ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 Справа № 914/477/25

За позовною заявою: Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі

Позивача-1: Департаменту агропромислового розвитку Львівської обласної державної (військової) адміністрації, м.Львів

Позивача-2: Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі,м.Львів

до відповідача-1: Фермерського господарства Гал Агро Груп, с.Великі Дідушичі Львівської області

до відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Симонуцької Мирослави Дмитрівни, с.Великі Дідушичі Львівської області

про солідарне стягнення 149000,00 грн основної заборгованості, 12147,76 грн відсотків за користування кредитом, 7634,78 інфляційних втрат, 2082,20 3%річних за порушення умов договору №16-06-19 від 21.06.2019 про надання пільгового кредиту на реалізацію бізнес-плану Покращення матеріально-технічної бази ФГ Гал Агро Груп

Суддя Ділай У.І.

Секретар Ю.І.Кохановська

За участі представників:

Від прокуратури: Г.С.Слиш - прокурор

Від позивача-1: О.Б. Гриб представник

Від позивача-2: Т.І.Равлюк представник

Від відповідача-1: не з`явився

Від відповідача-2: не з`явився

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025, справу №914/477/25 призначено для розгляду судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 03.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без участі представників сторін. Зобов`язано відповідача у строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати письмовий відзив (заперечення) на позовну заяву із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення.

11.03.2025 від прокуратури до суду надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за участі прокурора.

Ухвалою від 13.03.2025 призначено судове засідання на 01.04.2025.

Ухвалами від 01.04.2025 та від 29.04.2025 розгляд справи відкладено.

13.05.2025 від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення.

Представники прокуратури та позивачів в судовому засіданні 13.05.2025 підтримав позов, з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

Відповідач та третя особа в судове засідання 13.05.2025 явку повноважних представників не забезпечили.

Про розгляд справи відповідач належним чином повідомлений за адресою, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та позові.

Відповідач протягом розгляду справи не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву та надання доказів в порядку статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, господарським судом виконані всі можливі заходи щодо сповіщення відповідача про час та місце судового засідання.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України - суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Строк вирішення спору завершився 03.05.2025. Відтак, в суду відсутні підстави для подальшого відкладення розгляду справи поза межами строку, встановленого для вирішення спору у спрощеному позовному провадженні.

У зв`язку з тим, що відповідач не використав наданого законом права на подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін і неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Стрийською окружною прокуратурою при виконанні повноважень за результатами проведеного вивчення стану державного кредитування, отримання фінансових допомог та позик, наданих за державними та місцевими програмами, а також укладених угод виявлено окремі порушення..

Так, Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з урахуванням рішення Львівської обласної ради від 12.01.2016 № 47 «Про обласний бюджет Львівської області на 2016 рік», рішенням Львівської обласної ради від 01.03.2016 за № 106 затверджено Комплексну програму підтримки та розвитку агропромислового виробництва у Львівській області на 2016-2020 роки.

Комплексна програма спрямована на виконання Державної стратегії регіонального розвитку на період до 2020, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 385.

Відповідно до п. 4.2 цієї Програми надається фінансова підтримка суб`єктів господарювання агропромислового комплексу, сільськогосподарських кооперативів, фізичних осіб на зворотній основі у вигляді пільгових кредитів на реалізацію бізнес-планів.

21.06.20І19 між Фондом та Фермерським господарством «Гал Агро Груп»| (далі - позичальник, відповідач) укладено договір №16-06-19 про надання пільгового кредиту на реалізацію бізнес-плану «Покращення матеріально- технічної бази ФГ «Гал Агро Груп».

Відповідно до п. 1.1 Фондом підтримки на підставі рішення Конкурсної комісії №3 від 18.06.2019 надано відповідачу, позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, платності та цільового використання кредит у сумі 150 000 грн, під 5 відсотків річних від отриманої суми кредиту, терміном на 2 роки, з відтермінуванням повернення кредитних коштів на 2 роки з дати їх отримання. Повернення кредитних коштів здійснюється згідно з Додатком до вищевказаного кредитного договору.

На забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати нарахованих відсотків, а також можливих штрафних санкцій між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ФОП Симонуцькою Мирославою Дмитрівною укладено договір поруки від 27.06.2019 про зобов`язання поручителя відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань Фермерського господарства «Гал Агро Груп», що виникли із договору про надання пільгового кредиту на реалізацію бізнес плану «Покращення матеріально-технічної бази ФГ «Гал Агро Груп» №16-06-19 від 21.06.2019 у сумі 150000 грн.

Відповідно до п.1.3 договору поруки від 27.06.2019, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, за всіма зобов`язаннями останнього за кредитним договором (відповідальність поручителя та позичальника є солідарною), в тому числі як по сплаті основного боргу за кредитом, в розмірі не поверненої в термін суми кредиту, відсотків за користування кредитом, так і по сплаті неустойки у вигляді пені, штрафів, передбачених кредитним договором, збитків кредитора внаслідок невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, а також будь-яких інших платежів, передбачених кредитним договором, усім своїм майном і засобами, на які може бути звернене стягнення відповідно до чинного законодавства України.

Фонд виконав умови договору перерахувавши відповідачу кошти в сумі 150000 грн. На підтвердження долучено копію платіжного доручення №25 від 05.07.2019.

Відповідно до п. 3.3.5 договору позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі кредит та сплатити відсотки за користування ним у терміни, передбачені графіком погашення кредиту (додаток до кредитного договору), який є невід`ємною частиною цього договору.

За твердженням прокуратури, позичальник зобов`язався повертати кредит щоквартально однаковими платежами по 18750,00 грн, починаючи з III кварталу 2020 року до II кварталу 2022 року включно.

Згідно з п.6.1 договору, він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і є дійсним до моменту його остаточного виконання.

Як зазначено в позові ФГ «Гал Агро Груп» не виконало належним чином зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 149000,00 грн - тіло кредиту, 12147,76 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

У порядку досудового врегулювання спору позивачем-2 направлено відповідачу вимоги від 19.07.2023 № 63/07-23/01, від 18.10.2023 №88/10-23/14, від 24.10.2024 №82/10-24/21, які останнім залишені без відповіді та задоволення.

Спір виник внаслідок невиконання відповідачем взятих зобов`язань. Відтак, прокуратура подала позов до відповідача про стягнення 149000,00 грн - тіло кредиту та 12147,76 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Крім того, керуючись положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) прокуратура нарахувала 7634, 78 грн інфляційних втрат та 2085,20 грн 3% річних.

В обґрунтуванні наявності підстав для представництва та необхідність захисту інтересів держави прокуратура зазначила, що неповернення відповідачем кредитних коштів тягне невиконання дохідної частини Державного бюджету України, що не дає можливості скористатися державною підтримкою іншим підприємствам агропромислового комплексу й це завдає шкоди економічним інтересам держави. Вказаний факт не може залишатися без реагування органів прокуратури.

Разом з тим, прокуратура повідомила, що Фонду було відомо про порушення його прав, натомість останній обмежився лише вимогами на адресу відповідача від 19.07.2023 № 63/07-23/01, від 18.10.2023 №88/10-23/14, від 24.10.2024 №82/10- 24/21 та не вжив ефективних заходів для захисту свого порушеного права, зокрема, позову до суду не пред`явлено.

У запитах окружної прокуратури 03.01.2025 за №14.57/05-42-98 вих-25 на адресу до позивача-1 прокуратура просила надати інформацію про причини невжиття заходів для стягнення заборгованості з Фермерського господарства «Гал Агро Груп». У відповідь позивач-1 повідомив, що на запити Департаменту №17-493/0/2-24 від 11.09.2024 та №17-585/0/2-24 від 07.11.2024 щодо проведеної претензійно-позовної роботи, Фонд відповіді на адресу Департаменту не надав. Крім того, Департамент зазначив, що не заперечує щодо представництва інтересів держави в суді органами прокуратури.

Зважаючи на наведене, прокуратура зазначає про наявність підстав для застосування прокурором положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» для представництва інтересів держави в суді в особі зазначеної державної бюджетної установи.

Відповідач не заперечив проти позову, відзиву на позов не подав.

Третя особа вважає, що позов слід залишити без розгляду, оскільки прокурором не обґрунтовано та не надано докази щодо підставності визнання позивачем-1 Департамент агропромислового розвитку Львівської обласної державної(військової) адміністрації.

Також третя особа звернула увагу, що прокурором долучено лист від 14.02.2025 за № 14.57/05-42-1408вих-25, адресований Департаменту агропромислового розвитку Львівської обласної державної (військової) адміністрації на виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», в якому позивача-1 повідомлено, що прокурором буле пред`явлено в Господарський суд Львівської області позов в інтересах держави.

Прокурором до матеріалів справи в підтвердження дотримання вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» долучено аналогічний лист від 14.02.2025 адресований на адресу Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі.

В той же час прокурором не надано доказів наслання та отримання вказаних листів - повідомлень Департаменту агропромислового розвитку Львівської обласної державної (військової) адміністрації та Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі.

В матеріалах справи відсутні відповіді за результатом розгляду вказаних повідомлень.

За твердженням третьої особи прокурором зареєстровано листи-повідомлення від 14.02.2025 та не має підтвердження про отримання вказаних листів Департаментом та Фондом. Відтак, не дочекавшись відповіді за результатами їх розгляду, прокурором вже 18.02.2025 заявлено позов до суду.

За міркуваннями третьої особи матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що Департамент агропромислового розвитку Львівської обласної державної (військової) адміністрації чи Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатися до суду з відповідним позовом до відповідачів у цій справі, а сама по собі обставина незвернення їх із позовом, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неможливість виконання функцій із захисту інтересів держави.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Щодо права прокуратури на звернення до суду з даним позовом, суд враховує наступне.

Як встановлено судом та не заперечено сторонами, позивачами, за наявності підстав, не вжито заходів щодо захисту інтересів держави в частині повернення державних коштів.

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Підставою для звернення з даним позовом до суду прокурором вказано на порушення норм бюджетного законодавства, що, на думку прокуратури, суттєво порушує інтереси держави, а тому є підставою для звернення до суду з позовом на захист інтересів держави.

При цьому, судом встановлено, що до моменту звернення прокурора з даним позовом, а також після подання прокурором позову, позивач не звертався до суду з позовом з аналогічним предметом.

Таким чином, дії позивача свідчать саме про пасивність його поведінки, розуміючи порушення інтересів держави та маючи відповідні повноваження для їх захисту, за відповідним захистом не звертався.

У цій справі орган прокуратури не здійснює повноважень щодо управління майном, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави, натомість просить стягнути неповернуті кредитні кошти, які надані з державного бюджету.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17).

У справі, що розглядається, прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" нераціональним використанням державних ресурсів.

Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та Департаменту агропромислового розвитку Львівської обласної державної(військової) адміністрації в суді відповідно до ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" суд враховує наступне.

У даному випадку, прокурор звертається з позовом з метою захисту інтересів держави в особі Департаменту агропромислового розвитку Львівської обласної державної адміністрації (позивач-1), який утворено головою Львівської обласної державної адміністрації, входить до її складу, є юридичною особою публічного права підпорядкований голові обласної державної адміністрації, а також підзвітний і підконтрольний Міністерству аграрної політики та продовольства України.

До основних завдань Департаменту належить забезпечення реалізації державної політики, розроблення та виконання регіональних інноваційно-інвестиційних та інших програм і прогнозів розвитку галузей агропромислового виробництва.

Департамент відповідно до покладених завдань організовує виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, наказів Мінагрополітики, інших центральних органів виконавчої влади та здійснює контроль за їх реалізацією.

Вживає заходів щодо цільового та ефективного використання коштів державного бюджету, а тому числі і коштів обласного бюджету, спрямованих за бюджетними програмами, передбаченими для Департаменту рішенням про обласний бюджет на відповідний рік, та інформує суб`єкти господарювання агропромислового комплексу стосовно застосування норм порядків використання коштів за зазначеними бюджетними програмами.

За наслідком аналізу листування прокуратури та позивачів, суд відзначає про бездіяльність як Департаменту агропромислового розвитку Львівської обласної державної (військової) адміністрації - головного розпорядника коштів обласного бюджету, так і Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, який є одержувачем бюджетних коштів, уповноваженим розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною (Комплексною) програмою. Така бездіяльність полягає у нездійсненні позивачами заходів із захисту інтересів держави щодо повернення відповідачем у справі кредитних коштів з відповідними відсотками за користування такими коштами, що були виділені із обласного бюджету на фінансову підтримку на зворотній основі на виконання Комплексної програми підтримки та розвитку агропромислового виробництва Львівської області на 2016 2020 роки.

З огляду на зазначене господарський суд відхиляє доводи третьої особи про безпідставність поданого позову окружною прокуратурою. Натомість прокурором доведено необхідність для застосування представницьких повноважень з метою захисту порушених інтересів держави.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджено матеріалами справи, позивач-2 та відповідач уклали договір №16-06-19 про надання пільгового кредиту на реалізацію бізнес-плану «Покращення матеріально- технічної бази ФГ «Гал Агро Груп» від 21.06.2019, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсними спірних договорів чи визнання неукладеними в певній частині. Також відсутні докази про розірвання спірних договорів.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Для виконання кредитного договору необхідне вчинення сторонами передбачених умовами договору дій, які призводять до встановлення між ними кредитного правовідношення. Таке відношення встановлюється між сторонами з часу отримання позичальником від банку кредиту. З настанням цієї події договір як підстава для виникнення кредитного правовідношення у повному обсязі вважається таким, що відбувся.

Правовідношення, що виникло, є зобов`язанням. У подальшому сторони в залежності від суб`єктивного становища виконують обов`язок вчинити дію чи здійснюють вимоги, визначені змістом правовідношення, відповідно до умов договору, тобто виконують зобов`язання.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 526, 525 ЦК України).

У п.1.1 договору сторони погодили, що кредит наданий терміном на 2 роки з відтермінуванням повернення кредитних коштів на 1 рік з дати їх отримання.

Відповідно до додатку до кредитного договору визначений графік повернення кредитних коштів, за змістом якого термін повернення кредиту 2 квартал 2022 року.

На виконання умов даного договору позивачем-2 надано відповідачу кредитні кошти, що підтверджено долученою до матеріалів справи копією платіжного доручення №25 від 05.07.2019. Натомість, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання в частині своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом.

Позивач-2 надсилав відповідачу вимоги від 19.07.2023 № 63/07-23/01, від 18.10.2023 №88/10-23/14, від 24.10.2024 №82/10-24/21. Однак вказані вимоги відповідачем залишені без відповіді та задоволення

Відповідач проти наявності заборгованості не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

У ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, а у відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правова норма ч. 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім цього, як підтверджено матеріалами справи, позивач-2 та третя особа уклали договір поруки від 27.06.20219, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

У відповідності до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Порука створює права для кредитора та обов`язки для поручителя, безпосередньо на права та обов`язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов`язань не впливає, оскільки зобов`язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються.

Факт порушення боржником відповідачем своїх зобов`язань ФОП Симонуцька М.Д. не заперечила.

Частина 3 ст. 554 ЦК України надає можливість встановлювати поруку стосовно виконання одного й того ж зобов`язання з боку декількох осіб (співпоручителів) шляхом укладення між кредитором і кількома поручителями одночасно одного спільного договору поруки і закріплює як солідарну відповідальність поручителів з боржником перед кредитором, так і солідарну відповідальність поручителів між собою, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Зважаючи на те, що норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов`язання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись ст. 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред`явити вимогу до боржника і кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 статті 554 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.1.3 Договору поруки від 27.06.2019, Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник, за всіма зобов`язаннями останнього за кредитним договором (відповідальність Поручителя та Позичальника с солідарною), в тому числі як по сплаті основного боргу за кредитом, в розмірі не поверненої в термін суми кредиту, відсотків за користування кредитом, так і по сплаті неустойки у вигляді пені, штрафів, передбачених Кредитним договором, збитків Кредитора внаслідок невиконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором, а також будь-яких інших платежів, передбачених Кредитним договором, усім своїм майном і засобами, на які може бути звернене стягнення відповідно до чинного закондавства України.

В ході судового розгляду третя особа обставин справи не заперечила, доказів оплати заборгованості за кредитними зобов`язаннями позивачу-2 не надала.

Враховуючи зазначене та перевіривши наданий позивачем розрахунок позовних вимог, станом на дату прийняття рішення суд відзначає, що обов`язок по поверненню кредитних коштів у повному обсязі настав, заборгованість по кредиту в розмірі 149000,00грн, по відсотках за користування кредитом - 12147,76грн позичальника перед позивачем-2 належним чином доведена, документально підтверджена, відповідачем та третьою особою не спростована, а тому вимоги прокуратури є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Перевіривши поданий позивачем розрахунок позовних вимог, підстави та правильність нарахування суми інфляційних втрат, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 7634,78грн інфляційних втрат за період з 01.01.2021 до 24.02.2022 слід задоволити.

Стосовно вимоги про стягнення суми 3% річних, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, судом встановлено, що позивачем-2 допущені помилки у нарахуванні суми 3% річних, які не зменшують суму, що підлягає до стягнення, оскільки за розрахунками суду загальна сума таких проведених нарахувань є більшою, ніж просить стягнути позивач. Враховуючи, що суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог, а позивач не подавав такої заяви, відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача 2085,20грн 3% річних (за період 01.01.2021 до 24.02.2022) слід задоволити.

Судовий збір покладається порівну на відповідача третю особу.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 73, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути солідарно з Фермерського господарства «Гал Агро Груп» (82484, Львівська область, Стрийський район, село Великі Дідушиці; ідентифікаційний код 40147334) та Фізичної особи-підприємця Симонуцької Мирослави Дмитрівни (82484, Львівська область, Стрийський район, село Великі Дідушиці; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (ідентифікаційний код юридичної особи 30477771, 79014, Львівська обл., місто Львів, вулиця Личаківська, будинок 128) 149000,00грн заборгованості за кредитом, 12147,76грн відсотків за користування кредитом, 7634,78грн інфляційних втрат, 2085,20грн 3% річних.

3.Стягнути з Фермерського господарства «Гал Агро Груп» (82484, Львівська область, Стрийський район, село Великі Дідушиці; ідентифікаційний код 40147334) на користь Львівської обласної прокуратури (79000, Львівська область, місто Львів, проспект Шевченка, 17/19; ідентифікаційний код 02910031) 1514,00 грн судового збору.

4.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Симонуцької Мирослави Дмитрівни (82484, Львівська область, Стрийський район, село Великі Дідушиці; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Львівської обласної прокуратури (79000, Львівська область, місто Львів, проспект Шевченка, 17/19; ідентифікаційний код 02910031) 1514,00 грн судового збору.

5.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 19.05.2025.

Суддя Уляна ДІЛАЙ