СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Харків Справа № 922/4164/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Сгара Е.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 , м. Харків (вх.332Х) та

Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика", м. Харків (вх.334Х)

на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі №922/4164/24 (суддя Байбак О.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар", м. Харків

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика", м. Харків

та до відповідача 2 ОСОБА_1 , м. Харків

про стягнення 127416,69 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" та ОСОБА_1 127416,69 грн, з яких: 48720,09 грн послуги з експлуатації; 9046,06 грн - компенсації частин вартості комунальних послуг; 48256,72 грн - пені; 21393,82 грн - штрафу.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі №922/4164/24:

-позов задоволено частково;

-стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар": 48720,09 грн послуги з експлуатації будівлі, 17873, 74 грн штрафу, 4789, 48 грн пені;

-стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" 848,19 грн витрат по сплаті судового збору;

-стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" 848,19 грн витрат по сплаті судового збору;

-у задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 року по справі №922/4164/24 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення: 48720,09 грн послуги з експлуатації будівлі, 17873,74 грн штрафу, 4789,48 грн пені та стягнення з відповідачів по 848,19 грн витрат по сплаті судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Крім того, не погодившись із вищевказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 року по справі №922/4164/24 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення: 48720,09 грн послуги з експлуатації будівлі, 17873,74 грн штрафу, 4789,48 грн пені та стягнення з відповідачів по 848,19 грн витрат по сплаті судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг, скаржниками зазначено наступне:

- послуги з експлуатації будівлі позивачем у вказаний період (вересень 2023 серпень 2024) не надавались. Будівля зачинена, вахтер відсутній, приміщення не прибирали, мережі і ліфти не обслуговували, комунікації не контролювали. У позивача відсутні працівники для таких робіт, треті особи не залучались;

- в листі за вих. №12 від 23.01.2024 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» вказувало на безпідставне припинення надання позивачем послуг, порушення умов договору, та надіслані претензії, які були залишені без відповіді, що змусило повідомити позивача про відмову та припинення зобов`язань за вказаним договором, керуючись положеннями ст.615 ЦК України;

- суд не вказав з яких підстав не вважає листи відповідача (вих. №12 від 23.01.2024 р. та від 26.08.2024) доказами пред`явлених претензій позивачу щодо ненадання послуг з експлуатації будівлі. З огляду, що договором не обмежено відповідачів заявити претензії в частині її оформлення, тобто форми документу, відповідні листи є належними та допустимими доказами пред`явлення позивачу претензій з приводу ненадання послуг з експлуатації будівлі у спірному періоді.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2025: апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі №922/4164/24 залишено без руху; встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати докази сплати судового збору у розмірі 2026,60 грн.

У зв`язку із усуненням недоліків, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.03.2025, зокрема: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 по справі №922/4164/24; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 по справі №922/4164/24 вирішено розпочати з 04.04.2025 без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2025: апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі №922/4164/24 залишено без руху; встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме: надати докази сплати судового збору у розмірі 2073,60 грн та надати докази направлення апеляційної скарги та доданих до неї документів ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 259 ГПК України.

У зв`язку із усуненням недоліків, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.03.2025, зокрема: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 по справі №922/4164/24; об`єднано апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 по справі №922/4164/24 в одне апеляційне провадження; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 по справі №922/4164/24 вирішено розпочати з 04.04.2025 без повідомлення учасників справи.

На адресу Східного апеляційного господарського суду, 26.03.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" надійшли відзиви на апеляційні скарги відповідачів згідно яких позивач заперечив проти задоволення апеляційних скарг, вважає рішення суду першої інстанції законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Також, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" та ОСОБА_1 надійшли відповіді на відзив та клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 2000,00 грн.

Як вбачається із змісту апеляційних скарг, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" та ОСОБА_1 заявили клопотання, якими просили:

- витребувати у Головного управління ДПС у Харківській області (Україна, 61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Пушкінська (перейменована на Григорія Сковороди), будинок 46), додаток 4ДФ до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (затверджено наказом Міністерства фінансів України за № 4 від 13.01.2015 р.), поданий ТОВ «Бізнес-центр «Кобзар» за звітний ІІІ, IV квартали 2023 року, та I, II, III квартали 2024 року (спірний період: вересень 2023 серпень 2024);

- витребувати у ТОВ «Бізнес-центр «Кобзар» : штатний розпис, який діяв у спірний період, та трудові договори з працівниками відповідної кваліфікації їх трудові обов`язки (документи про освіту, здобуту професію), які були задіяні для надання послуг з експлуатації будівлі в передбачених договором № 01/10 від 01.10.2011 р. сферах господарської діяльності, та табелі обліку робочого часу і відомості з нарахування заробітної плати щодо таких працівників у спірний період вересень 2023 р. серпень 2024 р. Повідомлення органу ДПС про прийняття таких працівників на роботу, за формою затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. №413 (Додаток 1).

Під час розгляду вищевказаних клопотань колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Згідно з п. п. 1, 4 ст. 80 ГПК України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно з п. 1 ст. 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі під час розгляду справи в суді першої інстанції вже заявляли аналогічні клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.12.2024 у справі №922/4164/24: відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" (вх. № 31324 від 13.12.2024) про витребування доказів; відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 (вх. № 31352 від 13.12.2024) про витребування доказів.

Відмовляючи в задоволенні клопотань відповідачів про витребування доказів, суд першої інстанції вірно зазначив, що до предмету доказування належить чи надавалися послуги в рамках договору щодо надання послуг, пов`язаних з експлуатацією будівлі та відшкодування частини вартості комунальних послуг № 01/10 від 01.10.2011, вартість таких послуг (в разі їх надання), та чи проведені відповідні оплати.

В той же час, загальна кількість працівників ТОВ Бізнес-центр Кобзар, загальний час витраченений працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" на надання послуг за укладеним між сторонами договором, розмір заробітної плати працівників, розмір податкових зобов`язань ТОВ Бізнес-центр Кобзар не має безпосереднього відношення до предмету доказування.

Отже, документи, які апелянти просять витребувати, не мають вирішального значення для розгляду даного спору. При цьому, витребування таких документів, призведе до виникнення нових доказів, що не узгоджується із загальними положеннями ст.269 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, клопотання апелянтів про витребування доказів підлягають залишенню без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи документів та було встановлено місцевим господарським судом, 01.10.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" (надалі сторона-1), Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" (надалі сторона-2) та Полянською Вітою Олександрівною (надалі сторона-3) укладено договір про надання послуг, пов`язаних з експлуатацією будівлі та компенсацією частини вартості комунальних послуг № 01/10 (надалі договір)

За змістом п. 1 договору будівля - нежитлова будівля, розташована за адресою: м. Харків, пр. Леніна (нове найменування проспект Науки), 36 (літ. А-5), загальною площею 10159,7 кв. м.;

- приміщення нежитлові приміщення № № 3, 4, 5, 6, 7, 30, 30а, 31, 32, 33, 34, 2б загальною площею 331,4 кв.м, розташовані на другому поверсі будівлі;

- допоміжні приміщення загальний вестибюль, спільні сходи та коридори, електрощитові, теплопункт, приміщення введення холодної води, техповерх, ліфтова шахта та інші загальні приміщення, призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування всієї будівлі, що розташовані в будівлі та мають загальну площу 1628,6 кв. м.;

- прибудинкова територія - прилегла до будівлі територія, на якій розташовані системи комунікацій для обслуговування будівлі та обмежена землевідведенням;

- комунальні послуги - це послуги електропостачання, опалення, водопостачання, водовідведення, вивозу побутових відходів, у відповідності з нормативами, нормами, стандартами, порядками та правилами, передбаченими діючим законодавством України;

- послуги з експлуатації будівлі чи послуги - необхідні для належної та безпечної експлуатації приміщень (з врахуванням того, що для цього необхідно забезпечити належну та безпечну експлуатацію будівлі та допоміжних приміщень) послуги, які будуть надаватися стороні-2 як власнику приміщень, а саме: прибирання та санітарно-технічне обслуговування допоміжних приміщень; обслуговування мереж будівлі, які знаходяться на балансі (чи у власності) сторони-1 (обслуговування мереж, які знаходяться поза приміщеннями сторони-2 та поза приміщеннями, що знаходяться у користуванні чи власності третіх осіб); утримання (обслуговування) ліфтів будівлі; поточний ремонт допоміжних приміщень (у випадку необхідності); послуги вахтера; систематичний контроль стану комунікацій у допоміжним приміщеннях.

На умовах цього договору сторона-1 зобов`язується забезпечити надання стороні-2 послуг з експлуатації будівлі, а також забезпечити надання стороні-2 доступу до комунальних послуг (п. п. 2.1.1), а сторона-2 оплачує стороні-1 послуги з експлуатації будівлі та компенсує стороні-1 частину вартості комунальних послуг, оплачених (що підлягає оплаті) стороною-1 за усю будівлю у розмірі, передбаченим цим договором (п.2.1.2 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору сторона-2 має зобов`язання з оплати послуг з експлуатації будівлі та відшкодування частини вартості комунальних послуг незалежно від результатів господарської діяльності та користування нею приміщеннями.

Умови виконання договору передбачено розділом 3 договору. Згідно з пунктом 3.1 договору зобов`язання сторони-1 (виконуються нею самостійно або шляхом залучення третіх осіб): забезпечити надання послуг з експлуатації будівлі (п.п.3.1.1); укласти договори з постачальниками (виконавцями) комунальних послуг на надання комунальних послуг, контролювати їх виконання за обсягом та якістю наданих послуг (п.п. 3.1.2); щомісяця складати, оформляти та надавати у порядку, передбаченому цим договором, стороні-2 рахунок на відшкодування частини вартості комунальних послуг та акт про надання послуг з експлуатації будівлі (п.п. 3.1.3) тощо; зобов`язання сторони-2: підтримувати чистоту у будівлі та на прилеглій до неї території (п.п. 3.2.1); нести відповідальність за дотримання правил техніки безпеки, протипожежної безпеки та санітарії, охорони праці, дотримуватись правил експлуатації будинків, комунікацій та обладнання (якщо такі правила затверджені стороною-1) (п.п.3.2.2); відшкодувати стороні-1 у повному обсязі вартість усіх незапланованих робіт, що виникли з вини сторони-2 як у межах приміщень сторони-2, так і в інших приміщеннях будівлі, на прибудинковій території (п.п.3.2.3); негайно інформувати сторону-1 про неотримання через будь-які причини рахунків на відшкодування частини вартості комунальних послуг чи актів про надання послуг (п.п.3.2.9).

За змістом п. 4.1 договору вартість послуг з експлуатації будівлі за один календарний місяць погоджується сторонами у фіксованій сумі 4308,20 грн, у тому числі ПДВ, що складає 13,00 грн за один квадратний метр приміщень.

Стосовно кожної комунальної послуги (крім тих споживання яких враховується по лічильнику) сторона-2 зобов`язується відшкодовувати стороні-1 частину вартості такої комунальної послуги, сплаченої (що підлягає оплаті) стороною-1 за всю загальну площу будівлі, щодо якої надається комунальна послуга, пропорційно відношенню загальної площі приміщень ТОВ стороною-2 до загальної площі будівлі, щодо якої надається комунальна послуга. Загальний розмір відшкодування частини вартості комунальних послуг, яку сторона-2 сплачує стороні-1 визначається як сума відшкодувань за кожною комунальною послугою (п. 4.2 договору).

Згідно з п. 4.3 договору сторона-2 щомісячно, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за кожним календарним місяцем, в якому діяв цей договір, самостійно забирає у сторони-1 рахунок на відшкодування частини вартості комунальних послуг та акт про надання послуг з експлуатації будівлі (у 2-х примірниках). Не пізніше 3-х робочих днів із дня отримання сторона-2 повертає стороні-1 підписаний примірник акта або передає мотивовані письмові заперечення з додатком підтверджуючих документів.

Відповідно до п. 4.4 договору в редакції додаткової угоди від 01.09.2016 сторона-2 сплачує стороні-1 вартість послуг, наданих у кожному календарному місяці, не пізніше 25-го числа наступного місяця. Сторона-2 відшкодовує стороні-1 частину вартості комунальних послуг (водопостачання, каналізація, вивіз відходів) у строк до 25-го числа місяця наступного за місяцем, за який комунальні послуги були нараховані. Оплата здійснюється на розрахунковий рахунок сторони-1.

У випадку порушення строків здійснення оплати послуг з експлуатації будівлі, а також (або) компенсації частини вартості комунальних послуг, сторона-2: відшкодовує стороні-1 збитки, які заздалегідь визначаються сторонами в узгодженому розмірі 0.5 % від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати; у разі прострочення оплати більш ніж на три місяці, за умови що сторона-2 не погасила заборгованість протягом 5-ти днів з дня отримання письмового повідомлення від сторони-1, сторона-2 додаткового відшкодовує стороні-1 збитки, які заздалегідь визначаються сторонами в узгодженому розмірі 50% від суми заборгованості (п. 7.1 договору).

За змістом п. 8.1 договору останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє протягом одного року, проте у всіх випадках до дня повної оплати стороні-1 усіх передбачених цим договором платежів. Цей договір вважається продовженим щоразу на один рік, якщо не пізніше ніж за один місяць до дня закінчення строку дії договору будь-яка із сторін не направить іншій стороні письмове повідомлення про відмову від продовження цього договору.

Відповідно до п. 9.1 договору сторони домовились, що вся кореспонденція, що направляється однією стороною, вважається прийнятою (отриманою) іншою стороною в момент отримання її під розписку, або через три календарні дні після надсилання цінного листа з описом вкладення на адресу сторони, що отримує.

Сторони погоджуються з можливістю прийняття наданих послуг з експлуатації будівлі як з підписанням акта про надання послуг, так й у спрощеному порядку, без підписання акта про надання послуг. При цьому послуги вважаються наданими стороною-1 стороні-2 якісно, у строк і в повному обсязі та прийнятими стороною-2 без зауважень у спрощеному порядку у будь-якому календарному місяці в межах строку дії цього договору, якщо протягом наступного календарного місяця сторона-2 не заявила стороні-1 претензії щодо обсягу або якості наданих послуг (у тому числі у формі мотивованих заперечень, зауважень щодо акта про надання послуг). Спрощений порядок прийняття послуг діє як у випадку, якщо сторона-2 не забрала у сторони-1 акт про надання послуг, так і у випадку, коли сторона-2 забрала акт, але не повернула стороні-1 його підписаний екземпляр. У разі прийняття послуг у спрощеному порядку, передбаченому цим пунктом договору, будь-яка із сторін може все ж таки вимагати підписання акту про надання послуг, якщо це необхідно для ведення податкового чи бухгалтерського обліку (п. 9.2 договору).

У п. 9.5 договору сторони узгодили: у разі невикористання або припинення використання приміщень стороною-2 незалежно від причин (не укладення зі стороною-3 договору оренди або іншого договору, що дає право використання приміщень, або визнання укладеного договору про використання приміщень недійсним, припинення або розірвання договору оренди або інші причини) права та обов`язки сторони-2 за договором переходять до сторони-3, тобто сторона-3 (у разі невикористання/припинення використання приміщень стороною-2) користується всіма, правами та несе всі обов`язки, передбачені договором для сторони-2, у тому числі сторона-3, як власник приміщень, зобов`язуються (у разі невикористання/припинення використання приміщень стороною-2) оплачувати стороні-1 вартість послуг, пов`язаних з експлуатацією будівлі та відшкодовувати частину вартості комунальних послуг на умовах, передбачених договором.

Сторона-3 поручається у повному обсязі за виконання обов`язків за договором стороною-2 (п. 9.6 договору).

Як стверджує позивач, останній належним чином виконав свої зобов`язання за договором на підтвердження чого надав засвідчені копії актів та рахунків: за вересень 2023: рахунок № 233 від 17.10.2023, акт наданих послуг № 307 від 17.10.2023 на загальну суму 4837,42 грн з ПДВ; за жовтень 2023: рахунок № 252 від 17.11.2023, акт наданих послуг № 333 від 17.11.2023 на загальну суму 5077,60 грн з ПДВ; за листопад 2023: рахунок № 286 від 18.12.2023, акт наданих послуг № 366 від 18.12.2023 на загальну суму 5311,50 грн з ПДВ; за грудень 2023: рахунок № 18 від 16.01.2023, акт наданих послуг №17 від 16.01.2023 на загальну суму 5157,52 грн з ПДВ; за січень 2024: рахунок № 37 від 16.02.2024, акт наданих послуг № 36 від 16.02.2024 на загальну суму 5419,42 грн з ПДВ; за лютий 2024: рахунок № 55 від 18.03.2024, акт наданих послуг № 58 від 18.03.2024 на загальну суму 5284,40 грн з ПДВ; за березень 2024: рахунок № 79 від 17.04.2024, акт наданих послуг № 89 від 17.04.2024 на загальну суму 4980,47 грн з ПДВ; за квітень 2024: рахунок № 88 від 16.05.2024, акт наданих послуг № 101 від 16.05.2023 на загальну суму 4806,41 грн з ПДВ; за травень 2024: рахунок № 108 від 17.06.2024, акт наданих послуг №126 від 17.06.2024 на загальну суму 4891,21 грн з ПДВ; за червень 2024: рахунок № 140 від 16.07.2024, акт наданих послуг № 164 від 17.06.2024 на загальну суму 4924,30 грн з ПДВ; за липень 2024: рахунок № 150 від 16.08.2024, акт наданих послуг № 176 від 16.08.2024 на загальну суму 5077,08 грн з ПДВ; за серпень 2024: рахунок № 170 від 16.09.2024, акт наданих послуг № 201 від 16.09.2024 на загальну суму 4977,13 грн з ПДВ.

Проте, відповідачі не не сплачують вартість послуг з експлуатації будівлі починаючи з вересня 2023 року, при цьому заборгованість за попередній період стягнуто з відповідачів в межах справи № 922/3462/23.

За твердженнями позивача, загальна сума заборгованості першого відповідача за комунальні послуги та послуги з експлуатації будівлі становить 57766,15 грн, з якої:

- 48720,09 грн - послуги з експлуатації будівлі;

- 1148,74 грн вода та водовідведення;

- 712,54 грн вивіз ТПВ;

- 7184,78 грн електроенергія.

Позивачем 04.10.2024 направлено засобами поштового зв`язку на адресу відповідачів вищевказані рахунки та акти, проте вказаний лист повернувся відправнику, про що свідчать долучені до позову копія конверту, роздруківка з веб-сайту ПАТ Укрпошта.

У листі від 31.07.2024 позивач повідомив відповідачів про наявну заборгованість за договором. Даний лист перший відповідач отримав 09.08.2024, а другий відповідач 02.08.2024.

Разом з тим, у листах від 26.07.2024 відповідачі повідомили позивача про те, що відмовляються від подальшого продовження дії договору № 01/10 від 01.10.2011, оскільки позивачем не виконуються його умови.

Листами від 31.07.2024, від 12.08.2024 та від 16.08.2024 позивач повідомляв про наявність заборгованості за договором, та про те, що послуги за договором ним надаються, а тому вважає твердження відповідачів про розірвання договору таким, що суперечить умовам договору та вимогам чинного законодавства.

В подальшому, 26.08.2024 перший відповідач повторно надіслав на адресу позивача лист про розірвання договору через порушення позивачем своїх обов`язків по договору.

Не погодившись із вищевказаними обставинами, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" та ОСОБА_1 127416,69 грн, з яких: 48720,09 грн послуги з експлуатації; 9046,06 грн - компенсації частин вартості комунальних послуг; 48256,72 грн - пені; 21393,82 грн - штрафу.

Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі №922/4164/24: позов задоволено частково; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар": 48720,09 грн послуги з експлуатації будівлі, 17873, 74 грн штрафу, 4789, 48 грн пені; -у задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Зміст апеляційних скарг свідчить про те, що апелянти оскаржують рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення: 48720,09 грн послуги з експлуатації будівлі, 17873,74 грн штрафу, 4789,48 грн пені та стягнення з відповідачів по 848,19 грн витрат по сплаті судового збору.

При перегляді рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі №922/4164/24 судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Оцінивши зміст даного договору з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм статей 901-907 Цивільного кодексу України.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Як було встановлено місцевим господарським судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" свої зобов`язання щодо експлуатації будівлі у спірний період вересень 2023 серпень 2024 року виконало належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" свої зобов`язання щодо оплати витрат з експлуатації будівлі не виконало.

Згідно п.4.1 договору вартість послуг з експлуатації будівлі за один календарний місяць погоджується сторонами у фіксованій сумі 4308,20 грн, у тому числі ПДВ.

Умови договору свідчать, що передання і прийняття наданих послуг можливе як на підставі підписаного акта наданих послуг, так й без підписання такого акта, а виникнення прав та обов`язків щодо сплати за надані послуги можливе за наявності реального надання послуг за договором у разі неотримання своєчасної обґрунтованої відмови про причини неприйняття послуг.

Так, згідно з п. 9.2 договору сторони погоджуються з можливістю прийняття наданих послуг з експлуатації будівлі як з підписанням акта про надання послуг, так й у спрощеному порядку, без підписання акта про надання послуг. При цьому послуги вважаються наданими стороною-1 стороні-2 якісно, у строк і в повному обсязі та прийнятими стороною-2 без зауважень у спрощеному порядку у будь-якому календарному місяці в межах строку дії цього договору, якщо протягом наступного календарного місяця сторона-2 не заявила стороні-1 претензії щодо обсягу або якості наданих послуг (у тому числі у формі мотивованих заперечень, зауважень щодо акта про надання послуг). Спрощений порядок прийняття послуг діє як у випадку, якщо сторона-2 не забрала у сторони-1 акт про надання послуг, так і у випадку, коли сторона-2 забрала акт, але не повернула стороні-1 його підписаний екземпляр. У разі прийняття послуг у спрощеному порядку, передбаченому цим пунктом договору, будь-яка із сторін може все ж таки вимагати підписання акту про надання послуг, якщо це необхідно для ведення податкового чи бухгалтерського обліку (п. 9.2 договору).

Отже непідписання сторонами актів наданих послуг за відсутності доказів обґрунтованих заперечень першого відповідача щодо обсягу наданих послуг не може вплинути на обов`язок сторони-2 належним чином виконувати зобов`язання щодо розрахунків за фактичний обсяг послуги.

Приймаючи до уваги те, що матеріали справи не містять ані доказів звернення першого відповідача до позивача з вимогою про надання та підписання акту про надання послуг, ані доказів надіслання позивачу претензій (мотивованих заперечень) щодо обсягу або якості наданих послуг з експлуатації будівлі за спірний період, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що послуги з експлуатації будівлі були надані позивачем належним чином, що є підставою для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" боргу в сумі 48720,09 грн за період з вересня 2023 року по серпень 2024 року.

Доводи апелянтів, що послуги з експлуатації будівлі позивачем у спірний період не надавались, є такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76-77 Господарського процесуального кодексу України.

Не є таким доказом і лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» вих. №12 від 23.01.2024, зважаючи на наступне:

- відповідачем-1 у вказаному листі були висловлені зауваження щодо неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" умов договору у період жовтень 2021 року лютий 2022 року, а не за спірний період (вересень 2023 року серпень 2024 року);

- у вказаному листі не містяться зауважень щодо неналежного виконання позивачем умов договору щодо надання послуг з експлуатації будівлі;

- в постанові Східного апеляційного господарського суду від 27.02.2024 у справі №922/3462/23 колегія суддів дійшла висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар" у період з грудня 2021 по червень 2023 року належним чином надало Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» послуги з експлуатації будівлі за цим самим договором.

Що стосується листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» №63 від 26.08.2024, у вказаному листі відповідач-1 повторно направив позивачу лист про розірвання договору.

З цього приводу суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що умови договору не передбачають його розірвання в односторонньому порядку, а пунктом 8.1 останнього передбачено, що договір вважається продовженим щоразу на один рік, якщо не пізніше ніж за один місяць до дня закінчення строку дії договору будь-яка із сторін не направить іншій стороні письмове повідомлення про відмову від продовження цього договору.

Приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів відмови Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» від продовження договору, яка була зроблена у терміни, передбачені пунктом 8.1 договору, вказаний правочин був чинний у спірний період (вересень 2023 року серпень 2024 року).

Відповідно до ст.ст.216 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6. ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.1. Договору у випадку порушення строків здійснення оплати Послуг з експлуатації Будівлі, а також (або) компенсації частини вартості Комунальних послуг, Сторона-2:

- компенсує Стороні-1 збитки, які заздалегідь визначаються Сторонами в погодженому розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати;

- при простроченні оплати більше ніж на три місяці, за умови, якщо Сторона -2 не погасила заборгованість протягом 5-ти днів з дня отримання письмового попередження від Сторони-1, Сторона-2 додатково компенсує Стороні-1 збитки, які заздалегідь визначаються Сторонами у погодженому розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) від суми заборгованості.

Враховуючи наведене, з огляду на умови договору, положення діючого законодавства та факт невиконання відповідачем-1 взятих на себе зобов`язань за договором, перевіривши розрахунок, колегія суддів апеляційного суду зазначає про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" штрафу в розмірі 17873,74 грн та пені в розмірі 4789, 48 грн.

Як вже зазначалось вище, згідно п. 9.6 договору, ОСОБА_1 поручається у повному обсязі за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" обов`язків за договором.

Згідно ч. 1-2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

При цьому, згідно з ч. 1-2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-центр "Кобзар": 48720,09 грн боргу за послуги з експлуатації будівлі, 17873,74 грн штрафу, 4789,48 грн пені;

Доводи апелянтів були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" підлягають залишенню без задоволення а рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі №922/4164/24 в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на скаржників.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика" на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі №922/4164/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2025 у справі №922/4164/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Е.В. Сгара

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук

Повний текст постанови складено та підписано 15.05.2025 року