ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 Справа № 914/3101/24

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Теплокомуненерго», м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства «Ілона-Транс», м. Львів

про стягнення 1 219 507, 08 грн

Суддя Наталія Мороз

За участю секретаря с/з Віри Яремко

Представники:

Від позивача: П. Вербенко

Від відповідача: В. Семків, П. Шегда керівник

Суть спору:

Позовну заяву подано Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Теплокомуненерго» до Приватного підприємства «Ілона-Транс» про стягнення 1 219 507,08 грн.

Ухвалою суду від 20.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.01.2025.

Ухвалою суду від 09.01.2025 продовжено підготовче провадження на 30 днів з 19.02.2025 та відкладено підготовче засідання на 25.03.2025.

В судовому засіданні 25.03.2025 оголошувалась перерва до 01.04.2025, про що представники сторін ознайомлені під розписку.

Ухвалою суду від 01.04.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Приватного підприємства «Ілона-Транс» від 25.03.2025 про призначення судової експертизи; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 15.04.2025.

14.04.2025 через систему «Електронний суд» відповідачем подано клопотання про повернення до розгляду справи № 914/3101/24 на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження у справі у зв`язку з об`єктивною неможливістю її розгляду на підставі ст. 227 ГПК України до завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, відкритому Львівським РУП № 2.

У судовому засіданні 15.04.2025 оголошувалась перерва до 24.04.2025, про що представники сторін ознайомлені під розписку.

У зв`язку із замінуванням Господарського суду Львівської області 24.04.2025, судове засідання у визначений час не відбулося.

Ухвалою суду від 24.04.2025 розгляд справи по суті відкладено на 06.05.2025.

В судове засідання 06.05.2025 представник позивача з`явився, заперечив щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі. Дав пояснення по суті спору, позов просить задоволити.

Представники відповідача в судове засідання з`явились, підтримали клопотання про повернення до розгляду справи № 914/3101/24 на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження у справі. Крім того, дали пояснення по суті спору, проти позову заперечили.

В судовому засіданні 24.04.2025 ухвалою суду, постановленою у вигляді занесення відомостей до протоколу судового засідання, суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання ПП «Ілона-Транс» від 14.04.2025 про повернення справи на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження у справі. Відмова у вказаному клопотанні мотивована тим, що тлумачення змісту ст. 227 ГПК України свідчить, що обов`язок суду щодо зупинення провадження у справі пов`язується із наявністю саме судового провадження, яке завершується ухваленням відповідного судового рішення, а проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за своєю правовою природою таким провадженням не являється та під дію ст. 227 ГПК України не підпадає (подібний висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 913/32/21).

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем, як покупцем, своїх зобов`язань за договором № 08/10-2024 щодо повної оплати за переданий позивачем, як продавцем товар, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача 1 219 507,08 грн заборгованості.

Позиція відповідача.

Відповідач, правом подання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 80 ГПК України не скористався.

Клопотанням від 25.03.2025 просив суд призначити у даній справі проведення судової експертизи, зазначивши, що повністю заперечує факт укладення спірного договору та отримання згідно нього товару, ставить під сумнів справжність підписів директора ПП «Ілона-Транс» Шегди Петра Андрійовича та відтиску печатки ПП «Ілона-Транс» на спірних документах.

Крім того, клопотанням про зупинення провадження у справі від 14.04.2025 повідомив, що 04.04.2025, на підставі звернення Шегди П. А. від 14.03.2025 до Львівської обласної прокуратури, Львівським РУП № 2 внесено відомості до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження № 0000285 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Згідно додаткових пояснень у справі від 25.03.2025, просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

В судовому засіданні 06.05.2025 зазначив, що вважає спірний договір фіктивним та неукладеним, а також, що товар згідно такого договору ПП «Ілона-Транс» не отримувало.

Обставини справи.

08.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Теплокомуненерго» (позивач, за договором продавець) та Приватним підприємством «Ілона-Транс» (відповідач, за договором покупець) укладено договір № 08/10-2024.

За змістом вказаного договору, продавець зобов`язується передати матеріали і обладнання (далі - товар) згідно накладної, а покупець - прийняти і оплатити товар у строки, передбачені цим договором (п.1.1). Цим продавець гарантує, що товар є новим, не є предметом будь-якого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним в Україні законодавством, не перебуває під забороною відчуження (п.1.2). Загальна ціна товару за цим договором становить: 1219507,08 грн (один мільйон двісті дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сім гривень 08 копійок, у т. ч. ПДВ двісті три тисячі двісті п`ятдесят одна гривня 18 копійок) (п.3.1). Поставка товару: самовивіз. Місце поставки - вул. Вулецька, 14 (п.4.1). Право власності на поставлений товар переходить від продавця до покупця в момент передачі товару належної якості згідно накладної (п.4.2). Товар поставляється покупцю відповідно до замовлення (п.4.4). Розрахунки за цим договором проводяться покупцем за фактично поставлений товар на підставі рахунку-фактури та підписаної сторонами видаткової накладної шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання товару (п.5.1). Оплата вважається виконаною покупцем з моменту зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця (п.5.2). Покупець зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар. Приймати товар по кількості та якості у відповідності до супровідних документів (рахунку та накладної) (п.7.1). Продавець зобов`язаний: забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором. Забезпечити поставку якісного товару (п.7.3). У разі невиконання взятих на себе зобов`язань, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим договором (п.8.1). У випадку порушення термінів оплати, покупець сплачує пеню у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - додатково штраф у розмірі 7% цієї суми (п.8.2). Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2024 року, а у частині гарантійних зобов`язань - до закінчення перебігу строку, зазначеного у розділі 6 договору (п.11.1).

На виконання умов договору, у відповідності до підписаної та скріпленої печатками сторін видаткової накладної № 9 від 08.10.2024 (в матеріалах справи) позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 1 219 507,08 грн. Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Теплокомуненерго» виставлено Приватному підприємству «Ілона-Транс» рахунок на оплату № 9 від 08.10.2024 на суму 1 219 507,08 грн.

Цього ж дня, Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Теплокомуненерго» складено податкову накладну від 08.10.2024 № 3 на суму 1 219 507,08 грн.

Однак, відповідач свої зобов`язання за договором щодо повної та своєчасної оплати за поставлений товар не виконав, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість.

З метою захисту порушеного права, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 1 219 507,08 грн основного боргу.

04.04.2025, на підставі звернення ОСОБА_1 від 14.03.2025 до Львівської обласної прокуратури, Львівським РУП № 2 внесено відомості до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження № 0000285 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Оцінка суду.

Пункт 1 ч.2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В даному випадку, між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору № 08/10-2024 від 08.10.2024.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав від позивача товар на загальну суму 1 219 507,08 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи, видатковою накладною № 9 від 08.10.2024, котра зі сторони позивача підписана директором Лациком Зіновієм Львовичем та містить відтиск печатки підприємства позивача, а зі сторони відповідача підписана директором відповідача Шегдою Петром Андрійовичем та містить відтиск печатки підприємства відповідача.

Оригінал договору № 08/10-2024 від 08.10.2024 та видаткової накладної № 9 від 08.10.2024 оглянуто судом в судовому засіданні.

Відповідач повністю заперечує факт укладення спірного договору та отримання згідно нього товару, ставить під сумнів справжність підписів директора ПП «Ілона-Транс» Шегди Петра Андрійовича та відтиску печатки ПП «Ілона-Транс» на спірних документах.

Однак, суд критично оцінює такі покликання відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В силу приписів ст.204 ЦК України, правомірність правочину презюмується.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ст. 207 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, не лише позивач повинен доводити обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, але й відповідач (відповідачі) повинні довести свої заперечення проти позову.

У відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України, зокрема, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 918/780/18, печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин.

Отже, встановивши наявність відбитку печатки відповідача на укладеному між сторонами договорі, а також видатковій накладній, беручи до уваги те, що відповідач не довів фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, суд вважає, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на документи, що фіксують здійснення господарських операцій.

Судом також надано оцінку наявній в матеріалах справи податковій накладній № 3 від 08.10.2024, що є важливим документом для будь якого суб`єкта господарювання та засвідчує правильність обліку ПДВ, що дозволяє коректно нараховувати податкові зобов`язання та є підставою для формування податкового кредиту.

Крім того, судом надано оцінку процесуальній поведінці відповідача, зокрема неподання відзиву, надання заперечень на позовну заяву через 3 місяці після відкриття провадження у справі, а також те, що ПП «Ілона-Транс» звернулось до суду з клопотанням про призначення експертизи лише наприкінці підготовчого провадження і лише тоді відповідач звернувся до правоохоронних органів усе це, на думку суду, свідчить не про сумлінне відстоювання позиції, а про формальне реагування з метою відтягнути ухвалення рішення.

Кожній стороні судом була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т. ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано жодних належних та об`єктивних доказів фальсифікації документів чи доказів на спростування здійснення господарських операцій на підставі договору № 08/10-2024 про які стверджує позивач та на підтвердження здійснення яких останнім надано відповідні докази.

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначено в ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Разом з тим, ст. 13 ЦК України передбачає, що кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідачем не подано.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про виникнення у відповідача обов`язку щодо повної сплати вартості поставленого позивачем товару, а відтак, позовна вимога про стягнення основного боргу в розмірі 1 219 507,08 грн підлягає задоволенню. Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно з ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 86 ГПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінка доказів це віднайдення відповіді на питання, чи може певна інформація слугувати доказом у справі, а також чи переконують докази кожен окремо та у своїй сукупності у наявності чи відсутності певної обставини у справі.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", зокрема, змінено назву ст. 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Суд звертає увагу, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового засідання.

Суд констатує, що при розгляді даної справи судом враховано та здійснено належне дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України.

Судові витрати.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Ілона-Транс» (м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 123/6; ідентифікаційний код 22347253) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Теплокомуненерго» (м. Львів, вул. Вулецька, 14, ідентифікаційний код 36079117) 1 219 507,08 грн основного боргу та 18 292,60 грн судового збору.

Рішення складено 14.05.2025

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.