ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"13" травня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/172/25
Господарський суд Рівненської області у складі судді Пашкевич І.О., за участю секретаря судового засідання Ярощук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про стягнення витрат понесених по оплаті професійної правничої допомоги у справі
про стягнення заборгованості в сумі 134 978 грн. 12 коп.
учасники справи у судове засідання не з`явилися
Згідно з ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
05 березня 2025 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Рівненської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 134 978 грн. 12 коп. (з яких: 63 201 грн 60 коп. - заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період із 01.06.2023 по 25.02.2025; 71 776 грн 52 коп. - інфляційні втрати та 3 % річних за період із 17.03.2019 до 27.02.2024).
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 918/172/25 розподілено судді Войтюку В.Р.
Ухвалою від 06.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/172/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07.04.2025.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 18.03.2025 № 542/0/15-25 суддю ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Рівненської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Розпорядженням керівника апарату від 20.03.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/172/25.

20 березня 2025 року за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 918/172/25 розподілено судді Пашкевич І.О.

Ухвалою від 21.03.2025 справу № 918/172/25 прийнято до свого провадження cуддею Пашкевич І.О.

Ухвалою від 03.04.2025 залучено Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою від 07.04.2025 розгляд справи відкладено на 24.04.2025.

У судовому засіданні 24.04.2025 суд протокольною ухвалою оголосив перерву до 01.05.2025. Ухвалою від 24.04.2025 повідомлено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44", що наступне судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 01.05.2025.

Рішенням від 01.05.2025 позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з Рівненської міської ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" 62 879 грн 14 коп. основного боргу, 71 776 грн 52 коп. інфляційних втрат та 3 % річних, 2 416 грн 61 коп. судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. В решті позовних вимог про стягнення 322 грн 46 коп. основного боргу - відмовити.

06 травня 2025 року представник позивача звернувся через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути із відповідача 15 500 грн 00 коп. витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі.

Ухвалою від 08.05.2025 призначено до розгляду у судовому засіданні на 13.05.2025 заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" про стягнення витрат. Запропоновано Рівненській міській раді надати свої письмові пояснення щодо поданої заяви про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у строк до 12.05.2025 (включно).

09 травня 2025 року від Рівненської міської ради надійшли додаткові пояснення із запереченнями проти задоволення заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44".

13 травня 2025 року судом встановлено, що у судове засідання учасники справи не забезпечили явку уповноважених представників. Належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідками про доставку ухвали від 08.05.2025 до їх електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд ЄСІТС - 08.05.2025 о 17:19 год.

Як вбачається із заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" про стягнення витрат, позивач просить суд провести розгляд заяви без участі його представника. Також у додаткових поясненнях відповідач просить суд провести розгляд заяви без участі представника Рівненської міської ради.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою та з огляду на наявність вказаних заяв позивача та відповідача, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" про стягнення витрат без участі представників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44", Рівненської міської ради та Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За змістом частин 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, яка складається із витрат на оплату професійної правової (правничої) допомоги у розмірі 13 500,00 грн.

Господарський суд Рівненської області 01.05.2025 ухвалив судове рішення у даній справі, згідно з яким позовні вимоги задовольнив частково.

Заява представника позивача про стягнення витрат понесених на оплату професійної правничої допомоги у справі із доказами понесення таких витрат направлена через підсистему Електронний суд 06.05.2025, тобто в межах 5-ти денного процесуального строку, встановленого законом.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

При цьому відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, та надання цією стороною необхідних доказів або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Така заява про відшкодування (компенсацію, стягнення, розподіл) судових витрат, про намір подати докази на підтвердження витрат після ухвалення рішення в будь-якому випадку має бути подана (зроблена) до закінчення судових дебатів у справі.

При цьому перевірка поданих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом лише у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2019 у справі № 927/26/18, від 09.07.2019 у справі №922/4366/16, ухвала Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/13193/19, ухвала Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 910/16513/21).

Судом встановлено, що позивач до ухвалення рішення у справі виявив намір про подання у майбутньому доказів понесених судових витрат, а саме протягом 5 днів після ухвалення рішення у даній справі у порядку передбаченому абз. 2 ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 ГПК України, та вчинив відповідну заяву безпосередньо у позовній заяві.

Отже, стороною позивача дотримано порядок, встановлений абз. 2 ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд встановив таке.

Як вбачається із заяви, позивач просить суд стягнути на свою користь із відповідача витрати на професійну правничу допомогу, понесені при розгляді справи у розмірі 15 500 грн 00 коп.

Судом встановлено, що 20.02.2025 позивачем укладено Договір №20/02-25 "Про надання правничої (правової) допомоги" з адвокатським бюро "Валерія Шаблія".

Відповідно до розділу 3 вказаного Договору сторони погодили, що винагорода Виконавця складає 2 000,00 гривень за кожне судове засідання у справі за позовом до Рівненської міської ради про стягнення боргу по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території, інфляційних втрат та 3% річних, в якому приймає участь виконавець (представник).

Винагорода виконавця сплачується Замовником на підставі акту приймання-передачі наданих послуг та рахунку у безготівковій формі або у інший спосіб визначений чинним законодавством З країни. Сторони можуть дійти згоди, щодо оплати послуг Виконавця частинами згідно виставлених рахунків.

За результатами надання замовнику послуг виконавцем складається акт приймання-передачі наданих послуг (надалі «Акт»), що підписується представниками кожної із Сторін. В акті зазначається вид та/або обсяг наданої Виконавцем правничої (правової) допомоги. Акт надсилається Виконавцем Замовнику засобами факсимільного зв`язку або поштою, чи іншим зручним для Замовника способом.

Акт вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Замовником, останній не надав Виконавцю письмові аргументовані заперечення на Акт.

Згідно з п. 5.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 20 лютого 2026 року та підлягає автоматичній пролонгації на кожен наступний рік, якщо будь-яка із Сторін не заявить про намір розірвати Даний договір не менше ніж за 10 днів до строку закінчення дії даного Договору.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

У ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Між сторонами, на виконання п. 3.3. Договору, складено і підписано акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 05.05.2025 на суму 15 500 грн 00 коп.

Із матеріалів справи вбачається, що адвокатом на виконання умов договору про надання правової (правничої) допомоги було виконано наступне (детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) :

- попередня консультація щодо спірних відносин із Рівненською міською радою;

- вивчення документів ОСББ "Степана Бандери-44";

- вивчення судової практики з подібних правовідносин, в т.ч. з участю Рівненської міської ради;

- формування правової позиції позивача;

- підготовка позовної заяви з додатками;

- підготовка відповіді з додатками на відзив на позовну заяву;

- підготовка додаткових пояснень з урахуванням пояснень третьої особи;

- участь у судовому засіданні 01.05.2025.

Адвокатське бюро "Валерія Шаблія" виставило для Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" рахунок № 1 від 05.05.2025 на суму 15 500 грн 00 коп.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи наявні заперечення відповідача проти стягнення заявленої суми витрат на оплату послуг адвоката відповідача в розмірі 15 500 грн 00 коп. В обґрунтування заперечень Рівненська міська рада вказує, що позивачем не було направлено на адресу відповідача документів на підтвердження відповідних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином відповідач був необізнаний щодо реальної суми витрат на професійну правову допомогу понесених позивачем. Враховуючи наведене, Рівненська міська рада просить суд в задоволенні вимог про стягнення з Рівненської міської ради витрат на отриману професійну правничу допомогу у розмірі 15 500,00 грн відмовити повністю за безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява позивача та заперечення відповідача, господарський суд дійшов висновку часткове задоволення заяви позивача з огляду на наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа Гімайдуліна і інші проти України від 10.12.2009, справа Баришевський проти України від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: East/West Alliance Limited проти України від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; Ла-вентс проти Латвії від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того чи була їх сума обґрунтованою.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано сукупність доказів: договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи викладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Така правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Частинами 1-3 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина 3 ст.126 ГПК визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

При цьому відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Судом встановлено, що у цьому судовому провадженні інтереси позивача представляв адвокат Шаблій Валерій Іванович, що підтверджено Договором № 20/02-25 про надання правничої (правової) допомоги від 20.02.2025, Актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 05.05.2025 на суму 15 500 грн 00 коп; Ордером серія ВК № 1170342 від 01.05.2025 на надання правової допомоги; рахунком на оплату № 1 від 05.05.2025.

Позивачем надано усю сукупність документів, якими стверджується, що Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" адвокатським бюро "Валерія Шаблія" та безпосередньо адвокатом Валерієм Шаблієм була надана правова правнича допомога у справі № 918/172/25.

Судом встановлено, що на час розгляду справи, доказів недійсності Договору № 20/02-25 надання правничої (правової) допомоги від 20.02.2025 суду не надано.

Як встановлено судом, Адвокатське бюро та клієнт (замовник, позивач), керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, погодили між собою відповідно розмір та вартість такої допомоги у розмірі 2 000 грн 00 коп. за 1 судове засідання, а решта - на підставі акту приймання-передачі.

Згідно з ч. 6 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

У позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, яка складається із витрат на оплату професійної правової (правничої) допомоги у розмірі 13 500,00 грн.

Суд виснує, що незважаючи на те, що у позовній заяві попередньо заявлена сума судових витрат становила 13 500,00 грн, перевищення цієї суми на 2 000,00 грн є обґрунтованим, допустимим та таким, що підлягає компенсації, з огляду на наступне.

У цьому випадку, витрати у розмірі 2 000,00 грн стали необхідними у зв`язку з проведенням одного судового засідання за участю представника позивача - 01.05.2025. Суд враховує те, що на момент подання позовної заяви неможливо було достеменно передбачити кількість судових засідань, у яких доведеться брати участь представнику позивача, отже і загальний обсяг витрат на правничу допомогу.

Крім того, в орієнтовному розрахунку судових витрат, поданому разом із позовною заявою, чітко зазначено, що сума 13 500,00 грн охоплює визначення правової позиції, підготовку проєкту позову та інших процесуальних документів, тобто стосується досудового етапу надання правничої допомоги. Натомість оплата за участь у судовому засіданні у цю суму не включалася, оскільки фактична необхідність такої участі виникла вже в ході розгляду справи. Таким чином, враховуючи об`єктивні причини неповного охоплення орієнтовним розрахунком усіх витрат, їхню документальну підтвердженість, узгодженість умов договору та відповідність принципам розумності і співмірності, суд вважає за можливе відшкодувати витрати на правничу допомогу у обсязі, що перевищує орієнтовний розрахунок.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Суд зауважує, що при погодженому між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованому розмірі гонорару останній обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги, що виключає необхідність відображення інформації про понесені адвокатом витрати часу по кожному з видів робіт (наданих послуг) в детальному описі робіт (наданих послуг) чи іншому документі, що містить такий детальний опис. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 дійшла висновку про те, чи потрібно надавати суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, у разі, якщо сторони погодили оплату у фіксованій сумі.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у наведеній вище постанові зазначила таке:

"140. подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

141. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

143 ч. 3 ст. 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

144. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис".

Суд зазначає, що детальний опис робіт, який відображений в актах приймання-передачі наданих послуг містить перелік послуг, які надані адвокатським об`єднанням для відповідача. Із актів чітко вбачається, яка саме правова правнича допомога була надана позивачу у справі № 918/172/25, вбачається, що вона прийнята без зауважень і замовник підтверджує отримання усіх послуг у повному обсязі, які вказані у Актах.

Щодо доводів відповідача про те, що у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити з підстав ненаправлення останнім відповідних підтверджуючих документів на адресу відповідача, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача про ухвалення додаткового рішення (вх. № 2363/25 від 07.05.2025) була направлена як до суду, так і до Рівненської міської ради через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС). Разом із вказаною заявою позивачем були подані відповідні докази на підтвердження понесених витрат, а саме: Договір № 20/02-25 про надання правничої (правової) допомоги від 20.02.2025, Акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 05.05.2025 на суму 15 500 грн 00 коп., Ордер серії ВК № 1170342 від 01.05.2025 на надання правової допомоги, рахунок на оплату № 1 від 05.05.2025.

Усі зазначені документи були успішно доставлені до електронного кабінету відповідача в ЄСІТС 06.05.2025 о 17:51 год., що підтверджується квитанцією № 3379703 про доставку до зареєстрованого електронного кабінету користувача.

Таким чином, відповідач був належним чином обізнаний про зміст заяви позивача та доданих до неї доказів, мав доступ до них та реальну можливість надати свої заперечення.

З огляду на викладене, твердження відповідача про начебто відсутність ознайомлення з відповідними документами є безпідставним і не може бути врахованим судом як обґрунтована підстава для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Процесуальним законом від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, навіть без обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №823/2638/18 та від 09.07.2019 у справі №923/726/18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

Судом встановлено, що адвокатом підтверджено розмір наданої правової допомоги клієнту (позивачу) на суму 15 500 грн 00 коп.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені позивачем у справі відповідають таким критеріям як дійсність, обґрунтованість та розумність, співмірність до ціни позову, а також зі складністю справи.

Спір у даній справі є майновим, що виник у зв`язку із несплатою відповідачем внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період із 01.06.2023 по 25.02.2025. Справа розглядалася у спрощеному позовному провадженні у зв`язку із ціною позову (134 978 грн. 12 коп). Розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних пов`язані з тим, що відповідачем прострочено оплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території за попередні періоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зробила висновок, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (п.146).

Суд зауважує, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, відповідач у своїх запереченнях на дану заяву не наводив обґрунтувань щодо заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу та не просив їх зменшити.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову.

Суд виснує, що аргументи відповідача про необхідність відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу є безпідставними.

Надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, зокрема, критеріям розумності, враховуючи заперечення відповідача, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є покладення всього розміру витрат (пропорційно задоволеним позовним вимогам) на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем, на відповідача.

Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Згідно з ст. ст. 126, 129 ГПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.

Таким чином, оскільки позовні вимоги підлягали частковому задоволенню, враховуючи, що суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у загальному розмірі 134 655 грн 66 коп. із заявлених 134 978 грн 12 коп, то підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача 15 462 грн 97 коп. витрат на професійну (правничу) допомогу, що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак у решті витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 37 грн 03 коп. суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 202, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" про стягнення витрат понесених по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/172/25 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Рівненської міської ради (вул. Соборна, 12А, м. Рівне, Рівненська обл., Рівненський р-н, 33028, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" (33014, Рівненська обл., Рівненський р-н, м. Рівне, вул. Степана Бандери, 44, ) 15 462 (п`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят дві) грн 97 коп. витрат на професійну (правничу) допомогу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. У стягненні решти витрат на професійну (правничу) допомогу у розмірі 37 грн 03 коп. - відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Повне додаткове рішення складене та підписане "15" травня 2025 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич