ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р. Справа№ 910/4672/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Тищенко А.І.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 23.04.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2024

у справі №910/4672/24 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 420 900,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" (далі-позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі-відповідач) про стягнення 420 900,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідач безпідставно отримав грошові кошти в розмірі 420 900,00 грн в якості оплати за гарантією, за відсутності настання гарантійного випадку.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Судове рішення мотивовано тим, що перерахування банком на користь замовника коштів у сумі 402 900,00 грн відбулось у зв`язку з настанням гарантійного випадку, на підставі домовленостей, передбачених договором та гарантією, тому підстави для стягнення цих коштів з відповідача, на підставі статті 1212 ЦК України, відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 28.06.2024 у справі №910/4672/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є необгрунтованим, ухваленим місцевим судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому скаржник стверджував, що:

- судом не було зазначено, чому саме було відхилено сертифікат № 3200-24-0182, а посилання на відповідні пункти договору не дають змоги встановити це;

- жоден пункт договору не вимагає надання відповідного сертифікату разом з повідомленням про настання про форс-мажорні обставини;

- судом залишено поза увагою те, що SWIFT-вимога відповідача не відповідає вимогам законодавства.

Також апелянт зазначив, що в силу положень п. 1 ч. 2 статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" з моменту прийняття виконаних робіт припинилась підстава для подальшого забезпечення виконання зобов`язання гарантією. Така позиція в аналогічному спорі викладена у постанові Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2024 по справі №910/19587/23.

Повне виконання робіт підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт №2 за липень 2024 року, Акт вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт до Акту приймання виконаних будівельних робіт №2 за липень 2024 року, Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2024 р, які долучені до апеляційної скарги.

Узагальнені доводи та заперечення сторін

13.08.2024 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Узагальнені доводи відзиву відповідача зводяться до того, що:

- враховуючи фактичне невиконання робіт протягом періоду дії договору, замовник правомірно отримав суму забезпечення виконання договору за рахунок банківської гарантії № 30779 від 10.01.2023 на суму 420 900,00 грн;

- позивач повідомив відповідача про настання обставин непереборної сили листом від 16.05.2023 фактично покликаючись до обставин, які засвідчено сертифікатом №3200-24-0182 від 29.01.2024, тобто із порушенням визначеного п. 8.2. Договору десятиденного строку, а тому, в силу п. 8.3. Договору, втратив право покликатись до таких обставин як підстави, яка звільняє від відповідальності за порушення умов договору.

Також відповідач заперечив твердження апелянта про те, що на підставі п. 1 ч. 2 ст.27 Закону України "Про публічні закупівлі" з моменту прийняття виконаних робіт припинилась підстава для подальшого забезпечення виконання зобов`язання гарантією, оскільки зазначене не було підставою позову та на момент звернення позивача до суду мало місце неналежне виконання умов договору, що, як вбачається зі змісту Гарантії, є підставою для її виконання. З фактом виконання Договору факт його неналежного виконання не зник.

30.08.2024 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій останній заперечив доводи відповідача наведені у відзиві та підтримав свою позицію наведену в апеляційній скарзі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги, заяв та клопотань

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2024 апеляційну скаргу у справі №910/4672/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Кравчук Г.А., судді: Тарасенко К.В., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

29.07.2024 матеріали справи №910/4672/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 у справі № 910/4672/24. Судове засідання призначено на 27.08.2024.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці з 26.08.2024 по 30.08.2024 включно, судове засідання призначене на 27.08.2024 не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2024 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 у справі №910/4672/24 призначено на 12.11.2024.

Судове засідання призначене на 12.11.2024 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кравчука Г.А.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2024, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кравчука Г.А., призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/4672/24.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 12.11.2024, справу №910/4672/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тарасенко К.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 у справі № 910/4672/24 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Коробенко Г.П., судді: Тищенко А.І., Тарасенко К.В. Розгляд апеляційної скарги призначено на 21.01.2025.

20.01.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

Судове засідання призначене на 21.01.2025 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/4672/24.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21.01.2025, справу №910/4672/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 колегія суддів постановила здійснювати розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 у справі № 910/4672/24 спочатку колегією суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючий, доповідач), Тищенко А.І., Кравчук Г.А., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2025. Розгляд апеляційної скарги призначено на 20.02.2025.

17.02.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

У судовому засіданні 20.02.2025 оголошено перерву на 13.03.2025.

25.02.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення у справі та заява про поновлення процесуального строку на подання додаткових доказів, а саме: акта приймання виконаних будівельних робіт №2 за липень 2024 року; акта вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт до акту приймання виконаних будівельних робіт №2 за липень 2024 року; довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2024 р.; акта про завершення робіт від 10.07.2024 року до Договору № від 19.01.2023 р.

З огляду на те, що позивач був позбавлений можливості подати відповідні докази під час розгляду справи в суді першої інстанції, через їх відсутність, суд апеляційної інстанції долучає зазначені докази до матеріалів справи.

13.03.2025 через канцелярію суду відповідачем подано клопотання про залишення без розгляду та не врахування при розгляді апеляційної скарги додаткових пояснень апелянта від 20.01.2025, від 14.02.2025 та від 24.02.2025, а також відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

У судових засіданнях оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 23.04.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 23.04.2025 з`явились представники позивача та відповідача, які надали пояснення по справі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

19 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" (далі - Підрядник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Замовник, Відповідач) укладено Договір № (далі - Договір), відповідно до якого Підрядник за завданням Замовника, відповідно до умов цього Договору, зобов`язується на свій ризик надати послуги: Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрат газу ГРС Оратів), відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які, з урахуванням частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (зі змінами та доповненнями), норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, далі іменуються - Роботи), а Замовник - прийняти та оплатити такі Роботи відповідно до умов цього Договору (п. 1.1. договору).

Графіком визначено, що Роботи мають бути виконані в 3 етапи та у такі строки: строк обстеження, розробки, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації (перший етап) визначено не пізніше 120 календарних днів з дати укладання Договору, тобто не пізніше 19.05.2023; строк виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, виконання будівельно-монтажних та електромонтажних робіт (другий етап) становив 300 календарних днів з дати укладання Договору, тобто не пізніше 15.11.2023; строк завершення пусконалагоджувальних робіт (третій етап) мали бути проведені не пізніше 365 календарних днів з дати укладання Договору, тобто не пізніше 19.01.2024.

Відповідно до пункту 4.1 договору Підрядник зобов`язується виконати Роботи протягом 365 календарних днів з дати укладання цього Договору з обов`язковим дотриманням погодженого із Замовником Графіку виконання робіт (Додаток №3), що додається до цього Договору та є невід`ємною його частиною.

Пунктом 4.3. договору визначено, що датою закінчення викопаних Підрядником Робіт вважається дата їх прийняття Замовником в порядку, передбаченому Розділом 5 цього Договору.

Виконання Робіт може бути закінчено Підрядником достроково за умови письмової згоди Замовника. Акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт, відповідно до пунктів 3.3. та 5.2. Договору, готує Підрядник за формами КБ-2в і надає його Замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця.

Разом з актом приймання виконаних робіт Підрядник надає Замовнику повний комплект виконавчої документації за звітний період, оформленої належним чином. відповідно до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва. Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів перевіряє достовірність отриманих акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт в частині фактично виконаних Робіт, їх відповідність показникам якості. комплектність виконавчої документації, та, у разі відсутності явних недоліків, підписує його в рамках цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання.

Вартість виконуваних Підрядником за Договором Робіт, враховуючи додаткову угоду №1 від 30.11.2023 до Договору, складає 8 244 981.35 грн з ПДВ.

Термін дії Договору, визначено п. 11.1. Договору, відповідно до якого Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами і діє 395 календарних днів, тобто до 18.02.2024.

В частині гарантійних зобов`язань Договір діє до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків -- до їх повного виконання. При цьому, закінчення терміну дії цього Договору не звільняє Сторони від виконання обов`язків, взятих на себе за цим Договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Відповідно до пункту 10.9.1 Договору відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі по предмету закупівлі "Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Оратів)" оголошення №UA2022-12-14-04312-a, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу 14 грудня 2022 року, Підрядник зобов`язується надати Замовнику не пізніше дати укладення цього Договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію (надалі - Гарантія) на суму 420 900,00 грн. (чотириста двадцять тисяч дев`ятсот гривень 00 коп.), що становить 5% відсотків ціни цього Договору. Термін дії Гарантії - до " 26" березня 2024 року включно (п.10.9.3. Договору).

10.01.2023 року, на виконання вимог п. 10.9.1 Договору, Позивачем (Принципалом) укладено з АТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ГЛОБУС" (Банк-Гарант) Договір про надання гарантії №30779/ЮГ-23, відповідно до якого Банк-Гарант за дорученням Принципала надає на користь ТОВ "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" забезпечення виконання договору на суму 420 900,00 грн. (чотириста двадцять тисяч дев`ятсот гривень 00 копійок). За умовами Договору про надання гарантії №30779/ЮГ-23 від 10.01.2023 року, гарантія є безумовною, безвідкличною.

На адресу позивача надійшов Лист Вих. №1-789 від 27.02.2024 від АТ "Комперційний Банк "ГЛОБУС", яким він повідомив, що до АТ "КБ "ГЛОБУС" надійшла вимога (SWIFT-повідомлення, отримане 26.02.2024 р.) про сплату грошової суми за Банківською гарантією №30779 від 10 січня 2023 року, що була надана на користь ТОВ "Оператор ГТС України", , в розмірі 420 900,00 грн.

Згідно Платіжної інструкції кредитового переказу коштів №11968 від 05.03.2024 року Гарант здійснив перерахування суми гарантійного платежу на користь Бенефіціара.

Позивач згідно п. 6.3 Договору про надання гарантії зобов`язався у випадку здійснення Банком-Гарантом Гарантійного платежу по Гарантії відшкодувати Банку Гаранту суму Гарантійного платежу не пізніше одинадцятого робочого дня з дати його здійснення Банком-Гарантом, та проценти за фактичний термін користування грошовими коштами. Відтак, внаслідок дій відповідача позивач набув обов`язку відшкодувати Банку Гаранту суму Гарантійного платежу у розмірі 420 900,00 грн.

Позивач сплатив на користь Банка-Гаранта суму Гарантійного платежу, що підтверджується платіжною інструкцією №11968 від 05.03.2024 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що відповідач реалізував своє право, яке передбачене п. 10.9.5 Договору без достатніх правових підстав, та будучи достовірно обізнаним про наявність обставин непереборної сили.

В обґрунтування позову позивач посилається на дію форс-мажорних обставин при виконанні договору № від 19.01.2023. На підтвердження чого позивачем надано сертифікат № 3200-24-0182 про форс-мажорні обставини за №43/03.23 від 29.01.2023, виданий Київською обласною торгово-промисловою палатою.

Таким чином, спір у справі виник у зв`язку із тим, що, на переконання позивача, підстави для виплати суми гарантії були відсутні, а відтак кошти у сумі 420 900,00 грн підлягають стягненню з відповідача на підставі приписів ст. 1212 ЦК України, як безпідставно набуте відповідачем майном за рахунок позивача.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на те, що ТОВ "Газойлтехнопайп" при поданні своєї тендерної пропозиції вже після початку повномасштабної збройної агресії РФ проти України та вже під час дії воєнного стану було в повному обсязі ознайомлено з вимогами чинного законодавства та вимогами Тендерної документації по процедурі закупівлі UA-2022-12-14-04312-а, а тому в повному обсязі усвідомлювало (у випадку перемоги в процедурі закупівлі) необхідність виконання робіт у строки, передбачені умовами договору, та можливість виникнення різноманітних перепон, пов`язаних із воєнним станом в Україні. Відповідач зазначив, що позивачем проігноровано вимоги п. 8.2. договору щодо строку інформування про настання для нього обставин непереборної сили, а також проігноровано вимогу щодо надання сертифікату саме Торгово-промислової палати України.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів сторін

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані сторонами пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Частинами першою статті 563 ЦК України унормовано, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Як передбачено частиною другою статті 564 ЦК України, гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Відповідно до частини першої статті 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 17.05.2024 у справі №910/17772/20 дійшла висновку, що кредитор-бенефіціар має право вимоги як за основним зобов`язанням, так і за незалежною від цього зобов`язання гарантією. Якщо він не отримає виконання за основним зобов`язанням, то, пред`явивши вимогу гаранту, отримає виконання. Якщо ж бенефіціар за відсутності основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням з інших підстав, є недійсним) звернеться до гаранта і отримає від нього грошову суму, то таке є набуттям майна (грошей) без достатньої правової підстави за рахунок потерпілого, оскільки за загальним правилом частини першої статті 569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, то постраждалим є боржник (принципал). Він вправі звернутись до бенефіціара з вимогою про повернення принципалу коштів, сплачених гарантом, за правилами глави 83 "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" ЦК України.

Таким чином, для вирішення спору сторін по суті слід встановити, чи були порушені позивачем умови договору, зокрема, в частині своєчасного виконання робіт.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У відповідності до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно Графіку виконання робіт по об`єкту (додаток № 3 до договору) кінцевим строком виконання І етапу робіт було до 19.05.2023; ІІ етапу - до 15.11.2023; ІІІ етапу - до 19.01.2024.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що, фактично станом на 19.02.2024 (після завершення терміну дії Договору) Підрядником не було виконано свої зобов`язання за договором, про що свідчить факт відсутності Актів виконаних робіт до моменту отримання Замовником суми банківської гарантії.

Перший акт приймання виконаних будівельних робіт за договором (з актом вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт) датовано лише 05.03.2024.

Отже, ТОВ "Газойлтехнопайп" (Підрядник), у зв`язку із порушенням строків виконання Робіт, допустив неналежне виконання робіт за Договором, у зв`язку з чим Банком-Гарантом було сплачено на користь відповідача грошову суму за Банківською гарантією №30779 від 10.01.2023 в розмірі 420 900,00 грн.

Так, пунктом 9.5 договору визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) Підрядником своїх зобов`язань за цим Договором Замовник має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього Договору та чинним законодавством України, на умовах визначених Гарантією.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо неможливості своєчасно здійснити виконання взятих на себе зобов`язань за договором, позивач посилається на те, що право відповідача на звернення до Банку-Гаранта із вимогою про сплату гарантійного платежу не виникло з огляду на положення пункту 8.1 договору, за яким жодна зі сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких умов у разi настання надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань.

Так, позивач зазначає, що не мав можливості виконати роботи у визначений графіком термін внаслідок настання форс-мажорних обставин, а саме ракетних обстрілів енергетичної інфраструктури та аварійного відключення електроенергії.

Розділом 8 договору визначено, що жодна зі сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких умов у разі настання надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військовi дiї, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропрiацiя, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквiзицiя, громадська демонстрацiя, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентованi умовами вiдповiдних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемiя, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повiнь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За умовами п. 8.2. договору сторони протягом 10 (десяти) календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс - мажора) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс - мажора) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі сторін про неможливість виконання прийнятих за даним договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово-промислової палати України, позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звiльняє вiд відповідальності за невиконання зобов`язань (п. 8.3. договору).

Пунктом 8.4. договору сторони дійшли згоди, що при настані обставин непереборної сили виконання зобов`язань за цим договором продовжується на строк, відповідний строку дії вказаних обставин. Якщо обставини непереборної сили безперервно триватимуть понад 90 (дев`яносто) календарних днів, то кожна з сторін матиме право в односторонньому порядку розірвати ніж за 20 (двадцять) календарних днів до очікуваної дати розірвання.

Суд зазначає, що згідно статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частини 1 статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Узагальнюючими обставинами непереборної сили є їх об`єктивна і абсолютна дія, яка розповсюджується на невизначене коло осіб та неможливість передбачення та відвернення цих обставин. До таких обставин відносяться перш за все природні та техногенні явища катастрофічного характеру (землетрус, повінь, пожежі тощо), а також соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо).

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (пункт 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).

Частиною 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Виходячи з аналізу статті 218 Господарського кодексу України звільнення сторони від відповідальності у разі настання обставин непереборної сили (форс-мажору) відбувається за умови, якщо дані обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання договірних зобов`язань.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Так, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 та від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і під час їх виникнення сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Також доведення наявності обставин непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності обставин непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17.

Також Верховний Суд у своїй практиці неодноразово підкреслював, що сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом існування таких обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не зобов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат Торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та в сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18). Адже визнання сертифіката Торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Наразі, введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Натомість позивачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із відповідачем, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання позивачем своїх зобов`язань за договором від 19.01.2023 №.

Щодо сертифікату №3200-24-0182 про форс-мажорні обставини за №43/03.23 від 29.01.2023, виданий Київською обласною торгово-промисловою палатою, суд відзначає, що оголошення форс-мажору має здійснюватися в порядку, передбаченому умовами договору, а саме відповідно до пункту 8.2. договору від 19.01.2023, яким визначено, що сторони протягом 10 (десяти) календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс - мажора) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс - мажора) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України.

Разом з цим, докази повідомлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" відповідача про настання форс-мажорних обставин у строк визначений умовами договору матеріали справи не містять та позивачем суду не надано.

Окрім того, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Газойлтехнопайп" звертаючись до ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" з листом №454, яким повідомило про настання форс-мажорних обставин, не надало до вказано листа сертифікату, яким би засвідчувало факт настання форс-мажорних обставин.

При цьому твердження апелянта, наведені в апеляційній скарзі стосовно відсутності погодженого сторонами обов`язку надання відповідного сертифікату разом з повідомлення про настання форс-мажорних обставин, колегія суддів відхиляє, оскільки умовами пункту 8.2. договору від 19.01.2023 чітко визначено, що повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс - мажора) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України.

До того ж колегією суддів враховано, що договір № від 19.01.2023 був укладений сторонами в період дії воєнного стану, отже при його підписанні сторони розуміли всі можливі ризики для своєї господарської діяльності і мали враховувати їх у своїх роботі.

Отже, враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку щодо доказової необґрунтованості посилань позивача на відсутність факту настання гарантійного випадку з огляду на відсутність прострочення Товариством з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" зобов`язань за договором про закупівлю послуг №№ від 19.01.2023 у зв`язку з настанням обставин непереборної сили.

За таких обставин, враховуючи настання гарантійного випадку, місцевий суд дійшов правильного висновку, що у позивача виник обов`язок зі сплати гарантійних зобов`язань.

Отже, перерахування банком на користь замовника коштів у сумі 402 900,00 грн відбулось у зв`язку з настанням гарантійного випадку, на підставі домовленостей, передбачених договором та гарантією, тому підстави для стягнення цих коштів з відповідача, на підставі статті 1212 ЦК України, відсутні.

Стосовно представлених суду апеляційної інстанції доказів, що не були подані в суді першої інстанції, з огляду на їх відсутність, як то: акт приймання виконаних будівельних робіт №2 за липень 2024 року; акт вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт до акту приймання виконаних будівельних робіт №2 за липень 2024 року; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2024 р.; акт про завершення робіт від 10.07.2024 року до договору № від 19.01.2023 р., які за доводами апелянта підтверджують факт виконання робіт за договором №№ від 19.01.2023, колегія суддів зазначає таке.

Верховним Судом у постанові від 22.07.2021 у справі №910/18389/20 роз?яснено, що зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

ВС підкреслив, що особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред?явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Так, судом встановлено, що в обґрунтування своєї правової позиції на стадії апеляційного провадження, позивач, серед іншого посилається на норми пункту 1 частини другої статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі", яким визначено, що замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю. Таким чином, апелянт стверджує, що має місце наявність безпосереднього зв`язку між виконанням позивачем своїх зобов`язань, як підрядника щодо виконання робіт, проте з порушенням строків визначених змістом зобов`язання та правом на повернення суми забезпечення виконання договору після виконання всього обсягу робіт.

Колегія суддів констатує, що подана позивачем позовна заява в суді першої інстанції ґрунтувалась на відсутності факту порушення з його боку зобов?язань за договором № від 19.01.2023 (безпідставно набуте за рахунок потерпілої особи майно, ст. 1212 ЦК України), а не на факті виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю (п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі"). Більше того, на момент ухвалення місцевим судом рішення від 28.06.2024 договір № ще виконувався, що не заперечено сторонами та про що свідчить наданий позивачем акт про завершення виконання робіт, який датовано 10.07.2024.

Отже, така підстава позову, як виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю не існувала на момент ухвалення оскаржуваного рішення, а тому не могла бути врахована судом першої інстанції. Не могла така обставина бути врахована і з процесуальних підстав, оскільки зміна предмету або підстав позову, відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України, допускається до закінчення підготовчого засідання, або у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. При цьому, зміна предмету або підстав позову здійснюється шляхом подання письмової заяви, яку не було подано позивачем в суді першої інстанції.

Зважаючи на викладене, зміна підстав позову на стадії апеляційного провадження законом не передбачена, а відтак, доводи апелянта на яких ґрунтується апеляційна скарга стосовно повного виконання його зобов`язань за договором від 19.01.2023 після ухвалення рішення судом першої інстанції від 28.06.2024, відхиляються апеляційним судом.

Щодо доцільності посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду викладені в постанові від 21.02.2020 у справі №910/4460/19, від 14.01.2019 у справі №910/3777/18, висновки Північного апеляційного господарського суду викладені в постанові від 04.07.2024 у справі №910/19587/23 та від 27.01.2025 у справі №910/11354/24 в контексті регулювання норм п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі", колегія суддів зазначає, що такі висновки не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки зроблені за інших, ніж у цій справі, обставин та доказів. Позаяк в межах справ, на які посилається апелянт, підстави позову не змінювались в процесі розгляду цих справ судами всіх інстанцій, натомість в межах даної справи докази виконання договірних зобов`язань були надані позивачем лише в суді апеляційної інстанції.

Решта викладених в апеляційній скарзі аргументів не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони зводяться виключно до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, та не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп".

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 28.06.2024 відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 у справі №910/4672/24 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп".

Матеріали справи №910/4672/24 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 19.05.2025 після виходу судді Тищенко А.І. з відпустки

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

А.І. Тищенко