ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.05.2025 Справа№914/1385/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Б. Яворського,

розглянув заяву: Фізичної особи-підприємця Вархол Марії Любомирівни, м.Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародні технології України», м. Львів,

про забезпечення позову у порядку п. 3 ч. 1 ст. 138 ГПК України.

Без повідомлення учасників справи.

СУД ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/1385/25 за позовом Фізичної особи-підприємця Вархол Марії Любомирівни до Товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародні технології України про стягнення 320'276,67 грн заборгованості за договором №34-01-22/РЕ про надання послуг у сфері інформатизації від 05.01.2022, з яких: 307'863,00 грн основний борг, 1'452,00 грн 3% річних та 10'961,67 грн пеня.

16.05.2025 на розгляд суду Фізичною особою-підприємцем Вархол М.Л. у порядку п. 3 ч. 1 ст. 138 ГПК України подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю загальною площею 617 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Окружна, 53 і належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Міжнародні технології України» на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 14.02.2022, та забороною державним реєстраторам, нотаріусам, акредитованим суб`єктам у сфері державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов?язані з відчуженням, обтяженням, передачею в іпотеку, оренду, користування, управління чи вчинення будь-яких інших правочинів, що спрямовані на зміну або припинення речових прав щодо відчуження нежитлової будівлі. Заява обгрунтована невиконанням відповідачем зобов`язань за договором №34-01-22/РЕ про надання послуг у сфері інформатизації від 05.01.2022 у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 320?276,67 грн. Вказані обставини дають підстави заявнику вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16.05.2025 заяву про забезпечення позову передано на розгляд судді Б. Яворському.

Приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову судом оцінюється обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

За приписами п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

З викладених у позовній заяві обставин вбачається, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за надані послуги у сфері інформатизації договором на загальну суму 320'276,67 грн, з яких: 307863,00 грн основний борг, 1452,00 грн 3% річних та 10961,67 грн пеня. Позивач в заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на майно відповідача та забороною іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна. При цьому, відповідач не наводить жодних обставин в обґрунтування того, що існує ймовірність, що майно (в тому числі грошові суми, тощо), яке є у відповідача може зникнути, зменшитись, що може призвести до ускладнення виконання рішення в разі задоволення позову. Зокрема, не викладено обставин та не надано доказів, які вказують на наміри відповідача вчиняти дії безпосередньо щодо відчуження своїх активів.

Заявник не надав суду обґрунтувань та доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надав жодних доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову. Таким чином не доведено, що не накладення арешту на будівлю площею 617 м.кв та відсутність заборони вчиняти реєстраційні дії щодо даного нерухомого майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення 320'276,67 грн. Крім того, відсутні докази співмірності вартості майна, на яке просить накласти арешт позивач, із можливою сумою заборгованості.

Посилання позивача на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором та безспірність, на думку позивача, позовних вимог не є достатньою підставою для вжиття заходів до забезпечення позову, оскільки це мотивовано виключно припущенням про імовірну неможливість виконання рішення суду у даній справі, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене та зважаючи на необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, наведені позивачем доводи не є достатньо обґрунтованою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, а тому суд відмовляє в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Вархол Марії Любомирівни про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Яворський Б.І.