ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025м. ДніпроСправа № 903/158/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Золотарьової Я.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу:

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир, м. Володимир, Володимирський р-н., Волинська обл.,

до Товариства з обмеженою відповідальністю СЕРВІСОІЛ КОМПАНІ, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

про визнання пункту договору недійсним

ПРОЦЕДУРА

13.02.2025 Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю СЕРВІСОІЛ КОМПАНІ і просив суд:

- визнати недійсним пункт 1.7 договору купівлі-продажу від 03.08.2022 №203, укладеного між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Володимир (07516184) та Товариством з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма УКР-ПЕТРОЛЬ (41579579), в частині включення до загальної суми договору податку на додану вартість в розмірі 14 013,08 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СЕРВІСОІЛ КОМПАНІ на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир 18 715,05грн., з яких 14 013,08 грн. безпідставно сплачених коштів за договором купівлі-продажу №203 від 03.08.2022 у вигляді податку на додану вартість, 1 058 грн. - 3% річних, 3643грн. 97коп. інфляційних втрат, а також витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 17.02.2025 матеріали справи №903/158/25 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир з додатками на 36 аркушах (в тому числі платіжна інструкція №34007930 від 09.12.2025 про сплату судового збору) передано до Господарського суду Дніпропетровської області (49027, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Володимира Винниченка, буд. 1) за встановленою підсудністю.

11.03.2025 матеріали справи №903/158/25 надійшли до Господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями призначеною суддею є Золотарьова Яна Сергіївна.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

В межах строків, передбачених частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, 14.03.2024 Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир усунув недоліки.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Суд наголошує на тому, що зі своєї сторони ним здійснені всі необхідні заходи щодо належного повідомлення учасників справи про розгляд цієї справи.

Згідно із частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального суду України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Враховуючи, що відповідач зареєстрував електронний кабінет, відповідно до ч. 7 ст.6 ГПК України ухвала суду вручалася йому в електронній формі шляхом направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Зі змісту повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету відповідача вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі від 17.03.2025 була доставлена в кабінет системи Електронний суду 18.03.2025 о 09:25 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 17.03.2025 є такою, що отримана позивачем 18.03.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 17.03.2025 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Вказаний факт свідчить про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та можливість подання до суду заяв по суті справи.

Відповідач відзив на позов не надав.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв рішення по справі у нарадчій кімнаті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу № 203 від 03.08.2022, відповідно до пункту 1.7 якого загальна сума договору: 214 200,00 грн в т.ч. ПДВ.

На виконання умов договору відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 214 200,00 грн (у тому числі ПДВ 14 013,08 грн), що підтверджується видатковою накладною № 2937 від 10.08.2022 (арк.с.15).

Позивач здійснив на користь відповідача оплату в сумі 214 200,00 грн (у тому числі ПДВ 14 013,08 грн), що підтверджується платіжним дорученням №1359 від 05.08.2022.

Згідно з підпунктом г) підпункту 195.1.2 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон № 389-VIII), Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (далі - Указ № 64/2022) на території України введено воєнний стан. Указ № 64/2022 затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні".

Пунктом 2 Указу № 64/2022 визначено завдання Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України. Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управлінню державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом № 389-VIII заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

02.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану".

Відповідно до пунктів 1, 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

З метою виконання мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, введеного Указом № 64/2022, та відповідно до підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 розділу V Кодексу постановою № 178 визначено категорії установ, операції з постачання яким товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, оподатковуються за нульовою ставкою податку на додану вартість.

Пунктом 2.1 розділу ІІ Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 N?448 (далі - Положення N?448), квартирно-експлуатаційні органи 3С України, до яких відносяться, в тому числі квартирно-експлуатаційні відділи (КЕВ м.Володимир), здійснюють квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин - комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об?єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

Згідно Положення про КЕВ м.Володимир-Волинський від 30.06.2021 N?254 Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський (Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський перейменовано у Квартирно-експлуатаційний відділ мста Володимир згідно Наказу начальника KEB м.Володимир-Волинський (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.12.2022 N?164) є державною установою, яка створена з метою організації виконання завдань з питань інженерно-інфраструктурного (квартирно-експлуатаційного) забезпечення військових частин, закладів, установ та організації (далі - військових частин) Збройних Сил України у Волинській області. КЕВ м.Володимир-Волинський підпорядковується Командувачу Сил логістики Збройних Сил України. Безпосереднє керівництво діяльністю КЕВ м.Володимир-Волинський здійснюється Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України.

Пунктом 13 Положення про КЕВ Володимир-Волинський передбачено, що КЕВ м.Володимир-Волинський є юридичною особою, веде самостійний баланс, має реєстраційні рахунки у відділеннях Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також інші печатки та штампи, необхідні для забезпечення діяльності установи та самостійно несе відповідальність за свою діяльність.

Відповідно до п.14.1 розділу XIV Положення N?448, фінансування квартирно-експлуатаційних витрат здійснюється відповідними розпорядниками коштів у межах асигнувань, затверджених кошторисами та планами асигнувань загального та спеціального фондів державного бюджету України, за схемою: Департамент фінансів МО України - КЕУ - КЕВ (КЕЧ), Департамент фінансів МО України - КЕУ (КЕВ, КЕЧ, військові частини) або Департамент фінансів МО України - ГШ ЗС України, види Збройних Сил України - військові частини.

Згідно абзацу першого пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 N? 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів кліентів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Таким чином, діяльність КЕВ м.Володимир підпадає під регулювання Постанови КМУ N?178. Тому, операції з постачання пального (бензину та дизпаливу) за Договором підлягали оподаткуванню за нульовою ставкою.

Позивач зазначає, що включення до вартості поставленого товару згідно з договором купівлі-продажу № 203 від 03.08.2022 податку на додану вартість у розмірі 14 013,08 грн та подальша його сплата постачальнику не відповідає вимогам підпункту г підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 ПК України та постанові Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022, а сплачені кошти у сумі 14 013,08 грн є безпідставно набутим майном, які підлягають стягненню з відповідача на підставі 1212 ЦКУкраїни.

Позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення зайво сплачених грошових коштів, але відповідач грошові кошти позивачу не повернув. Тому позивачем нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 1 058,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 643,97 грн.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Володимир (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Укр-Петроль» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу № 203 від 03.08.2022 (арк.с.13).

01.11.2023 відбулась зміна найменування юридичної особи з Товариства з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Укр-Петроль» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервісоіл Компані».

Відповідно до пункту 1.1 договору, продавець зобов`язаний відпускати автомобільні бензини А-95, по відомостям, по ціні, яка існує на день реалізації на всі види нафтопродуктів на АЗС Продавця, а покупець оплатити і прийняти їх, згідно умов цього договору.

Пунктом 1.7 договору передбачено, що загальна сума договору: 214 200,00 грн в т.ч. ПДВ.

На виконання умов договору відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 214 200,00 грн (у тому числі ПДВ 14 013,08 грн), що підтверджується видатковою накладною № 2937 від 10.08.2022 (арк.с.15).

Позивач здійснив на користь відповідача оплату в сумі 214 200,00 грн (у тому числі ПДВ 14 013,08 грн), що підтверджується платіжним дорученням №1359 від 05.08.2022.

Згідно Положення про КЕВ м.Володимир-Волинський від 30.06.2021 N?254 Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський (Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський перейменовано у Квартирно-експлуатаційний відділ мста Володимир згідно Наказу начальника KEB м.Володимир-Волинський (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.12.2022 N?164) є державною установою, яка створена з метою організації виконання завдань з питань інженерно-інфраструктурного (квартирно-експлуатаційного) забезпечення військових частин, закладів, установ та організації (далі - військових частин) Збройних Сил України у Волинській області. КЕВ м.Володимир-Волинський підпорядковується Командувачу Сил логістики Збройних Сил України. Безпосереднє керівництво діяльністю КЕВ м.Володимир-Волинський здійснюється Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України.

Пунктом 13 Положення про КЕВ Володимир-Волинський передбачено, що КЕВ м.Володимир-Волинський є юридичною особою, веде самостійний баланс, має реєстраційні рахунки у відділеннях Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також інші печатки та штампи, необхідні для забезпечення діяльності установи та самостійно несе відповідальність за свою діяльність.

Відповідно до п.14.1 розділу XIV Положення N?448, фінансування квартирно-експлуатаційних витрат здійснюється відповідними розпорядниками коштів у межах асигнувань, затверджених кошторисами та планами асигнувань загального та спеціального фондів державного бюджету України, за схемою: Департамент фінансів МО України - КЕУ - КЕВ (КЕЧ), Департамент фінансів МО України - КЕУ (КЕВ, КЕЧ, військові частини) або Департамент фінансів МО України - ГШ ЗС України, види Збройних Сил України - військові частини.

Позивач зазначає, що включення до вартості поставленого товару згідно з договором купівлі-продажу № 203 від 03.08.2022 податку на додану вартість у розмірі 14 013,08 грн та подальша його сплата постачальнику не відповідає вимогам підпункту г підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України та постанові Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022, що є підставою для визнання відповідних пунктів договору недійсними, а сплачені кошти у сумі 14 013,08 грн є безпідставно набутим майном, які підлягають стягненню з відповідача на підставі 1212 ЦК України.

19.05.2023 позивач направив на адресу відповідача претензію № 21/976 (арк.с.22), в якій просить повернути грошові кошти у розмірі 14 013,08 грн.

Також, 18.06.20234 позивач повторно направив на адресу відповідача претензію № 21/2410 (арк.с.23), в якій просить повернути грошові кошти у розмірі 14 013,08 грн.

Відповідач грошові кошти у розмірі 14 013,08 грн не повернув, що і є причиною виникнення спору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (ч. 5 ст. 180 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Податкового кодексу України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податок на додану вартість, визначення якого наведене в підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, є непрямим податком, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (п. "а" п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом г) підпункту 195.1.2 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі - Закон № 389-VIII), Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (далі - Указ № 64/2022) на території України введено воєнний стан. Указ № 64/2022 затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні".

Пунктом 2 Указу № 64/2022 визначено завдання Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України. Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управлінню державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом № 389-VIII заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

02.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану".

Відповідно до пунктів 1, 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

З метою виконання мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, введеного Указом № 64/2022, та відповідно до підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 розділу V Кодексу постановою № 178 визначено категорії установ, операції з постачання яким товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, оподатковуються за нульовою ставкою податку на додану вартість.

Пунктом 2.1 розділу ІІ Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 N?448 (далі - Положення N?448), квартирно-експлуатаційні органи 3бройних Сил України, до яких відносяться, в тому числі квартирно-експлуатаційні відділи (КЕВ м.Володимир), здійснюють квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин - комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об?єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

Згідно Положення про КЕВ м.Володимир-Волинський від 30.06.2021 N?254 Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський (Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський перейменовано у Квартирно-експлуатаційний відділ мста Володимир згідно Наказу начальника KEB м.Володимир-Волинський (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.12.2022 N?164) є державною установою, яка створена з метою організації виконання завдань з питань інженерно-інфраструктурного (квартирно-експлуатаційного) забезпечення військових частин, закладів, установ та організації (далі - військових частин) Збройних Сил України у Волинській області. КЕВ м.Володимир-Волинський підпорядковується Командувачу Сил логістики Збройних Сил України. Безпосереднє керівництво діяльністю КЕВ м.Володимир-Волинський здійснюється Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України.

Пунктом 13 Положення про КЕВ Володимир-Волинський передбачено, що КЕВ м.Володимир-Волинський є юридичною особою, веде самостійний баланс, має реєстраційні рахунки у відділеннях Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також інші печатки та штампи, необхідні для забезпечення діяльності установи та самостійно несе відповідальність за свою діяльність.

Відповідно до п.14.1 розділу XIV Положення N?448, фінансування квартирно-експлуатаційних витрат здійснюється відповідними розпорядниками коштів у межах асигнувань, затверджених кошторисами та планами асигнувань загального та спеціального фондів державного бюджету України, за схемою: Департамент фінансів МО України - КЕУ - КЕВ (КЕЧ), Департамент фінансів МО України - КЕУ (КЕВ, КЕЧ, військові частини) або Департамент фінансів МО України - ГШ ЗС України, види Збройних Сил України - військові частини.

Згідно абзацу першого пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 N? 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів кліентів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Таким чином, діяльність КЕВ м.Володимир підпадає під регулювання Постанови КМУ N?178. Тому, операції з постачання пального (бензину та дизпаливу) за Договором підлягали оподаткуванню за нульовою ставкою.

За таких обставин сторонами при укладенні Договору та включенні до загальної ціни Договору податку на додану вартість у сумі 14 013,08 грн не дотримано вимоги податкового законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Разом з цим, у застосуванні наведених положень статей Цивільного кодексу України слід враховувати, що умова договору, щодо якої ставиться вимога про визнання її недійсною, не може бути істотною умовою договору, оскільки в такому випадку правочин має бути визнаний недійсним в цілому (правовий висновок Верховного Суду викладено у постанові від 12.03.2018 у справі № 910/22319/16).

У цій справі недійсність тих пунктів правочину, про які зазначає позивач не впливає на дійсність правочину в цілому.

Згідно з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, який викладено у постанові від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20, податок на додану вартість хоча і включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20 відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 у справи № 922/2439/20 щодо неможливості визнання недійсним частини договору стосовно визначення ПДВ (з посиланням на те, що включення в оплату ПДВ містить ціну розрахункової одиниці вартості товару, тобто є істотною умовою договору).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20, договір може бути визнаний недійсним в частині включення суми ПДВ до вартості товару.

Судом встановлено, що пунктом 1.7 Договору до ціни Договору незаконно включено суму ПДВ у розмірі 14 013,08 грн за придбання Позивачем пального для заправки (дозаправки) його транспорту замість нульової ставки. Вказаний пункт договору не відповідає вищезазначеним нормам Податкового кодексу України та Постанови КМУ №178, а відповідно й ст. 203 Цивільного кодексу.

Частинами 1, 2 статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Звертаючись до суду з позовом про часткове визнання недійсним пункту 1.7 Договору, Позивач також заявив вимогу про стягнення на його користь з Відповідача сплаченої суми податку на додану вартість у розмірі 14 013,08 грн., що відповідає наведеній правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц.

Правовою підставою для задоволення вимоги про стягнення сплаченої суми ПДВ за ставкою 20% замість нульової ставки Позивачем указано статтю 1212 Цивільного кодексу України, яка визначає загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України ("Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави") застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Правовий аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Наведений висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17.

Із матеріалів справи вбачається, що оплата повної вартості придбаного на підставі Договору товару згідно з ціною, визначеною у пункті 1.7 цього Договору, включно з податком на додану вартість на загальну суму 214 200,00 грн., була здійснена Позивачем, як Покупцем, що підтверджується платіжним дорученням № 1359 від 05.08.2022.

Незважаючи на те, що відповідний товар оподатковувався за нульовою ставкою, Відповідач отримав від Позивача суму ПДВ за Договором у повному обсязі.

За висновком Верховного Суду, який викладено у постанові від 10.02.2022 у справі № 916/707/21, неповернення зазначеної суми, перерахованої поза межами договірних платежів, має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом.

Таким чином, набуття Відповідачем, як однією зі сторін господарсько-договірного зобов`язання, бюджетних коштів за рахунок Позивача не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза передбаченими Договором підставами, внаслідок здійснення оплати понад вартість товару, який було поставлено, свідчить про необхідність застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України в частині повернення надмірно сплачених бюджетних коштів у розмірі 14 013,08 грн.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи убачається, що відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів, у зв`язку з чим позивач надсилав йому претензію 19.05.2023, відповідно строк повернення грошових коштів у розмірі 14 013,08 грн є таким, що настав 26.05.2023.

Враховуючи, що Відповідач отримав від Позивача спірні грошові кошти у сумі 14 013,08 грн. без достатньої правової підстави, позовні вимоги про стягнення з Відповідача безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 14 013,08 грн. підлягають задоволенню.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача безпідставно сплачених грошових коштів у вигляді податку на додану вартість у розмірі 14 013,08 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних за період з 08.08.2022 по 12.02.2025 у розмірі 1 058,00 грн, інфляційні втрати за період з серпень 2022 січень 2025 у розмірі 3 643,97 грн.

За змістом статей 625, 1212 ЦК України положення статті 625 ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, а тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позивачі викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Аналогічна правова позивачі викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, доходить до висновку, що позивачем не вірно взято період нарахування, оскільки відповідач був зобов`язаний повернути грошові кошти до 26.05.2023, відповідно прострочення починається з 27.05.2023.

Здійснивши перерахунок судом встановлено, що сума 3% річних, яка підлягає задоволенню становить 722,15 грн та сума інфляційних втрат, яка підлягає задоволенню становить 2 071,19 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, судовий збір у розмірі 4 597,75 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним пункт 1.7 договору купівлі-продажу від 03.08.2022 №203, укладеного між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Володимир (07516184) та Товариством з обмеженою відповідальністю Паливно-торгова фірма УКР-ПЕТРОЛЬ (41579579), в частині включення до загальної суми договору податку на додану вартість в розмірі 14 013,08 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СЕРВІСОІЛ КОМПАНІ (50076, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Авраменка Івана, 21; ідентифікаційний код 41579579) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир (44701, Волинська область, Володимирський район, м. Володимир, вул. Глушкова академіка, 1; ідентифікаційний код 07516184) 14 013,08 грн безпідставно сплачені кошти за договором купівлі-продажу №203 від 03.08.2022 у вигляді податку на додану вартість, 722,15 грн. - 3% річних, 2 071,19 грн. інфляційні втрати та 4 597,75 грн судовий збір.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя Я.С. Золотарьова