РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.05.2025Справа № 910/820/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Капцової Т.П., за участю секретаря судового засідання Баринової О.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут транспортно-енергетичних систем України» (вул.Деревлянська, буд.8, оф.35, м.Київ, 04119; ідентифікаційний код 32843579)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (пр.Гузара Любомира, буд.44, м.Київ, 03065; ідентифікаційний код 42795490)

про стягнення 3 207 000,00 грн

За участі представників:

позивача: Омельницький С.Ю.;

відповідача: Колток О.М.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут транспортно-енергетичних систем України» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про стягнення 3 207 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, відповідач не використовуючи стягнуту банківську гарантію як вид забезпечення виконання зобов`язання для задоволення свого права на стягнення пені і штрафу за прострочення виконання зобов`язання зі сторони позивача ставить вимогу про додаткову сплату позивачем пені і штрафу, що на переконання позивача, є незаконним використанням такого специфічного засобу забезпечення виконання зобов`язання, як гарантія. За доводами позивача, оскільки при виконанні договору № від 28.12.2022 мало місце неналежне виконання зобов`язання зі сторони позивача, що стало підставою для стягнення грошового забезпечення у вигляді банківської гарантії в розмірі 3 207 000,00 грн, то факт завершення виконання робіт по договору є підставою для повернення відповідачем суми гарантії на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 позовну заяву було залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення недоліків.

29.01.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої виявлені судом недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.02.2025 та, серед іншого, встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

18.02.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність отримання коштів за банківською гарантією, враховуючи прострочення виконання позивачем договірних зобов`язань, а також на відсутність підстав для повернення забезпечення виконання, оскільки не настали визначені Законом України «Про публічні закупівлі» та договором умови для цього.

У підготовче засідання 24.02.2025 з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився.

У підготовчому засіданні 24.02.2025 було оголошено перерву до 31.03.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2025 позивача було повідомлено про те, що підготовче засідання призначено на 31.03.2025.

21.03.2025 від позивача надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 заяву позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції задоволено.

У підготовче засідання 31.03.2025 з`явились представники сторін.

У підготовчому засіданні 31.03.2025 було продовжено строк підготовчого провадження на 30днів та оголошено перерву до 10.04.2025.

02.04.2025 від позивача надійшла заява, яка по суті є відповіддю на відзив, до якої додано додаткові докази.

У підготовче засідання 10.04.2025 з`явились представники сторін.

У підготовчому засіданні 10.04.2025 суд, з урахуванням заперечень представника відповідача проти приєднання до матеріалів справи нових доказів, що додані позивачем до відповіді на відзив, поновив позивачеві строк та долучив до матеріалів справи докази, що безпосередньо стосуються предмета спору, встановив сторонам строк до кінця місяця надати додаткові пояснення й закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.05.2025.

10.04.2025 від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача.

25.04.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення щодо розбіжностей між ціною договору та вартістю виконаних робіт, що зазначені в акті про завершення робіт від 12.11.2024.

07.05.2025 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів повного фактичного виконання позивачем робіт за договором.

15.05.2025 від відповідача надійшли заперечення проти клопотання про долучення доказів.

16.05.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення.

19.05.2025 від позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення відповідача.

У судове засідання 19.05.2025 з`явились представники сторін.

У судовому засіданні 19.05.2025 судом було прийнято надані сторонами додаткові пояснення, відмовлено у задоволення клопотання позивача про поновлення строку для подання доказів та залишено без розгляду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи на підставі ч.8 ст.80 та ст.118 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача, також, надав суду усні пояснення по суті спору, проти позову заперечував з підстав наведених у відзиві та іншій заяві по суті справи.

У судовому засіданні 19.05.2025 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2022, за результатами проведення закупівлі UA-2022-11-17-011488-a, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут транспортно-енергетичних систем України» (підрядник) було укладено договір № (далі - Договір), згідно з п. 1.1, 1.2 якого підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього Договору, зобов`язується на свій ризик надати послуги фарбування та скління (вибірковий ремонт ізоляційного покриття за результатами КО МГ «Шебелинка-Диканька-Київ» Ду 1200 Ру 54 на дільниці км 194,720 - км 197,905 в межах обслуговування Лубенського ЛВУМГ) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (далі - роботи), а замовник - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього Договору. Склад, обсяги, вартість робіт та строки визначені технічними, якісними та кількісними характеристикам и (завдання) (додаток № 1), договірною ціною (додаток № 2) та графіком виконання робіт (додаток № 3), які є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.

Загальна вартість виконуваних робіт за цим Договором, що є ціною Договору згідно із договірною ціною (додаток № 2) становить 64 140 000,00 грн, в тому числі ПДВ 20% 10 690 000,00 грн. Ціна Договору може бути змінена за взаємною згодою сторін у випадках, встановлених чинним законодавством України, що оформляється додатковою угодою до цього Договору (пункти 3.1, 3.2 Договору).

Згідно з п. 3.3 Договору оплата за цим Договором проводиться в такому порядку: замовник протягом 30 календарних днів, але не раніше ніж через 20 календарних днів з моменту прийняття робіт, що підтверджується актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт, перераховує на розрахунковий рахунок підрядника суму вартості прийнятих робіт. При складанні актів приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт використовуються форми документів КБ-2в та КБ-3.

Пунктами 3.5, 3.6 Договору передбачено, що підрядник зобов`язаний надати замовнику податкову накладну (якщо підрядник є платником ПДВ), складену в електронній формі та оформлену належним чином, із зазначенням обов`язкових реквізитів, відповідно до вимог Податкового кодексу України, з дотриманням умов щодо належної реєстрації електронного підпису уповноваженої особи та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку та в строки, встановлені Податковим кодексом України. Несвоєчасне надання підрядником податкової накладної/розрахунку коригування, або її оформлення з порушеннями порядку заповнення, встановленого Податковим кодексом України, або надання податкової накладної з порушенням вимог щодо електронного підпису уповноваженої особи, яка її підписала, або не підтвердження реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, передбачені Податковим кодексом України, є відкладальною обставиною для настання обов`язку замовника щодо здійснення оплати робіт за цим Договором, до моменту одержання замовником такої податкової накладної/розрахунку коригування та одержання інформації з Єдиного реєстру податкових накладних про підтвердження факту здійснення такої реєстрації підрядником та перевірки податкової накладної/розрахунку коригування на предмет додержання вимог законодавства щодо її заповнення та підписання.

За умовами пунктів 4.1 - 4.3 Договору підрядник зобов`язується виконати роботи до 31.12.2023 з дати отримання від замовника письмового повідомлення про початок виконання робіт (далі - допуск) з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (додаток № 3), що додається до цього Договору та є невід`ємною його частиною. Строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у цей Договір у випадках, передбачених чинним законодавством України. Датою закінчення виконаних робіт підрядником вважається дата їх прийняття замовником в порядку, передбаченому розділом 5 цього Договору.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Договору передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін. Акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт готує підрядник і надає його замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця. Разом з актом приймання виконаних робіт підрядник надає замовнику повний комплект виконавчої документації за звітний період, оформленої належним чином, відповідно до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва. Замовник протягом 5 робочих днів перевіряє достовірність отриманих акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт в частині фактично виконаних робіт, їх відповідність показникам якості, комплектність виконавчої документації, та, у разі відсутності явних недоліків, підписує його в рамках цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання.

Згідно з пунктами 5.4, 5.5 Договору у разі виявлення в процесі приймання-передачі робіт недоліків, замовник письмово повідомляє підрядника про такі недоліки, та повідомляє його про час та місце зустрічі для складання акту про недоліки виконаних робіт, в якому обов`язково фіксується дата виявлення недоліків і дата щодо їх безкоштовного усунення. У разі не прибуття підрядника у зазначений строк без попереднього узгодження додаткового строку прибуття для складання акту про недоліки та/або відмови підрядника підписати його, замовник складає акт про недоліки самостійно та направляє один примірник підряднику. Акт про недоліки вважається підписаним підрядником на 5 робочий день після його отримання. Після усунення підрядником недоліків, зазначених в акті про недоліки виконаних робіт, підписується акт приймання виконаних робіт та довідка про вартість виконаних робіт, на підставі яких здійснюється розрахунок, передбачений розділом 3 цього Договору. Акт приймання виконаних робіт, підписаний однією стороною, вважається недійсним та роботи вважаються такими, що не прийняті замовником та не передані підрядником.

У п. 6.18 Договору встановлено, що роботи вважаються прийнятими замовником в повному обсязі шляхом підписання замовником та підрядником без зауважень останнього акту приймання виконаних робіт та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних робіт за цим Договором.

Підпунктом 10.9.1 пункту 10.9 Договору визначено, що підрядник зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладення цього Договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію (далі - гарантія) на суму 3 207 000,00 грн, що становить 5% ціни цього Договору.

Згідно з підп. 10.9.5 п. 10.9 Договору у разі невиконання (неналежного виконання) підрядником своїх зобов`язань за цим Договором замовник має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього Договору та чинним законодавством України, на умовах визначених гарантією.

Відповідно до підп. 10.9.6 п. 10.9 Договору забезпечення виконання Договору повертається у випадках передбачених ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» за умови настання граничної дати оплати (остаточному розрахунку) згідно з умовами Договору, протягом 5 банківських днів з дня настання таких обставин. Повернення забезпечення виконання Договору здійснюється шляхом направлення відповідного листа (повідомлення) підряднику або банку-гаранту, у разі надання підрядником забезпечення виконання Договору у вигляді оригіналу банківської гарантії в паперовій формі. Повернення забезпечення виконання Договору, наданого у вигляді електронної банківської гарантії, здійснюється шляхом направлення відповідного SWІFТ-повідомлення через банк бенефіціара на адресу банка-гаранта. Моментом належного виконання зобов`язання замовника щодо повернення оригіналу гарантії є дата зазначена на відповідному супровідному листі (повідомлені) замовника.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023. В частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Закінчення терміну дії цього Договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, взятих на себе за цим Договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (пункти 13.1, 13.2 Договору).

На забезпечення виконання умов Договору позивачем було надано відповідачу банківську гарантію № ВОС/GI2022/0467 від 15.12.2022 на суму 3 207 000,00 грн, згідно з якою гарант (АТ «Альтбанк») безумовно зобов`язався протягом 5 банківських днів після одержання паперового оригіналу першої письмової вимоги бенефіціара (ТОВ «Оператор ГТС України»), оформленої належним чином, сплатити останньому суму банківської гарантії без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких умов, за умови що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом (ТОВ «Інститут транспортно-енергетичних систем України») зобов`язань за Договором.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи вартістю 62 365 032,17 грн, на підтвердження чого складено наступні акти приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в):

№ 1 за лютий 2023 року на суму 975 934,80 грн;

№ 2 за березень 2023 року на суму 3 461 643,60 грн;

№ 3 за квітень 2023 року на суму 1 905 462 грн;

№ 4 за травень 2023 року на суму 3 293 200,80 грн;

№ 5 за червень 2023 року на суму 4 318 225,20 грн;

№ 6 за серпень 2023 року на суму 10 248 343,20 грн;

№ 7 за вересень 2023 року на суму 5 580 650,40 грн;

№ 8 за листопад 2023 року на суму 6 127 694,39 грн;

№ 9 за листопад-2 2023 року на суму 2 984 202,86 грн;

№ 10 за грудень 2023 року на суму 3 629 870,98 грн;

№ 11 за січень 2024 року на суму 1 555 058,90 грн;

№ 12 за лютий 2024 року на суму 5 374 060,39 грн;

№ 13 за березень 2024 року на суму 3 950 987,68 грн;

№ 14 за квітень 2024 року на суму 4 056 963,34 грн;

№ 15 за червень 2024 року на суму 4 429 340,30 грн;

№ 16 за серпень 2024 року на суму 473 393,33 грн.

Зазначені обставини встановлені судом виходячи із встановлених обставин при розгляді справи № 910/2120/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Інститут транспортно-енергетичних систем України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про внесення змін до договору, визнання одностороннього правочину недійсним та стягнення 3 207 000,00 грн, а також на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, що розглядається.

Крім того сторони підписали акт про завершення робіт за Договором від 12.11.2024, відповідно до якого позивач виконав, а відповідач прийняв роботи на суму 62 365 032,17 грн.

Між тим, як зазначає позивач, станом на кінець визначеного в Договорі строку виконання робіт ним були виконано більше 75% робіт, при цьому невчасному виконанню ним своїх зобов`язань перешкоджали порушення при розгляді відповідачем складених позивачем актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт, а також затримка останнім розрахунків за фактично виконані роботи.

14.12.2023 за участі представників сторін відбулася технічна нарада про хід виконання робіт за Договором, за результатами якої вирішено, зокрема, підряднику звернутися листом до замовника з аргументованим роз`ясненням реальних причин затримки у виконання робіт, а замовнику розглянути його та прийняти рішення щодо оформлення додаткової угоди або застосування оперативно - господарський санкцій (п. 1); сторонам, а саме замовнику і підряднику продовжувати виконувати зобов`язання за Договором до повного їх виконання (п. 3).

Листом № 2023-12-14/4680 від 14.12.2023 позивач просив відповідача розглянути можливість продовження строку дії Договору до кінця травня 2024 року.

У відповідь відповідач листом № ТОВВИХ-23-18146 від 14.12.2023 повідомив, що станом на 14.12.2023 роботи за Договором виконані на суму 38 895 357,25 грн; залишок невиконаних робіт за Договором становить 25 244 642,75 грн. Факт прострочення виконання робіт за Договором буде кваліфіковано як невиконання підрядником зобов`язань за Договором та може бути ініційоване питання стягнення банківської гарантії.

У листі № 2023-12-18/4686 від 18.12.2023 позивач повторно зазначив про необхідність продовження строку дії Договору до кінця травня 2024 року та гарантував продовження строку банківської гарантії.

Листом № ТОВВИХ-23-18390 від 19.12.2023 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для продовження строку Договору, оскільки позивач не зазначив обґрунтованих на те підстав та не надав документального підтвердження об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження.

24.01.2024 відповідач, шляхом направлення відповідного SWІFТ-повідомлення через банк бенефіціара - Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк», надіслав Акціонерному товариству «Альтбанк» вимогу за банківською гарантією № ВОС/GI2022/0467 від 15.12.2022 на суму 3 207 000,00 грн.

Листом № 23-1/402 від 31.01.2024 Акціонерне товариство «Альтбанк» повідомило позивача про сплату 31.01.2024 відповідачу коштів в розмірі 3 207 000,00 грн, у зв`язку з чим вимагало від позивача здійснити сплату регресу.

Крім того, за порушення умов Договору, а саме несвоєчасне виконання робіт (після 31.12.2023), відповідачем було направлено позивачеві низку претензій про сплату штрафу і пені, про що додатково повідомлено листом № ТОВВИХ-24-17771 від 19.11.2024.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач не використовуючи стягнуту банківську гарантію як вид забезпечення виконання зобов`язання для задоволення свого права на стягнення пені і штрафу за прострочення виконання зобов`язання зі сторони позивача ставить вимогу про додаткову сплату позивачем пені і штрафу, що на переконання позивача, є незаконним використанням такого специфічного засобу забезпечення виконання зобов`язання, як гарантія. Позивач зазначає, що відповідач прийняв виконані роботи за Договором в повному обсязі, однак з простроченням виконання, що вказує на неналежне виконання зобов`язань за Договору, тому він має право на нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань, але не на стягнення забезпечення у вигляді банківської гарантії за повне невиконання умов Договору. Відтак, за доводами позивача, факт завершення виконання робіт по Договору є підставою для повернення відповідачем суми гарантії на підставі положень статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» та статті 1212 Цивільного кодексу України.

Узагальнені доводи відповідача, який заперечує проти задоволення позовних вимог, полягають у тому, що враховуючи прострочення виконання позивачем договірних зобов`язання він правомірно отримав кошти за банківською гарантією, при цьому встановлені Законом України «Про публічні закупівлі» та Договором умови для повернення забезпечення виконання не настали, позаяк таке повернення постає в залежність від настання граничної дати оплати (підп. 10.9.6 п. 10.9 Договору), натомість такий момент не настав щодо оплати робіт за актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 за лютий 2023 року на суму 975 934,80 грн, адже має місце відкладальна обставина, передбачена п. 3.6 Договору, а саме зупинення реєстрації податкової накладної № 1 від 25.01.2023, а згодом відмова рішенням № 8490346/32843579 від 24.03.2023 в реєстрації вказаної податкової накладної. Рішення контролюючого органу оскаржено до Київського окружного адміністративного суду (справа № 320/37160/23), проте наразі, рішення у справі ще не ухвалено. Також відповідач доводить, що грошові кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, набуті останнім за наявності правової підстави, а тому їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України, а також положень Закону України «Про публічні закупівлі».

Частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України).

У пункті 4.1 Договору сторони визначили строк виконання робіт - до 31.12.2023.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що на момент закінчення встановленого у Договорі строку виконання робіт позивач роботи в повному обсязі не виконав.

Також, як встановлено судом, строк виконання робіт за Договором не було продовжено ані за домовленістю сторін, ані за рішенням суду (справа № 910/2120/24).

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник має право зазначити в оголошенні про проведення конкурентної процедури закупівлі та в тендерній документації/оголошенні про проведення спрощеної закупівлі вимоги щодо надання забезпечення тендерної пропозиції/пропозиції. У разі якщо замовник вимагає надання забезпечення тендерної пропозиції/ пропозиції, у тендерній документації/оголошенні про проведення спрощеної закупівлі повинні бути зазначені умови його надання, зокрема, розмір, строк дії та застереження щодо випадків, коли забезпечення тендерної пропозиції/пропозиції не повертається учаснику. У такому разі учасник під час подання тендерної пропозиції/пропозиції одночасно надає забезпечення тендерної пропозиції/пропозиції.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі.

З урахуванням наведених положень, відповідачем для процедури закупівлі UA-2022-11-17-011488-a, за результатами якої було укладено Договір, зазначено вимоги щодо надання учасником закупівлі банківської гарантії виконання договору.

У банківській гарантії № ВОС/GI2022/0467 від 15.12.2022 визначено її вид - забезпечення виконання договору. За змістом цієї гарантії гарант (АТ «Альтбанк») безумовно зобов`язався протягом 5 банківських днів після одержання паперового оригіналу першої письмової вимоги бенефіціара (ТОВ «Оператор ГТС України»), оформленої належним чином, сплатити останньому суму банківської гарантії без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких умов, за умови що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом (ТОВ «Інститут транспортно-енергетичних систем України») зобов`язань за Договором.

В контексті викладеного суд відхиляє доводи позивача про те, що банківською гарантією № ВОС/GI2022/0467 від 15.12.2022 було забезпечено лише виконання зобов`язань щодо виконання будівельних робіт, а відсутність факту реєстрації податкової накладної не є гарантійним випадком, оскільки відповідно до статті 25 Закону України «Про публічні закупівлі», а також згідно з умовами договору про надання гарантії № ВОС/GI2022/0467 від 15.12.2022 та умовами банківської гарантії № ВОС/GI2022/0467 від 15.12.2022, забезпечено було саме Договір.

У підпункті 10.9.1 Договору зазначено, що відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі по предмету закупівлі «Фарбування та скління (Вибірковий ремонт ізоляційного покриття за результатами КО МГ «Шебелинка-Диканька-Київ» Ду 1200 Ру 54 на дільниці км 194,720 - км 197 ,905 в межах обслуговування Лубенського ЛВУМГ)» згідно оголошення про проведення процедури закупівлі № UA-2022-11-17-011488-a, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу 17 листопада 2022 року, підрядник зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладення цього Договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 3 207 000,00 грн, що становить 5% відсотків ціни цього Договору.

Згідно з підп. 10.9.5 п. 10.9 Договору у разі невиконання (неналежного виконання) підрядником своїх зобов`язань за цим Договором замовник має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього Договору та чинним законодавством України, на умовах визначених гарантією.

Правовідносини, що виникли на підставі гарантії підпадають під правове регулювання норм § 4 глави 49 Цивільного кодексу України та глави 22 Господарського кодексу України, а також Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639 (далі - Положення), Уніфікованих правил міжнародної торгової палати для гарантій за першою вимогою 1992 року.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України).

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1 статті 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (частина 3 статті 200 Господарського кодексу України).

Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, беніфіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед беніфіціаром. Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта. Такий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2020 у справі № 904/1156/19.

Згідно із статтею 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

У пункті 9 частини 3 розділу I Положення визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Вказаним Положенням передбачено, що безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром; безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Основною із функцій гарантії, зокрема і банківської гарантії, є забезпечувальна функція, яка полягає в тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання зобов`язань принципала перед бенефіціаром.

За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Відповідно до частини 1 статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

При цьому відповідно до пункту 2 глави 4 розділу II Положення одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком - гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Отже, забезпечувальна функція банківської гарантії виявляється у відносинах між бенефіціаром та принципалом, а не між бенефіціаром та гарантом. Натомість у відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, незалежне від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Тому гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема вирішувати, чи виконав принципал грошове зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а відтак і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.

У постанові від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала, що законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплати грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.

Положення закону про те, що кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (частина 3 статті 563 Цивільного кодексу України), слугує меті ідентифікації порушення зобов`язання, а відтак, конкретизації банківської гарантії, і не вказує на обов`язок гаранта перевіряти таке порушення. Адже гарант може видати на користь одного й того ж бенефіціара декілька банківських гарантій за зверненням одного й того ж принципала у зв`язку з одним чи декількома договорами з бенефіціаром з різними умовами, що передбачають сплату за гарантіями у різних випадках.

Отже, кредитор-бенефіціар має право вимоги як за основним зобов`язанням, так і за незалежною від цього зобов`язання гарантією. Якщо він не отримає виконання за основним зобов`язанням, то, пред`явивши вимогу гаранту, отримає виконання.

Статтею 564 Цивільного кодексу України передбачено, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Відповідно до частини 1 статті 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

З урахуванням викладеного, листом № 23-1/402 від 31.01.2024 Акціонерне товариство «Альтбанк» повідомило позивача про сплату 31.01.2024 відповідачу коштів в розмірі 3 207 000,00 грн за банківською гарантією № BOC/GI2022/0467, у зв`язку з чим вимагало від позивача здійснити сплату регресу.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:

1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю;

2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону;

4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Отже, з моменту повного виконання позивачем Договору та проведення остаточних розрахунків у відповідача виникає зобов`язання щодо повернення забезпечення виконання Договору.

Як зазначила об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 якщо бенефіціар за відсутності основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням з інших підстав, є недійсним) звернеться до гаранта і отримає від нього грошову суму, то таке є набуттям майна (грошей) без достатньої правової підстави за рахунок потерпілого, оскільки за загальним правилом частини першої статті 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, то постраждалим є боржник (принципал). Він вправі звернутись до бенефіціара з вимогою про повернення принципалу коштів, сплачених гарантом, за правилами глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зважаючи на викладене, доводи відповідача про незастосовність до спірних правовідносин положень статті 1212 Цивільного кодексу України є помилковими.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем було виконано, а відповідачем прийнято роботи на загальну суму 62 365 032,17 грн.

Водночас у пункті 3.1 Договору визначено, що загальна вартість виконуваних робіт за цим Договором становить 64 140 000,00 грн.

Розбіжність між цими сумами позивач пояснює тим, що по факту поетапного актування виконаних робіт певний перелік передбачених додатком 1 до Договору робіт не виконувався за відсутності такої необхідності і не актувався; таким чином обсяги закупівлі робіт були зменшені.

Відповідач також зазначає, що розбіжність виникла внаслідок уточнення обсягів робіт, визначених у п. 8.2 додатку № 1 до Договору.

Суд враховує, що відповідно до пункту 1.3 Договору обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника. Проте, пунктом 3.2 Договору встановлено, що зміна ціни договору оформляється додатковою угодою до Договору.

Обставини справи свідчать про те, що сторони не укладали додаткову угоду щодо зменшення обсягів закупівлі, натомість 12.11.2024 підписали акт про завершення робіт за Договором від 12.11.2024, відповідно до якого позивач виконав, а відповідач прийняв роботи на суму 62 365 032,17 грн.

У цьому контексті варто зауважити, що у разі закінчення строку дії договору про закупівлю, виконання договору про закупівлю або його розірвання замовник обов`язково оприлюднює звіт про виконання договору про закупівлю (частина 9 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).

В електронній системі закупівель відсутній звіт про виконання договору про закупівлю, укладеного за результатами проведення закупівлі UA-2022-11-17-011488-a.

Також суд вважає необґрунтованими твердження позивача, що відповідач підтвердив повне виконання Договору, адже у силу частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Виконання робіт за Договором підтверджується актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт форм КБ-2в та КБ-3 відповідно.

У підп. 10.9.6 п. 10.9 Договору сторони домовились, що забезпечення виконання Договору повертається у випадках передбачених ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» за умови настання граничної дати оплати (остаточному розрахунку) згідно з умовами Договору, протягом 5 банківських днів з дня настання таких обставин. Повернення забезпечення виконання Договору здійснюється шляхом направлення відповідного листа (повідомлення) підряднику або банку-гаранту, у разі надання підрядником забезпечення виконання Договору у вигляді оригіналу банківської гарантії в паперовій формі. Повернення забезпечення виконання Договору, наданого у вигляді електронної банківської гарантії, здійснюється шляхом направлення відповідного SWІFТ-повідомлення через банк бенефіціара на адресу банка-гаранта. Моментом належного виконання зобов`язання замовника щодо повернення оригіналу гарантії є дата зазначена на відповідному супровідному листі (повідомлені) замовника.

Як встановлено судом, за результатом виконання робіт за актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 за лютий 2023 року на суму 975 934,80 грн, позивачем було складено податкову накладну № 1 від 25.01.2023, реєстрацію якої було зупинено, про що свідчить відповідна квитанція, а згодом рішенням № 8490346/32843579 від 24.03.2023 в реєстрації вказаної податкової накладної було відмовлено.

Пунктами 3.5, 3.6 Договору передбачено, що підрядник зобов`язаний надати замовнику податкову накладну (якщо підрядник є платником ПДВ), складену в електронній формі та оформлену належним чином, із зазначенням обов`язкових реквізитів, відповідно до вимог Податкового кодексу України, з дотриманням умов щодо належної реєстрації електронного підпису уповноваженої особи та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку та в строки, встановлені Податковим кодексом України. Несвоєчасне надання підрядником податкової накладної/розрахунку коригування, або її оформлення з порушеннями порядку заповнення, встановленого Податковим кодексом України, або надання податкової накладної з порушенням вимог щодо електронного підпису уповноваженої особи, яка її підписала, або не підтвердження реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, передбачені Податковим кодексом України, є відкладальною обставиною для настання обов`язку замовника щодо здійснення оплати робіт за цим Договором, до моменту одержання замовником такої податкової накладної/розрахунку коригування та одержання інформації з Єдиного реєстру податкових накладних про підтвердження факту здійснення такої реєстрації підрядником та перевірки податкової накладної/розрахунку коригування на предмет додержання вимог законодавства щодо її заповнення та підписання.

Згідно з частиною 1 статті 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Одним з ключових елементів цивільного права є автономія волі учасників цивільних відносин, а тому законодавець передбачив, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини 2, 3 статті 6 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 зазначено, що тлумачення статті 629 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін.

Таким чином між сторонами цього спору існують договірні стосунки на підставі укладеного договору, а тому відносини сторін мають договірний характер щодо, зокрема, визначення умов оплати виконаних робіт.

Отже, відповідна умова, зазначена у пункті 3.6 Договору, є обов`язковою для сторін і правомірною в розумінні статті 204 Цивільного кодексу України, оскільки у справі відсутні відомості про припинення дії згаданого пункту Договору або про визнання його недійсним у встановленому законом порядку.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 922/832/18 та від 18.08.2020 у справі № 916/3089/19.

Відтак, оскільки у Договорі сторони передбачили оплату вартості виконаних робіт за умови отримання відповідачем від позивача податкової накладної, то невиконання цієї умови, а саме відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, як слушно зауважує відповідач, є відкладальною обставиною для настання обов`язку щодо здійснення оплати робіт за цим Договором, до моменту одержання замовником такої податкової накладної/розрахунку коригування та одержання інформації з Єдиного реєстру податкових накладних про підтвердження факту здійснення такої реєстрації.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 23.01.2025 у справі № 922/3929/23.

Таким чином, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів повного виконання позивачем Договору, а також зважаючи на принцип свободи договору та презумпцію правомірності правочину, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах не настали умови для повернення відповідачем забезпечення виконання відповідно до підп. 10.9.6 п. 10.9 Договору та статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 48 105,00 грн покладаються на позивача у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.05.2025.

Суддя Т.П. Капцова