазначеного вище положення Конвенції, не самостійним способом захисту, а умовою надання особі захисту, зокрема шляхом визнання недійсною реєстрації (свідоцтва).

Визнання торговельної марки добре відомою на певну дату є таким чином встановленням юридичного факту, який у позовному провадженні у змагальному процесі є необхідним для задоволення позову до конкретного порушника.

Таке визнання не має значення erga omnes, тобто обов`язкового значення для осіб, які не є сторонами у справі. Рішенням господарського суду у позовному провадженні вирішується спір між його сторонами, суд ухвалює його внаслідок розгляду справи на засадах, серед іншого, диспозитивності і змагальності, що передбачає право сторони визнавати вимоги іншої сторони і стверджувані нею обставини, внаслідок чого суд обмежений у встановленні обставин ex officio, зокрема й обставин, які свідчать про відомість марки або спростовують це.

Протилежне тлумачення, а саме що визнання в установленому законом порядку марки добре відомою є набуттям права на неї, суперечило б положенням статті 6bis Паризької конвенції, Закону № 3689-XII та, у випадку, коли мова йде про визнання марки добре відомою судом у позовному провадженні, призводило б до ситуації, коли судове рішення, яким вирішується спір між його сторонами, має значення erga omnes, тобто для невизначеного кола осіб, адже як засіб набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку за його допомогою сторона набувала б таке право як абсолютне, тобто у відносинах з третіми особами.

Тобто, для вирішення спору в даній справі, не зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання позначення «Цитрамон» добре відомою торговельною маркою в Україні станом на 01.01.1997 стосовно ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2025, під час нового розгляду необхідним є встановлення або спростування доброї відомості торгівельної марки станом на відповідну дату як юридичного факту.

Стаття 495 ЦК України встановлює презумпції різної сили стосовно особи, якій належать майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку. Стосовно торговельної марки, набуття прав на яку засвідчено свідоцтвом, - це володілець свідоцтва. Свідоцтво, дійсно, засвідчує для необмеженого кола осіб набуття його володільцем майнових прав інтелектуальної власності.

Стосовно добре відомої торговельної марки, набуття прав на яку не засвідчено свідоцтвом, однак яку визнано добре відомою рішенням Апеляційної палати, ця норма встановлює презумпцію належності майнових прав інтелектуальної власності особі, щодо якої Апеляційна палата визнала марку добре відомою. На відміну від значення свідоцтва для необмеженого кола осіб, це визнання має обов`язкове значення для заявника і НОІВ. Визнання торговельної марки добре відомою судом у позовному провадженні має значення inter partes, тобто тільки для сторін спору.

Стаття 25 Закону № 3689-XII (у редакції Закону № 850-ІV) встановлює, що при визначенні того, чи є торговельна марка добре відомою в Україні, можуть розглядатися, зокрема, такі фактори, якщо вони є доречними: ступінь відомості чи визнання торговельної марки у відповідному секторі суспільства; тривалість, обсяг та географічний район будь-якого використання торговельної марки; тривалість, обсяг та географічний район будь-якого просування торговельної марки, включаючи рекламування чи оприлюднення та представлення на ярмарках чи виставках товарів та/або послуг, щодо яких торговельна марка застосовується; тривалість та географічний район будь-яких реєстрацій та/або заявок на реєстрацію торговельної марки за умови, що торговельна марка використовується чи є визнаною; свідчення успішного відстоювання прав на торговельну марку, зокрема територія, на якій торговельна марка визнано добре відомою компетентними органами; цінність, що асоціюється з торговельною маркою.

За твердженнями ПрАТ «Дарниця» ступінь відомості/визнання у відповідному секторі суспільства та тривалість, обсяг та географічний район використання і просування як фактори доброї відомості торговельної марки «Цитрамон» станом на 01.01.1997 підтверджується наступним:

- статтею «Хіміко-фармацевтичне об`єднання «Дарниця» та його виробнича програма» («Фармацевтичний журнал» № 3, травень-червень 1993);

- листом комунального підприємства «Фармація» № 481 від 14.01.2021;

- прайсами на «Цитрамон» виробництва Дарниці у виданні «Щотижневик «Аптека» за 1996 рік, - №№ 46 (66), 48 (68), 49 (69), 50 (70), 51 (71);

- інструкцією для медичного застосування таблеток «Цитрамон Д», затвердженою Фармакологічним комітетом МОЗ України 25.04.1996 № Т/26/205/1;

- Звітом за результатами опитування щодо відомості торгівельної марки «Цитрамон» серед покупців лікарських засобів, а також фармацевтів та провізорів, складеного ТОВ «Фактум Груп Україна» у червні 2020;

- Звітом про соціологічне опитування від 18.02.2021 «Визначення рівня відомості торговельної марки «Цитрамон» та особливостей її сприйняття споживачами в Україні», проведеним ТОВ «Дослідницька група «Інститут маркетингу та консалтингу»;

- Звітом про роботу центральної заводської лабораторії за 1992 рік Київського виробничого хіміко-фармацевтичного об`єднання «Дарниця»;

- Наказом Київського виробничого хіміко-фармацевтичного об`єднання «Дарниця» від 14.02.1992 № 28 «Про організацію виробництва таблеток від головного болю»;

- статтею «Хіміко-фармацевтичного об`єднання «Дарниця» та його виробнича програма» (Фармацевтичний журнал» № 3, травень-червень 1993;

- листом КП «Фармація» № 481 від 14.01.2021;

- відомостями про заявку ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» № 94103498 на ТМ «Цитрамон», дата подання заявки - 10.10.1994;

- Звітом по основній діяльності за 1994 р.;

- Аналізом результатів економічної діяльності за 1995 р.;

- Звітом по основній діяльності за 1996 р.;

- тимчасовою фармакопейною статтею № 42У-1-229-96 на таблетки «Цитрамон Д» виробництва фармацевтичної фірми «Дарниця», затвердженої 30.05.1996 Фармакопейним комітетом Міністерства охорони здоров`я України;

- реєстраційним посвідченням № Т/96/205/1 Фармакологічного комітету Міністерства охорони здоров`я України на таблетки «Цитрамон Д» (таблетки № 6 та № 10 у контурних безчарункових чи чарункових упаковках), затвердженим наказом Міністерства хорони здоров`я України від 12.07.1996 № 205;

- довідкою ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» № 0221/26-05 від 26.02.2021;

- довідкою ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» № 0221/26-06 від 26.02.2021.

На підтвердження фактору тривалості та географічного району реєстрацій та/або заявок на реєстрацію торговельної марки позивачем надано відомості про заявку ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» № 94103498 від 10.10.1994 на ТМ «Цитрамон».

Відповідно до доводів ПрАТ «Дарниця», висока цінність, що асоціюється із ТМ «Цитрамон» підтверджується Висновком щодо можливої вартості знаку для товарів і послуг «Цитрамон» станом на 01.01.1997, складеним ТОВ «Агенція консалтингових послуг» від 09.10.2020, а також наведеними вище Звітами ТОВ «Фактум Груп Україна» та Інституту маркетингу і консалтингу».

Крім того, з метою підтвердження своїх доводів щодо володіння добре відомою торгівельною маркою та порушення відповідачем-2 прав інтелектуальної власності позивача, ПрАТ «Дарниця» зверталося до експерта Андрєєвої Альони Вікторівни (за результатами дослідження складено Висновок № 01-09/2020 від 30.09.2020 та № 02-12/2020 від 25.02.2021). У висновках експертом Андрєєвою А.В. надано відповіді, згідно з якими позначення «Цитрамон» станом на 01.01.1997 не було загальновживаним та мало розрізняльну здатність, а знак «Цитрамон У» є схожим настільки, що його можна сплутати зі знаком «Цитрамон».

Однак, фактично позивач замовив не експертне дослідження об`єктів права інтелектуальної власності, тобто об`єктів у яких втілено позначення, що підлягає правовій охороні, а встановлення відповідності позначення «Цитрамон» умовам правової охорони в якості добре відомої торговельної марки, тобто з`ясування питання права, а не факту.

Крім того, ПрАТ «Дарниця» як підтвердження доброї відомості неодноразово наводила Звіт про відомість торговельної марки «Цитрамон» (далі - Звіт), який було складено за результатами дослідження ТОВ «Фактум Груп Україна» на замовлення юридичної фірми AEQUO.

Відповідачі, у свою чергу письмово та усно висловлювали сумніви щодо достовірності даного доказу, які стосуються порядку фактичного здійснення дослідження, а також його відповідності встановленим вимогам для такого роду досліджень. Зокрема це стосується вимог репрезентативності та верифікації респондентів, сутності поставлених питань та відповідей на них, алгоритмів обробки інформації та шляхів її отримання.

На доведення висновків про недостовірність та недопустимість поданого позивачем опитування, відповідач-2 отримав висновок судового експерта Загребельного В.В. №19509 за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи за заявою адвоката Сови В.В. по господарській справі № 910/13988 від 06.012021 року .

Так, постанова ВП ВС від 17.04.2024 щодо цього доказу містить такі вказівки : «п. 8.85. Такий висновок дійсно є в матеріалах справи (т. 6 а. с. 207), а в рішеннях судів не викладено мотивів його прийняття, відхилення чи результатів оцінки.»

За змістом зазначеного документа, висновки судового експерта узагальнено можна сформулювати як такі, що під час процесу соціологічного дослідження ТОВ «Фактум Груп Україна» на базі asses-панелі Opinion респонденти не ідентифікувалися ні за особистими даними, ні за біометричними даними, а також не використовувалася електронна ідентифікація чи електронний підпис.

Зазначений висновок, спростовує твердження позивача щодо відомості торговельної марки «Цитрамон» серед покупців лікарських засобів, а також фармацевтів та провізорів, складений ТОВ «Фактум Груп Україна», оскільки достовірно встановити саме дійсних покупців лікарського засобу, виробництва позивача за поданим звітом не можливо.

Надане позивачем соціологічне опитування не може підтвердити факт того, що опитування проводилося серед такої цільової аудиторії: осіб, яким виповнилося 18 років станом на 01.01.1997 (тобто які могли купувати лікарські засоби, виробництва позивача станом на дату, на яку торговельна арка стала добре відомою), та додатково серед провізорів і фармацевтів

У той же час із справи вбачається, що у жовтні 1994 року ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» звернулося до Інституту промислової власності Державного комітету України з питань науки та інтелектуальної власності із заявкою про надання правової охорони зображення знаку «Цитрамон».

Рішенням від 29 березня 2000 року Інститут промислової власності відмовив позивачу в реєстрації комбінованої торговельної марки «Цитрамон» у вигляді етикетки за заявкою № 94103498, мотивуючи це тим, що його домінуюча словесна складова частина «Цитрамон» «Tabulettae Citramonum» відноситься до позначень, які тривалий час використовувались в Україні кількома виробниками як знаки для товарів, що мають спільну якість, і втратили розрізняльну здатність як індивідуальні знаки відносно таких товарів; усі інші терміни та позначки, що входять до його складу, є загальновживаними в галузі фармацевтики та вказують на якісний та кількісний склад препарату, його призначення, умови зберігання.

Отже, ще 29.03.2000 року було наголошено на тривалому використанні кількома виробниками та втраті розрізняльної здатності словесної складової частини «Цитрамон».

Наказ Міністерства освіти і науки України від 15 квітня 2005 року № 228 затвердив Порядок визнання знаку добре відомим в Україні Апеляційною палатою Державної служби інтелектуальної власності України (далі - Порядок визнання знаку добре відомим).

З огляду на пункт 3.2.3 Порядку визнання знаку добре відомим, фактичні дані на підтвердження доброї відомості знаку стосовно товарів і/або послуг, щодо яких він використовується, на визначену в заяві дату повинні бути представлені відомостями, що містяться у відповідних документах.

Ці відомості мають підтверджувати наявність факторів, якщо вони є доречними, визначених у пункті 2 статті 25 Закону.

Використання або будь-яке просування знаку може підтверджуватися відомостями про: види маркування товарів і/або застосування знаку при наданні послуг; експонування товарів на виставках, ярмарках, зокрема міжнародних і/або національних. При цьому можуть надаватись відомості про кількість відвідувачів виставки, ярмарки, площі виставочних павільйонів тощо; використання знаку в рекламі; комерційне використання знаку в мережі «Інтернет»; заходи щодо просування знаку.

Інтенсивність використання знаку на території України може підтверджуватися відомостями про: обсяг реалізації товарів і/або послуг, відносно яких застосовується знак; перелік регіонів України із зазначенням населених пунктів, у яких здійснювалась реалізація таких товарів і/або послуг; середню кількість споживачів товарів і/або послуг на дату, указану в заяві; коло споживачів та їх специфіку залежно від характеру товарів і/або послуг; положення виробника на ринку у відповідному секторі економіки; обсяги експорту (імпорту) товарів, щодо яких застосовується знак; цінність (вартість) знаку згідно з даними річних фінансових звітів (при цьому методика оцінки знаку визначається його власником).

Тривалість використання знаку може підтверджуватися відомостями про дату початку використання знаку та про безперервність його використання.

Рекламування знаку може підтверджуватися відомостями про: способи рекламування маркованих товарів у різних засобах інформації, включаючи Інтернет; кількість споживачів такої реклами; витрати на рекламування, зокрема фінансові документи (звіти) щодо витрат на рекламу.

Відомість знаку в певному колі споживачів може підтверджуватися результатами опитування з питання доброї відомості знаку в Україні, проведеного дослідницькою організацією, яка спеціалізується в галузі проведення соціологічних або маркетингових досліджень. Опитуванням має бути охоплено принаймні шість населених пунктів різних географічних регіонів України з кількістю населення не менше 500 тис. При цьому переважним є опитування в трьох містах, таких як Київ, Харків, Львів, Одеса, Дніпропетровськ, Луганськ, Донецьк, Севастополь. Інші населені пункти визначаються виходячи з характеру діяльності власника знаку з виробництва товарів і/або надання послуг.

Кількість опитуваних має відповідати цілям об`єктивності опитування, у зв`язку із чим їх максимальна кількість не обмежується, а мінімальна має бути не менше 500 опитуваних у будь-яких двох населених пунктах і не менше 125 - у кожному іншому населеному пункті.

Отже, з моменту, коли торговельна марка стає добре відомою в силу дії факторів, з якими пов`язується набуття маркою відомості (а не з моменту визнання її такою Апеляційною палатою або судом) її власник набуває передбачені законодавством права власника добре відомої марки, зокрема й право звернутись до Апеляційної палати для визнання марки добре відомої або, якщо права власника були порушені, - до суду з відповідним позовом, спрямованим на захист цих прав.

При цьому відповідно до частини третьої статті 494 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію або визнана в установленому законом порядку добре відомою, не вимагає засвідчення свідоцтвом.

Таким чином, законодавство України передбачає можливість виникнення права інтелектуальної власності на торговельну марку не тільки з факту державної реєстрації позначення, а й з факту визнання доброї відомості такого позначення.

Відмінністю добре відомої торговельної марки від всіх інших є набуття прав на неї без засвідчення свідоцтвом (абзац третій пункту 3 статті 5 Закону № 3689-XII) та охорона прав на неї незалежно від реєстрації марки в Україні (пункт 1 статті 25 Закону № 3689-XII).

Отже, для того щоб позначення підлягало правовій охороні, воно повинно відповідати певним умовам, а саме критеріям охороноздатності. У разі порушення прав на торговельну марку, яка підлягає правовій охороні, можуть бути вжиті заходи захисту. Серед таких заходів є, зокрема, визнання у судовому порядку недійсним свідоцтва на торговельну марку, яка не відповідає критеріям охороноздатності.

При цьому очевидно, що особа, яка заявляє вимогу про визнання недійсним свідоцтва України на знак для товарів і послуг, сама має діяти добросовісно, не допускати зловживання правом, зокрема й на реєстрацію певного позначення як знаку для товарів та послуг не з метою індивідуалізації товарів та послуг, а з метою перешкоджання іншому суб`єкту у використанні певного позначення.

У справі, що розглядається, позивач заявив для визнання добре відомим саме позначення «Цитрамон» без поєднання цього словесного позначення з будь-якими іншими позначенням.

Однак, у справі відсутні докази позивача використання ним та добру відомість саме цього конкретного позначення «Цитрамон» стосовно нього як виробника на заявлену дату, що підтверджується, у тому числі й Висновком експерта Жили Б.В. № 204 від 20.01.2021, з якого вбачається, що надані для проведення матеріали справи № 910/13988/20 не містять відомостей про фактори, які б вказували на те, що станом на 01.01.1997 позначення «Цитрамон» стало добре відомою в Україні торговельною маркою ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця».

Використання цього позначення у поєднанні з іншими позначеннями не може підтверджувати факт використання позначення «Цитрамон», оскільки реєстрація саме такого знака на заявлену позивачем дату доброї відомості була за ним відсутня, як і відсутні відомості про його використання.

Більше того, позивач у заяві від 10.04.2025 вказує (нова редакція п. 27 клопотання від 08.04.2025): у матеріалах справі відсутній належний і допустимий доказ (висновок експерта) з питань відповідності ТМ "Цитрамон" умовам правової охорони - факторам доброї відомості, визначеним ст. 25 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг". Без призначення під час нового розгляду справи експертизи, на підставі якої суд може встановити наявність або відсутність виключних прав Дарниці на добре відому ТМ, неможливо виконати вказівки Великої Палати ВС у п.п. 8.37, 8.70, 8.94 Постанови від 17.04.2024 р. щодо питання факту у цій справі".

Однак, до визнання знака «Цитрамон» добре відомим саме за позивачем, особливій увазі підлягало в цьому випадку дослідження питання щодо відповідності цього позначення умовам надання правової охорони (зокрема, набуття ним розрізняльної здатності) як торговельної марки на зазначену дату.

На противагу твердженням позивача, матеріали справи містять докази створення та тривалого використання саме позначення «Цитрамон» (а не схожого) іншими особами, у тому числі і відповідачем-2 із 1986 року на території колишнього СРСР, зокрема і задовго до зазначеної позивачем дати (01.01.1997).

«Цитрамон» (лат. Citramonum; Aspirin / paracetamol (acetaminophen) / caffeine) - це комбінований лікарський засіб анальгезивної, жарознижувальної та протизапальної дій. Випускається у формі таблеток. Популярний у країнах колишнього СРСР. Найчастіше застосовується як препарат від головного болю.

Так, зокрема, у період Радянського Союзу виготовлення лікарських засобів здійснювалося на підставі вимог Державної Фармакопеї СРСР, фармакопейної статті, що затверджувалася МОЗ СРСР, та промислового регламенту на виробництво лікарського засобу. Для забезпечення виробництва таблеток з торговою назвою «Цитрамон» у СРСР АТ «Лубнифарм» централізовано отримало відповідні нормативні документи для напрацювання промислового випуску препарату «Цитрамон». Наведене підтверджується ФС 42-2187-84, що була введена на заміну ФС 42-245-72.

У 1982 році АТ «Лубнифарм» було надіслано для використання промисловий регламент № 5/105 на виробництво таблеток «Цитрамон», який був погоджений директором Всесоюзного науково-дослідного інституту хімії і технологій лікарських засобів у червні того ж року.

Відповідно до змісту листа Всесоюзного об`єднання з виробництва, заготівлі та переробки лікарських рослин від 21.05.1987 № 34-5-10/1223 промисловий регламент на виробництво лікарського засобу «Цитрамон» для АТ «Лубнифарм» планувався до затвердження у IV кварталі 1987 року.

Фактично препарат «Цитрамон» виробляли два виробники росії - Хабаровский ХФЗ, Октябрь ПХФО, та виробники України, а саме АТ «Лубнифарм».

Згідно зі звітом за договором № 31-95 «Розробка науково-технічної документації на препарат «Цитрамон-У» від червня 1995 року, нормами витрат сировини на засвоєння нового препарату по ОАО «Лубнифарм», затвердженими головним інженером ОАО «Лубнифарм» 13.10.1995, інструкцією з медичного застосування таблеток «Цитрамон У», затвердженою Фармакологічним комітетом МОЗ України 29.06.1995, програмою клінічних випробувань нового лікарського засобу Цитрамон-У (за вх. № 433 від 18.09.1995) клінічні випробування препарату відповідача-2 «Цитрамон У» розпочалися у вересні - жовтні 1995 року.

Відповідно до інструкції для медичного застосування таблеток «Цитрамон У», затвердженої Фармакологічним комітетом МОЗ України 29.06.1995, поряд з назвою «Цитрамон У» у дужках зазначені синоніми «Цитропак» та «Цитрамон-Д».

У звіті до договору № 31-95 «Розробка науково-технічної документації на препарат «Цитрамон-У» від червня 1995 року зазначається, що «даний звіт містить матеріли доклінічного фармакологічного і токсикологічного вивчення комбінованої таблетованої лікарської форми, що відповідає за змістом діючих речовин «Цитропаку»... Препарат є парацетамолвмісним аналогом «Цитрамона» і отримав назву таблетки «Цитрамон-У». Обсяг проведених фармакотоксикологічних досліджень відповідає основному завданню роботи: доказати біоеквівалентність «Цитрамона-У» і його прототипів - таблеток «Цитропак» та «Цитрамон».

У листах, адресованих президенту ВАТ «Лубнифарм» від директора КФ «Лубнифарм» за 1996 рік, було замовлено 301 000 упаковок препарату «Цитрамон У».

Крім того, на виконання вказівок постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2024, викладених у п.п.8.77, 8.79, 8.80, 8.82, 8.83, 8.85, 8.93, 8.94 судом було надано оцінку доказам у справі, які були неналежним чином досліджені під час первісного розгляду справи та заслухано доводи представників сторін стосовно цих доказів.

Довготривале використання АТ «Лубнифарм» позначення як торговельної марки лікарського препарату в індивідуальній упаковці таблеток з назвою «Цитрамон» підтверджується також Промисловою та статистичною звітністю Товариства за період з 1986 до 1996 роки включно. До переліку наданої відповідачем-2 звітності входить, зокрема, копії промислових регламентів, на виробництво таблеток «Цитрамон», звітів про рентабельність продукції, актів впровадження, держзамовлення, специфікацій, регістрів лікарських засобів, інструкцій по медичному застосуванню таблеток «Цитрамон У», програм клінічних досліджень, замовлень та контрактів на купівлю лікарського засобу (т. 2, а.с. 56-57).

Із заяв свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т. 6 а.с. 176-177) вбачається, що приблизно з 80 років 20 століття на Лубенському хіміко-фармацевтичному заводі було розпочато випуск таблеток «Цитрамон», а у 90-х роках назву змінено на «Цитрамон У».

З метою спростування тверджень, викладених у соціологічному дослідженні ТОВ «Дослідницька група «Інститут маркетингу і консалтингу» від 18.02.2021 на тему «Визначення рівня відомості торговельної марки «Цитрамон» та особливості її сприйняття споживачами в Україні, відповідач-2 долучив до справи замовлений ним звіт, виконаний КП «Інститут розвитку міста» Полтавської міської ради, предметом якого було «Визначення рівня відомості серед споживачів в Україні торговельної марки «Цитрамон» (т. 11 а.с. 3).

Зі звіту вбачається, що було визначено рівень відомості серед представників досліджуваної аудиторії ТМ «Цитрамон»; з`ясовано, для яких товарів і/або послуг застосовується ТМ «Цитрамон» на думку представників досліджуваної аудиторії; визначено серед представників досліджуваної аудиторії хто, на їхню думку, є власником ТМ «Цитрамон» або виробником товарів, маркованих ТМ «Цитрамон»; з`ясовано з якого часу представникам досліджуваної цільової аудиторії відома ТМ «Цитрамон».

За узагальненими висновками звіту, ТМ «Цитрамон» є відомою для переважної більшості представників досліджуваної аудиторії, яка застосовується для знеболювальних та жарознижувальних лікарських засобів, а власником ТМ «Цитрамон» (на думку 97,1%) є АТ «Лубнифарм».

Наданий відповідачем-2 звіт виконаний з урахуванням «Порядку визнання торгівельної марки добре відомою в Україні» Апеляційною палатою Національного органу інтелектуальної власності, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 433 від 02.03.2021.

Наведені вище обставини підтверджують факт виробництва та реалізації АТ «Лубнифарм» лікарського засобу, у тому числі з використанням позначення «Цитрамон», «Цитрамон У» в період з 1986 по 1996 років. Таким чином, станом на 01.01.1997 ПрАТ «Дарниця» було не єдиним підприємством, яке використовувало позначення «Цитрамон».

Отже, саме по собі позначення «Цитрамон» не має розрізняльної здатності та є загальновживаним для позначення товарів і послуг певного виду, оскільки є позначенням, яке тривалий час використовується в Україні кількома виробниками як знаки для товарів, що мають спільну якість. Позначення «Цитрамон» може бути внесене до знаку як елемент, що не охороняється та не займає домінуючого положення в зображенні знаку.

Відсутність розрізняльної здатності підтверджує й наведене вище рішення Інституту промислової власності від 29 березня 2000 року щодо заявки № 94103498 (позивача) про відмову в реєстрації знаку, яке зумовлено тим, що його домінуюча словесна складова частина «Цитрамон» відноситься до позначень, які тривалий час використовуються в Україні кількома виробниками як знаки для товарів, що мають спільну якість і втратили розрізняльну здатність як індивідуальні знаки відносно таких товарів.

Враховуючи недоведення ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» використання саме позначення «Цитрамон» (без комбінованих позначень) та зважаючи на не відповідність ТМ «Цитрамон» критеріям охороноздатності через відсутність розрізняльних властивостей, суд дійшов висновку про відсутність факту доброї відомості позначення «Цитрамон» на торговельну марку за ПрАТ «Дарниця» станом на 01.01.1997.

Із справи слідує, що позивач просив визнати за ним добре відомим позначення, яке ним не було зареєстроване у передбаченому законом порядку, а також не створювалося (як об`єкт інтелектуальної власності) унаслідок діяльності, а лише за ознакою значного інвестування коштів в його використання.

Більше того, оскільки на сьогодні виробників лікарських засобів із використанням позначення «Цитрамон» в Україні є чимало, то у разі визнання позначення «Цитрамон» добре відомим на ім`я позивача, виробники лікарських засобів із використанням позначення «Цитрамон», в тому числі й АТ «Лубнифарм», фактично будуть позбавлені їх власності - прав на зареєстровану ними торговельну марку.

Оскільки ПрАТ «Дарниця» не є володільцем позначення «Цитрамон» як добре відомої торговельної марки в Україні станом на 01.01.1997, то реєстрація АТ «Лубнифарм» свідоцтва України № 24778 на торговельну марку «Цитрамон У» не може порушувати прав інтелектуальної власності позивача.

Тому, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» про визнання недійсним належного АТ «Лубнифарм» свідоцтва України № 24778 на знак для товарів і послуг «Цитрамон У» щодо усіх товарів 05 класу МКТП є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог ПрАТ «Дарниця до УКРНОІВІ про зобов`язання внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання недійсним свідоцтва України № 24778, то суд звертає увагу на наступне.

Оскільки під час розгляду справи позивачем не доведено наявності порушеного права у зв`язку з реєстрацією АТ «Лубнифарм» свідоцтва України № 24778, а позовні вимоги в цій частині визнані необґрунтованими, то відсутні й підстави для зобов`язання Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання такого свідоцтва недійсним.

У той же час, судом було надано оцінку відповідності законодавству реєстрації торговельної марки за свідоцтвом України № 24778 та встановлено.

Датою подання заявки № 97020473 за оскаржуваним свідоцтвом № 24778 на знак для товарів «Цитрамон У» 5 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг є 24.02.1997.

Станом на 24.02.1997 - дату подання заявки - була чинна перша редакція Закону № 3689-XII від 15.12.1993.

Згідно із статтею 10 Закону № 3689-XII за заявкою на отримання свідоцтва України на знак для товарів і послуг Відомство проводить експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону № 3689-XII в редакції від 15.12.1993 «Відомство - Державний комітет України з питань інтелектуальної власності (Держпатент України)».

На дату подання заявки експертиза проводилася Держпатентом України відповідно до Закону № 3689-XII в редакції від 15.12.1993 та Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Державного патентного відомства України від 28 липня 1995 р. № 116 (далі - Правила).

Відповідно до статті 10 Закону № 3689-XII після встановлення дати подання заявки та за наявності документа про сплату збору за подання заявки Відомство проводить експертизу заявки за формальними ознаками та експертизу заявки по суті, під час якої перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони.

Експертиза заявки по суті складалась, зокрема, з перевірки наявності підстав для відмови у наданні позначенню правової охорони, зазначених у статті 5 та 6 Закону № 3689-XII.

Так, заявником, 24.02.1997 відповідачем-2 було подано заявку № 97020473 про реєстрацію знака «Цитрамон У» для товарів 5 класу МКТП: «фармацевтические препараты, лекарственные препараты для медицинских целей, лекарственные средства для человека».

За заявкою № 97020473 були проведені експертиза за формальними ознаками та експертиза по суті відповідно до Закону та встановлених на його основі Правил, під час якої заявлене до реєстрації позначення перевірялось на відповідність умовам надання правової охорони, визначених Законом.

В тому числі була проведена перевірка щодо наявності підстав для відмови згідно з абзацом 3 частини 3 статті 6 Закону в редакції від 15.12.1993, яким передбачено, що не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з:

- знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються без реєстрації на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна.

За результатами експертизи заявки № 97020473 Відомством було прийнято рішення від 29.11.2001 про відповідність знака умовам надання правової охорони відносно усього переліку товарів і послуг, що було зареєстровано Вих. № 16040 від 30.11.2001, та 15.05.2002 року були опубліковані відомості про видачу свідоцтва.

Таким чином, експертиза заявки № 97020473 та видача свідоцтва України № 24778 на знак для товарів і послуг «Цитрамон У» були проведені з урахуванням тих обставин, що склалися на момент подання вище вказаної заявки відповідача-2, тобто на 24.02.1997, тоді як знак «Цитрамон» не був визнаний добре відомим в Україні відносно позивача жодним уповноваженим органом (Апеляційною палатою або судом), підстав для визнання свідоцтва недійсним не встановлено, а відтак, дії закладу експертизи та відповідача-1 є такими, що повністю відповідають законодавству України.

Позовні вимоги ПрАТ «Дарниця» про зобов`язання Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання недійсним свідоцтва України № 24778 задоволенню не підлягають.

Також, під час розгляду справи АТ «Лубнифарм» було неодноразово заявлено про пропуск ПрАТ «Дарниця» строку позовної давності. Порядок обчислення строку позовної давності був предметом розгляду й Великої Палати Верховного Суду в даній справі.

Відповідач-2 наголошував, що доказами у справі підтверджується обізнаність позивача про факт видачі спірного свідоцтва на знак для товарів і послуг №24778 «Цитрамон У», а саме :

1. Листом патентної фірми ТОВ Фірма «Сократ ЛТД» №118 від 03.02.2009, в додатку до якого представник ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» додав саме свідоцтво №24778 та вказав дані наступного змісту: «… також лікарські засоби під назвою цитрамон вироблялися багатьма підприємствами, та за час використання це позначення втратило розрізняльну здатність. Тому кожне підприємство проставляє поряд з позначенням цитрамон додатковий елемент, щоб привнести розрізну здатність позначенню», «… протиставлений знак Цитрамон У, містить додаткову літеру У..»

2. Повідомленням Укрпатенту за заявкою m2007 21125 від 28.11.2007 (вих. №38256/4 від 11.12.2008, згідно якого позивач був повідомлений про можливу відмову у реєстрації знака відносно усього переліку товарів і послуг для усіх товарів 05 класу, зазначених у наведеному в матеріалах заявки переліку, заявлене позначення є схожим настільки, що його можна сплутати зі словесним знаком «Цитрамон У», раніше зареєстрованим в Україні на ім`я Відкритого акціонерного товариства «Лубнифарм», м. Лубни, Полтавська область (заявка № 97020473 від 24.02.1997р., свідоцтво №24778 від 15.05.2002 р).

Відповідач-1 з доводами АТ «Лубнифарм» в частині застосування наслідків пропуску строків позовної давності погодився та наголошував, що позивач довідався або міг довідатися про порушене право 03.02.2009.

ПрАТ «Дарниця» натомість наголошувала, що про порушене право та існування оскаржуваного свідоцтва Фірмі стало відомо з листа споживачки ОСОБА_4 від 06.11.2019, а позовну заяву подано до суду 15.09.2020 - в межах строку позовної давності.

Зважаючи, що спір у справі стосувався, у тому числі, встановлення/спростування факту доброї відомості торговельної марки, суд наголошує, що акти законодавства України у сфері права інтелектуальної власності, у тому числі Закон № 3689-ХІІ, не містять положень щодо строків позовної давності у разі порушення прав власника свідоцтва на торговельну марку.

Натомість стаття 6 bis Паризької конвенції у частині другій та третій встановлює правила щодо застосування строків позовної давності.

Так, для подання вимоги про скасування знаку, що становить відтворення, імітацію чи переклад іншого знаку, які здатні викликати змішування із зареєстрованим знаком або визнаним добре відомим знаком, надається строк не менше п`яти років, що вираховується від дати реєстрації знаку. Країни Союзу мають право встановити строк, протягом якого може вимагатися заборона застосування знаку. Такий строк не встановлюється для подання вимоги про скасування чи заборону застосування знаків, зареєстрованих чи таких, що використовуються недобросовісно.

Таким чином стаття 6 bis Паризької конвенції встановлює два різновиди строків позовної давності:

- не менше 5 років від дати реєстрації знаку за вимогами про скасування знаку, що становить відтворення, імітацію чи переклад іншого знаку, які здатні викликати змішування зі зареєстрованим знаком або визнаним добре відомим знаком;

- безстроково за вимогами про скасування чи заборону застосування знаків, зареєстрованих чи таких, що використовуються недобросовісно.

Оскільки Паризька конвенція набула чинності для України 25.12.1991 року та є частиною законодавства України, то до вимоги про скасування конфліктуючого свідоцтва на знак для товарів і послуг з підстав схожості до ступеня змішування має застосовуватись правило частини другої статті 6 bis Паризької конвенції, тобто строк позовної давності становить 5 років, відлік яких розпочинається від дати реєстрації конфліктуючого знаку.

Таким чином, з урахуванням усіх відповідних положень статті 6 bis Паризької конвенції про охорону промислової власності, статті 25 Закону № 3689-ХІІ, а також Спільних рекомендацій щодо охорони добре відомих торговельних марок можна дійти висновку про додаткові переваги та інструменти захисту, які надає правовласникам саме добре відомий статус торговельної марки на відміну від звичайної зареєстрованої торговельної марки, оскільки строк позовної давності щодо захисту прав на добре відому торговельну марку складає не три роки, а щонайменше п`ять і більше років, який вираховується від дати реєстрації спірної торговельної марки і взагалі не обмежується жодним періодом часу, якщо спірна торговельна марка, яка порушує права на добре відому торговельну марку, була зареєстрована чи використовується недобросовісно.

Разом з тим запроваджений нормами національного законодавства, зокрема ЦК України, інститут позовної давності полягає у наданні особі, цивільне право якої порушено, певного строку саме для звернення до суду за захистом цього права, в тому числі за допомогою державного примусу. Дія інституту позовної давності є проявом принципу правової визначеності, який забезпечує стабільність цивільних відносин у суспільстві.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Законодавець врахував не тільки безпосередню обізнаність особи про факти порушення її прав, а й об`єктивну можливість цієї особи знати про ці факти.

Проте, враховуючи те, що правила міжнародного договору, які відмінні від правил, що передбачені законодавством України, мають вищу юридичну силу, до позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг застосовується строк позовної давності, який дорівнює п`яти рокам від дати реєстрації спірної торговельної марки і взагалі не обмежується жодним періодом часу, якщо спірна торговельна марка, яка порушує права на добре відому торговельну марку, була зареєстрована чи використовується недобросовісно.

Доводи позивача про обізнаність щодо наявності порушеного права з 06.11.2019 підтверджується лише доданою до позову копією листа споживача, особу якої жодними чином не підтверджено.

Натомість, наявні у справі фактичні дані свідчать, що ПрАТ «Дарниця» не могло не бути обізнане про виробництво та продаж іншими суб`єктами господарювання лікарських засобів з використанням позначення «Цитрамон», оскільки таке позначення було загальновживаним ще з 80-90х років 20 століття.

Документальним підтвердженням того, що позивач довідався про порушене право та існування оскаржуваного свідоцтва № 24778 є наданий відповідачем-2 лист патентної фірми ТОВ Фірма «Сократ ЛТД» №118 від 03.02.2009. Тому, з огляду на наведене вище можна стверджувати, що позивачу стало відомо про, нібито, порушене право 03.02.2009.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Зважаючи на те, що право позивача не порушене, а позов не підлягає задоволенню, то суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими, узгодженими.

Судом зроблено оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, з`ясовані мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування в даному спорі, в тому числі застосовано до спірних правовідносин норму права та вказано мотиви такого застосування, що відповідає положенням ст. 238 ГПК України.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку, що Акціонерне товариство «Лубнифарм» не порушує прав інтелектуальної власності позивача у зв`язку з отриманням свідоцтва України № 24778 на торговельну марку та відсутні підстави зобов`язувати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» вносити зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо визнання недійсним такого свідоцтва. Суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позову, апеляційної та касаційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 69 73, 74, 76, 77, 86, 104, 129, 219, 220, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288, 316 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» відмовити.

2. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до Акціонерного товариства «Лубнифарм» відмовити.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 13; ) на користь Акціонерного товариства «Лубнифарм» (37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Барвінкова, 16; ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 12 612,00 грн та витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 16 816,00 грн.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.05.2025 року.

Суддя Ю.О.Підченко