ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

19.05.2025м. Дніпро№ 904/2465/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Євстигнеєва Н.М., розглянувши заяву: Фізичної особи-підприємця Аскерової Марії Козьмінівни, м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Чучман Василя Андрійовича, м. Підгородне Дніпропетровської області

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 30 000,00грн

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Дніпропетровської області 15.05.2025 надійшла заява Фізичної особи-підприємця Аскерової Марії Козьмінівни про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Чучман Василя Андрійовича заборгованості у сумі 30 000,00грн.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані Фізичною особою-підприємцем Аскровою Марією Козьмінівною докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

За приписами частини другої статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Відповідно до статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

За положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Частиною першою статті 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу (п. 1); заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу (п. 3).

Пунктами 3 та 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Відтак, заявлені вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Як встановлено судом, до заяви про видачу судового наказу ФОП Аскеровою М.К. не додано договору поставки, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявлена до стягнення заборгованість виникла внаслідок не поставки товару на підставі виставленого рахунку, тобто, у зв`язку із невиконанням зобов`язань за договором, укладеним в усній формі, тобто у спрощений спосіб.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про невідповідність поданої заяви вимогам статей 148, 150 ГПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 8 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

До того ж, суд звертає увагу на те, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись ст. 12, 147-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити Фізичній особі-підприємцю Аскеровій Марії Козьмінівни в задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Чучман Василя Андрійовича заборгованості у розмірі 30 000,00грн.

Ухвала набирає законної сили - 19.05.2025 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.М. Євстигнеєва