ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

19.05.2025м. ДніпроСправа № 904/2424/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Назаренко Н.Г., розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсіті", м. Новомосковськ, Новомосковський район, Дніпропетровська область до боржника: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжний Новомосковськ", м. Новомосковськ, Новомосковський район, Дніпропетровська область про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 67 095,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсіті" про видачу судового наказу про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжний Новомосковськ" заборгованості у сумі 67 095,23грн.

Розглянувши заяву та подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Комсіті" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Відповідно до статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Пунктами 3 та 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявник зазначає, що, відповідно до розрахунку суми заборгованості за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення від 30.04.2025 р. заборгованість Боржника перед Заявником по оплаті за отримані послуги з вивезення твердих побутових відходів за період з 01 листопада 2024 р. по 30 квітня 2025 р. за договором про надання послуг № 160 від 01.11.2019 становить 67 095 грн 23 коп.

Заявник надав копії Актів приймання-передачі наданих послуг по договору № 160 від 01.11.2019 за період листопад 2024 - квітень 2025, які не підписані з боку боржника.

Доказів направлення заявником боржнику даних актів матеріали заяви не містять.

Крім того, як вбачається з доданого до заяви розрахунку суми заборгованості, боржником в спірний період здійснювались часткові оплати вартості наданих послуг, однак, доказів таких оплат заявником не надано.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про невідповідність поданої заяви вимогам статті 150 ГПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною першою ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Суд звертає увагу на те, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частина 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 12, 147 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Комсіті" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжний Новомосковськ" заборгованості у розмірі 67 095,23грн.

Ухвала набирає законної сили - 19.05.2025 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Назаренко