ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року м.Дніпро Справа № 904/5103/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),

суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання Карпенко А.С.

Представники сторін:

від скаржника: Скосарев Ігор Дмитрович (в залі суду) - від Дніпровської міської ради - витяг з ЄДР

від відповідача: Плотниченко Денис Геннадійович (в залі суду) - від ТОВ Фірма "Об`єднання ринків" - адвокат, ордер серія АН № 1552471 від 02.12.2024р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської міської ради, м. Дніпро на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 про закриття провадження у справі №904/5103/24 (суддя Золотарьова Я.С.)

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Об`єднання ринків", м.Дніпро

про усунення перешкод у користуванні майном.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Дніпровська міська рада звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Об`єднання ринків" і просить суд:

- усунути перешкоди Дніпровській міській раді в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади шляхом демонтажу самочинно побудованого нерухомого майна, а саме: Р вартова; М трансф. пункт; О навіс, П навіс № 8 шлагбаум, № 9 огорожа, № 10 огорожа, № 11 ворота, № 12 ворота, № 13 ворота, № 14 ворота, № 15 ворота, № 16 ворота, № 17 ворота, № 18 ворота, № 19 ворота, № 20 ворота, № 21 ворота, № 22 огорожа, № 23 прожектор, 1 покриття площею 30870,2 кв.м., ІІ покриття площею 480 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18 Б, загальною (РНОНМ 101) за рахунок товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Об?єднання ринків ();

- припинити право володіння товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Об?єднання ринків () правом власності на самочинно побудованого нерухомого майна, а саме: Р вартова; М трансф. пункт; О навіс, І навіс № 8 шлагбаум, № 9 огорожа, № 10 огорожа, № 11 ворота, № 12 ворота, № 13 ворота, № 14 ворота, № 15 ворота, № 16 ворота, № 17 ворота, № 18 ворота, № 19 ворота, № 20 ворота, № 21 ворота, № 22 огорожа, № 23 прожектор, І покриття площею 30870,2 кв.м., ІІ покриття площею 480 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18 Б, загальною (РНОНМ 101).

05.12.2024 відповідач подав клопотання, в якому просив суд залишити позов без розгляду, обгрунтовуючи його тим, що справа № 904/4301/22 та справа № 904/5103/24 є тотожними за суб?єктним складом сторін, предметом позовних вимог та підставами позову. У справі № 904/4301/22, як і у справі № 904/5103/24 позивачем є Дніпровська міська рада, а відповідачем ТОВ Фірма Об?єднання ринків. Предметом в обидвох справах є вимога позивача про припинення права власності відповідача на спірний об?єкт нерухомого майна та вимога про усунення перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов?язання відповідача знести (демонтувати) спірний об?єкт нерухомого майна, як самочинно побудований. Підстави у вказаних позовах також ідентичні: позивач посилається на обставини відсутності законних підстав для реєстрації права власності на спірний об?єкт нерухомого майна за відповідачем, які начебто встановлені постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2022 року по справі №904/766/21 та на віднесення спірного об?єкту нерухомого майна до статусу самочинно побудованого. Тому, відповідач вважає, що наявні підстави для залишення позову без розгляду, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Об`єднання ринків" про залишення позову без розгляду залишено без задоволення.

Закрито провадження у справі № 904/5103/24 за позовом Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Об`єднання ринків" про усунення перешкоди Дніпровській міській раді в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади шляхом демонтажу самочинно побудованого нерухомого майна, а саме: Р вартова; М трансф. пункт; О навіс, П навіс № 8 шлагбаум, № 9 огорожа, № 10 огорожа, № 11 ворота, № 12 ворота, № 13 ворота, № 14 ворота, № 15 ворота, № 16 ворота, № 17 ворота, № 18 ворота, № 19 ворота, № 20 ворота, № 21 ворота, № 22 огорожа, № 23 прожектор, 1 покриття площею 30870,2 кв.м., ІІ покриття площею 480 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18 Б, загальною (РНОНМ 101) за рахунок товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Об?єднання ринків ().

Закрито провадження у справі № 904/5103/24 за позовом Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Об`єднання ринків" про припинення право володіння товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Об?єднання ринків () правом власності на самочинно побудованого нерухомого майна, а саме: Р вартова; М трансф. пункт; О навіс, І навіс № 8 шлагбаум, № 9 огорожа, № 10 огорожа, № 11 ворота, № 12 ворота, № 13 ворота, № 14 ворота, № 15 ворота, № 16 ворота, № 17 ворота, № 18 ворота, № 19 ворота, № 20 ворота, № 21 ворота, № 22 огорожа, № 23 прожектор, І покриття площею 30870,2 кв.м., ІІ покриття площею 480 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18 Б (РНОНМ 101).

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2024 у справі № 904/5103/24 у вигляді заборони державним реєстраторам, товариству з обмеженою відповідальністю фірма Об`єднання ринків () та будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам, та переоформленню документів на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, буд. 18 Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2024 у справі № 904/5103/24 у вигляді заборони державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі щодо нерухомого майна, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, буд. 18 Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд враховуючи обставини, встановлені постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2022 року по справі № 904/766/21 та рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2023р. та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2023 по справі № 904/4301/22р. встановив, що цими рішення вже вирішено спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі № 904/5103/24 в частині позовної вимоги про припинення право володіння товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Об?єднання ринків () правом власності на самочинно побудованого нерухомого майна, а саме: Р вартова; М трансф. пункт; О навіс, І навіс № 8 шлагбаум, № 9 огорожа, № 10 огорожа, № 11 ворота, № 12 ворота, № 13 ворота, № 14 ворота, № 15 ворота, № 16 ворота, № 17 ворота, № 18 ворота, № 19 ворота, № 20 ворота, № 21 ворота, № 22 огорожа, № 23 прожектор, І покриття площею 30870,2 кв.м., ІІ покриття площею 480 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18 Б, загальною (РНОНМ 101). В свою чергу, рішенням у справі № 904/4301/22, що набрало законної сили, яким вже вирішено спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі № 904/5103/24 в частині позовної вимоги про усунення перешкоди Дніпровській міській раді в користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади шляхом демонтажу самочинно побудованого нерухомого майна, а саме: Р вартова; М трансф. пункт; О навіс, П навіс № 8 шлагбаум, № 9 огорожа, № 10 огорожа, № 11 ворота, № 12 ворота, № 13 ворота, № 14 ворота, № 15 ворота, № 16 ворота, № 17 ворота, № 18 ворота, № 19 ворота, № 20 ворота, № 21 ворота, № 22 огорожа, № 23 прожектор, 1 покриття площею 30870,2 кв.м., ІІ покриття площею 480 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18 Б, загальною (РНОНМ 101) за рахунок товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Об?єднання ринків ().

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, через систему "Електронний суд", Дніпровська міська рада, м. Дніпро подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 по справі № 904/5103/24 про закриття провадження у справі; направити матеріали справи № 904/5103/24 до Господарського суду Дніпропетровської області для подальшого розгляду.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов у справі № 904/5103/24 є тотожним позову у справі № 904/4301/22, і на цій підставі закрив провадження. Проте такий висновок не ґрунтується на фактичних обставинах справи. Предмет позову у новій справі стосується окремо ідентифікованих об`єктів нерухомості, які були самочинно добудовані після введення в експлуатацію початкового об`єкта та не охоплювались розглядом у справі № 904/4301/22. Так само відмінними є і підстави позову у новій справі позов ґрунтується на фактах незаконного розширення майна та захоплення земельної ділянки без дозвільних документів, що не досліджувались у попередньому провадженні.

Суд першої інстанції не врахував, що у справі № 904/4301/22 розглядались вимоги про знесення всіх об`єктів нерухомості загалом, виходячи з наявного на момент розгляду технічного опису. Натомість у справі № 904/5103/24 йдеться про нові, додатково збудовані об`єкти, які з`явилися вже після затвердження акту державної технічної комісії від 18.01.2001 № 19. Отже, об`єкт спору у справі № 904/5103/24 має самостійний характер, що унеможливлює застосування норми про тотожність позовів.

Закриття провадження у справі без належної оцінки нових обставин справи є порушенням права Дніпровської міської ради на доступ до правосуддя.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Відповідач вважає апеляційну скаргу Дніпровської міської ради необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа № 904/5103/24 є тотожною справі № 904/4301/22 за усіма критеріями, визначеними пунктом 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, суб`єктний склад у справах є ідентичним позивачем виступає Дніпровська міська рада, а відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Об`єднання ринків». Предмет спору в обох справах також збігається: позовні вимоги спрямовані на усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу самочинно збудованих об`єктів нерухомості та припинення відповідного права володіння. Підстави позовів теж однакові у обох випадках позивач посилається на самочинне будівництво та незаконність набуття права власності відповідачем.

Вимоги, заявлені Дніпровською міською радою у новій справі, фактично вже були предметом судового розгляду у справі № 904/4301/22, за результатами якого Господарським судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначене рішення залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду, а касаційне провадження Верховним Судом закрите. Жодних нових юридичних фактів, які б не були досліджені у попередньому процесі, позивач у справі № 904/5103/24 не навів, отже, підстав для повторного розгляду спору не існує.

Закриття провадження у справі № 904/5103/24 повністю відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, зводяться переважно до уточнення обсягу майна, що підлягає знесенню, однак це не змінює суті спору, який уже був предметом судового розгляду. Скаржник не навів переконливих аргументів, які б свідчили про незаконність або необґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також не довів порушення норм матеріального чи процесуального права з боку суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.20258 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/5103/24. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Дніпровська міська рада, м. Дніпро на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 про закриття провадження у справі №904/5103/24 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

17.01.2025р. матеріали справи № 904/5103/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.01.2025р. апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання вказаної ухвали від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги та долучення до матеріалів апеляційної скарги витребуваних судом доказів, а саме докази сплати судового збору, у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровська міська рада, м. Дніпро на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 про закриття провадження у справі №904/5103/24. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 29.04.2025 об 09:30 годин.

29.04.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач послався на обставини відсутності законних підстав для реєстрації права власності на спірний об?єкт нерухомого майна за відповідачем, які встановлені постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2022 року по справі № 904/766/21.

Однак, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2021 по справі № 904/766/21 за позовом Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Вуд Стор (відповідач-1), Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни (відповідач-2) та Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Об`єднання ринків (відповідач-3) про:

- визнання недійсним договору №7 купівлі-продажу від 05.02.2001 (укладеного між ЗАТ Агропромінвест та ТОВ фірма Об`єднання ринків); акту приймання-передачі нерухомого майна від 16.12.2019 (укладеного між ТОВ фірма Об`єднання ринків та ТОВ Вуд Стор);

- припинення права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Дніпро, пр. Мануйлівський, 18Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності за ТОВ Вуд Стор, номер запису по право власності: 34791869, внесений 16.12.2019 приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В.В., у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2022 по справі № 904/766/21 апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2021 у справі №904/766/21 задоволено частково. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2021 у справі №904/766/21 скасовано. Прийнято у справі нове рішення, яким позов Дніпровської міської ради, м. Дніпро до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Стор", м. Дніпро відповідача-2: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни, м. Дніпро відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Об`єднання ринків, м. Дніпро про визнання недійсним договору, акту приймання-передачі, припинення права власності та скасування державної реєстрації задовольнити частково.

Визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна від 16.12.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Об"єднання ринків" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вуд Стор".

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Вуд Стор" (адреса місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Мануйлівський, 18-Б, ), номер запису про право власності: 34791869, внесений 16.12.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. на нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Дніпро, пр. Мануйлівський, 18Б, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) та одночасно припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Стор" на вказане нерухоме майно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Стор", м. Дніпро на користь Дніпровської міської ради, м. Дніпро витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 1513,34 грн та за подачу апеляційної скарги у сумі 2270,00 грн.

Стягнуто з Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни, м. Дніпро на користь Дніпровської міської ради, м. Дніпро витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 1513,34 грн та за подачу апеляційної скарги у сумі 2270,00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Об`єднання ринків", м. Дніпро на користь Дніпровської міської ради, м. Дніпро витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 1513,34 грн та за подачу апеляційної скарги у сумі 2270,00 грн.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.08.2022 по справі № 904/766/21 касаційне провадження у справі №904/766/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Вуд Стор в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрито. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Вуд Стор в частині підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишено без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2022 у справі №904/766/21 залишено без змін.

Також, рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/4301/22 від 10.05.2023 в позові Дніпровської міської ради до Відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Стор", Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Об`єднання Ринків", Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна, Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в частині усунення Дніпровській міській раді перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18б шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Об`єднання ринків привести її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно добудованого нерухомого майна будівлі, яка складається з А вартова, Б навіс, Г контейнер, Д вбиральня, Е - ангар, Є -ангар, Ж - вагон, З вагон, И вбиральня, І душова, Ї вартова, Й контейнер, К контейнер, Л склад, М трансф. пункт, Н - контейнер, О навіс, П навіс, Р вартова, С вагон, Т навіс, У навіс, №1-7 торг.прил., №8 шлагбаум, №9 огорожа, №10 огорожа, №11 ворота, №12 ворота, №13 ворота, №14 ворота, №15 ворота, №16 ворота, №17 ворота, №18 ворота, №19 ворота, №20 ворота, №21 ворота, №22 огорожа, №23 прожектор, І покриття площею 30870,2 кв.м., II покриття площею 480кв.м., загальною площею 3992, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18б., а також припинення права власності та скасування державної реєстрації із закриттям розділу на нерухоме майно, будівлю, яка складається з А вартова, Б навіс, Г контейнер. Д вбиральня, Е - ангар, Є - ангар, Ж - вагон, З вагон, И вбиральня, І душова, Ї вартова, Й контейнер, К контейнер, Л склад, М трансф. пункт, Н - контейнер, О навіс, П навіс, Р вартова, С вагон, Т навіс, У навіс, №1-7 торг.прил., №8 шлагбаум, №9 огорожа, №10 огорожа, №11 ворота, №12 ворота, №13 ворота, №14 ворота, №15 ворота, №16 ворота, №17 ворота, №18 ворота, №19 ворота, №20 ворота, №21 ворота, №22 огорожа, №23 прожектор, І покриття площею 30870,2 кв.м., II покриття площею 480кв.м., загальною площею 3992, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18б, за Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма Об`єднання ринків (код за ), номер запису про право власності 22688541, що внесений 02.10.2017 відмовлено.

Провадження у справі № 904/4301/22 в частині припинення права власності та скасування державної реєстрації із закриттям розділу на нерухоме майно, будівлю, яка складається з А вартова, Б навіс, Г контейнер. Д вбиральня, Е - ангар, Є - ангар, Ж - вагон, З вагон, И вбиральня, І душова, Ї вартова, Й контейнер, К контейнер, Л склад, М трансф. пункт, Н - контейнер, О навіс, П навіс, Р вартова, С вагон, Т навіс, У навіс, №1-7 торг.прил., №8 шлагбаум, №9 огорожа, №10 огорожа, №11 ворота, №12 ворота, №13 ворота, №14 ворота, №15 ворота, №16 ворота, №17 ворота, №18 ворота, №19 ворота, №20 ворота, №21 ворота, №22 огорожа, №23 прожектор, І покриття площею 30870,2 кв.м., II покриття площею 480кв.м., загальною площею 3992, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18б за Товариством з обмеженою відповідальністю Вуд Стор (код за ), номер запису про право власності 34791869, що внесений 16.12.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. закрито.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2023 по справі № 904/4301/22 у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 залишено без змін.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі №904/5103/24 на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

У пункті 2 частини 1 статті 175 ГПК визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отже, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 ГПК є наявність такого, що набрало законної сили, рішення чи ухвали суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Проте зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає особі звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

З аналізу сталої, послідовної судової практики Верховного Суду вирішення подібних процесуальних питань вбачається, що для закриття провадження у справі, на підставі пункту 3 частини першої статті 231 ГПК України, необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - рішення у справі, що набрало законної сили, повинно бути ухвалене щодо тих самих сторін, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 925/1473/15, Верховним Судом у постановах від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19 та від 14.01.2021 у справі № 910/6567/20).

В судовому засіданні 29.04.2025р. в порядку частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, сторони визнали ту обставину, що об`єкти нерухомого майна, щодо яких заявлено позовні вимоги, як за переліком, так і за місцем знаходження, є тими самими об`єктами, які були предметом позову у справі № 904/4301/22 як за найменуванням так і за їх місцем розташування.

Колегія суддів зауважує, що приймаючи постанову від 31.10.2023, якою рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 у справі №904/4301/22 залишено без змін, а апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на нього, відповідно, без задоволення, (касаційне провадження за касаційною скаргою Дніпровської міської ради на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2023 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 у справі № 904/4301/22, ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 904/4301/22 закрито), суд апеляційної інстанції виходив з того, що: «…Так, Дніпровська міська рада вважає, що право власності, зареєстроване за відповідачами було зареєстровано протиправно, без наявності на те правових підстав, що підтверджується преюдиційними фактами, встановленими у судовій справі № 904/766/21 за позовом Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Стор", приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни, Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Об`єднання ринків" про визнання недійсним договору, акту приймання-передачі, припинення права власності та скасування державної реєстрації. Окремої уваги заслуговують висновки, викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.08.2022 року по справі № 904/766/21: «Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого суду про те, що будівлі і споруди оптово-роздрібного ринку по проси. Мануйлівському, 18Б у м. Дніпро є об`єктами нерухомого майна, про що свідчить акт від 02.12.2000 Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації та преюдиційні обставини, встановлені судовим рішенням у справі №22/5005/5215/2012. Проте первинний власник - ЗАТ «Агропромінвест» не набув право власності на це нерухоме майно, оскільки не отримав відповідних правовстановлюючих документів на нього та не здійснив державну реєстрацію прав на нерухоме майно у порядку, встановленому законодавством станом на момент укладення Договору.

У зв`язку з чим державна реєстрація речових прав за ТОВ "Об`єднання ринків" на нерухоме майно проведена державним реєстратором з порушенням приписів ч. 3 ст. 10 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127. Отже, ТОВ "Об`єднання ринків" також не набуло право власності на вказаний об`єкт нерухомості, будь-які законні підстави для відчуження такого майна за Актом приймання-передачі відсутні, а тому і державна реєстрація права власності на нерухоме майно за ТОВ "Вуд Стор" є незаконною та підлягає скасуванню».

Також, судом не враховано той факт, що за актом державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації від 18.01.2001 р. № 19, у якому міститься наступна описова частина: два ангари загальною площею 900 кв. м.; Торгівельні ряди з навісами; Автостоянка; Склад (металевий) - 18 кв. м.; Сторожка (вагон) - 24 кв. м.; Сторожка (металева) - 18 кв. м.; Туалет; 4 металеві камери - 36 кв. м. Натомість, державним реєстратором Замфір О.М. Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, на підставі спірного договору купівлі-продажу № 7 від 05.02.2001р було проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно вже з наступною описовою частиною: Ангар металевий (900 кв. м.); Туалет; Лінія електропередач на ж/б стовбах; Мережа водопровідна, Огорожа Воронцовського ринку (1836 кв. м.); Майданчик Воронцовського ринку (30 000 кв. м.); КТ ПГС-400 400710: Прожектор; Автостоянка, Склад металевий - 18 кв. м.; Сторожка (вагон) - 24 кв. м.; Сторожка металева - 18 кв. м.; Металеві камери (4 шт.) - 36 кв. м.; Торгівельні ряди з навісами - 2640 пог. м.; Посилювач САР-060; Брезент; Урна; Коврик реконтановий.

З наведеного вбачається, що площа об`єкту нерухомого майна змінилась шляхом доповнення нових об`єктів без оформлення відповідних документів на реконструкцію чи будівництво. Так, описова частина об`єкту стала більшою майже в 35 разів, що послугувало самовільно захопленню земельної ділянки комунальної власності.

Також, судом взято до уваги висновок експерта Івченка В.В. за № 1384-12 за результатами судової-будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Натомість, судом не взято до увагу те, що:

Даний документ було долучено після закриття підготовчого провадження та переходу на стадію розгляду справи по суті…» як такі, що непідтверджені належними і допустимими в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказами.

В постанові Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі № 923/236/19, викладено наступний правовий висновок:

« Верховний Суд зауважує, що відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити в т.ч. зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову».

Відповідно до тексту позовної заяви : « … Земельна ділянка за адресою: м. Дніпро, пр. Мануйлівський, 18 Б за кадастровим мером: :01:065:0016, є власністю територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, що підтверджується інформацією з ДЗК (копія додається).

Однак, під час огляду відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Дніпровській міській раді стало відомо, що за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Мануйлівський, 18Б, зареєстровано право власності вариства з обмеженою відповідальністю «ВУД СТОР» на нерухоме майно …

… Права та законні інтереси Дніпровської міської ради були порушені внаслідок укладання оскаржуваного договору купівлі-продажу із грубими порушеннями вимог зного на момент укладання законодавства України, що в свою чергу призвело до протиправного відчуження земельної ділянки, під якою розташовано об`єкт нерухомого майна. Подальші процедури державної реєстрації права власності на зазначений об`єкт є протиправними з огляду на те, що державними реєстраторами не було здійснено усіх процедур, передбачених законодавством України при здійсненні державної реєстрації права власності…

Однак, ЗАТ "Агропромінвест" не отримало правовстановлюючих документів на майно та не зареєструвало його в бюро технічної інвентаризації. Відтак, не набуло право власності на цей об`єкт і не могло розпорядитися ним шляхом продажу ТОВ Фірма «Об`єднання ринків". Разом з цим, при зверненні ТОВ Фірма "Об`єднання ринків" із твою про державну реєстрацію права власності на об`єкт на підставі договору купівлі--дюдажу, не могло подати необхідний для проведення державної реєстрації документ свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав і нерухоме майно та їх обтяжень проведення державної реєстрації прав передбачає древірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Разом з тим, згідно п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором у виключних випадках, зокрема у випадку подання документів для державногреєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством.

Отже, державний реєстратор Замфір О.М. для здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), а саме: оптово-роздрібний ринок, що розташований за адресою: дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Мануйлівський (до перейменування - пр. Воронцова), 18 б, загальною площею 3 992,5 кв.м. повинен був зупинити розгляд заяви для державної реєстрації у зв`язку з наданням заявником документів не в повному обсязі, а також направити запит до КП "ДМБТІ" щодо отримання інформації про право власності на зареєстроване за Закритим акціонерним товариством "Агропромінвест" на вказаний об`єкт нерухомості.

Сукупність цих обставин свідчить про те, що у ТОВ Фірми "Об`єднання ринків" не виникало законних підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомості за адресою: м. Дніпро, пр. Мануйлівський (до перейменування - пр. Воронцова), 18 Б, що в свою чергу, унеможливлює законність відчуження ТОВ Фірма "Об`єднання ринків" на користь ТОВ "ВУД СТОР" об`єкту нерухомості, а тому підлягає скасуванню державна реєстрація нерухомого майна, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Мануйлівський (до перейменування - пр. Воронцова), 18Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101)…» (т.1 а.с. 2-12).

Відповідно до частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Колегія суддів зауважує, що термін ВІДЧУЖЕННЯ МАЙНА, який застосовується в практиці застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції та цивільному праві, зокрема, - це передача майна у власність іншій особі. Розрізняють відчуження майна платне (купівля-продаж) і безоплатне (дарування). Відчужене майно може здійснюватися на основі договору або в примусовому порядку (наприклад, реквізиція майна у власника). Відчужене майно пов`язане з припиненням права власності.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів констатує, що твердження позивача, викладені в позовній заяві про те, що « … Права та законні інтереси Дніпровської міської ради були порушені внаслідок укладання оскаржуваного договору купівлі-продажу із грубими порушеннями вимог зного на момент укладання законодавства України, що в свою чергу призвело до протиправного відчуження земельної ділянки, під якою розташовано об`єкт нерухомого майна …» не підтверджені належними і допустимими в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказами. При цьому, окрім процедурних порушень, допущених державним реєстратором Замфір О.М. під час реєстрації права власності, позивач не наводить будь-яких інших доказів на підтвердження порушення своїх прав.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до ст. 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Україною Конвенція була ратифікована га підставі Закону України від 17 липня 1997 року та набула чинності 11 вересня 1997 року.

Ратифікувавши Конвенцію та протоколи до неї, Україна зобов`язалася гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції та цих протоколах. Крім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (з подальшими змінами) передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду. При цьому варто зауважити, що йдеться саме про "практику Суду" у значенні, розкритому у статті 1 цього Закону, тобто практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини, а не лише про рішення щодо України. У Законі України № 3477-IV немає положень, які б забороняли застосовувати рішення чи ухвали ЄСПЛ, постановлені щодо інших країн.

Конвенція встановлює спеціальний механізм захисту гарантованих нею прав (його називають "конвенційним"). Відповідно до ст. 1 Конвенції держави, що її підписали, гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції та протоколах до неї.

У разі, коли Суд визнає факт порушення прав заявника з боку держави - відповідача, така держава зобов`язана не тільки вжити заходів індивідуального характеру (наприклад, виплатити справедливу сатисфакцію чи здійснити перегляд справи у судовому порядку), але також у багатьох випадках вжити певних заходів загального характеру.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зокрема, Суд у своєму рішенні від 13 червня 1979 року у справі "Маркс проти Бельгії" від 13 червня 1979 року (п. 63) охарактеризував мету цієї статті таким чином: "Визнаючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 Протоколу № 1, по суті, гарантує право власності. На це явно вказують слова "possessions" (майно) та "use of property" (користування майном) (у французькому тексті: "biens", "propriete", "usage des biens"); пряме підтвердження цього міститься і в матеріалах з підготовки Конвенції "Travaux preparatoires": маючи на увазі предмет кожного наступного проекту цієї статті при розгляді цих проектів ще до того, як статтю було ухвалено, автори Конвенції постійно говорять про "право власності" або "право на власність", і що право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності." ( п. 63).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ положення статті 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало заходів втручання у право мирного володіння майном.

Суд зауважує, що основой вимоги є майновий інтерес, то особа, яка її має, вважатиметься такою, що має "легітимне сподівання" ("Федоренко проти України", "Едуард Петрович Мельник проти України") на отримання майна, за наявності однієї з умов: -якщо наявне остаточне судове рішення, що підтверджує це право ("Бурдов проти Росії", "Юрій Миколайович Іванов проти України", "Агрокомплекс проти України"); якщо є достатнє правове підґрунтя у національному законодавстві, що підтверджує вимогу ("Брезовеи, проти Хорватії", "Рисовський проти України", "Кечко проти України", "Стреч проти Сполученого Королівства", "Москаль проти Польщі", "Сук проти України", "Федоренко проти України", "Україна-Тюмень проти України").

З урахуванням вищевстановлених обставин відсутності доказів на підтвердження факту визнання недійсним договору №7 купівлі-продажу від 05.02.2001, укладеного між ЗАТ "Агропромінвест" та ТОВ фірма "Об`єднання ринків", прийняття 20.12.2002 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради рішення № 3408, колегія суддів констатує, що спірні об`єкти нерухомого майна, є «майном», яким Відповідач -2" з 05.02.2001р. «мирно володіє» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

10.07.2018р. директор ТОВ «Об`єднання ринків» Дорохін В.І. звернувся з клопотанням вих.№ 2018-228Р, в якому у відповідності до чинного законодавства просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Об`єднання ринків» орієнтовною площею 3992,5 м.кв, яка розташована у Амур-Нижньодніпровському районі місто Дніпро за адресою: 49023 м.Дніпро пр.Мануйловський,18 б по фактичному розміщенню нерухомого майна у вигляді будівель і споруд оптово-роздрібного ринку власності ТОВ «Об`єднання ринків» (т.1 а.с. 138).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.09.2023р. надано Дніпровській міській раді та Товариству з обмеженою відповідальністю Фірми "Об`єднання Ринків" можливість з посиланням на належні і допустимі в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України докази у строк до 13.10.2023 подати до суду апеляційної інстанції власні пояснення щодо наступних питань:

1. Які наслідки мав розгляд клопотання "Про дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" вих. №2018-228Р від 10.07.2018 р.? (т. 1 а.с. 138)

13.10.2023р. в канцелярії Центрального апеляційного господарського суду зареєстровано додаткові пояснення Дніпровської міської ради, згідно яких у канцелярії Дніпровської міської ради відсутня інформація щодо винесення питання розгляду клопотання «Про дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вих.№ 2018-228Р від 10.07.2018р. на сесію міської ради (т. 3 а.с. 146-149).

Колегія суддів констатує, що в правому нижньому куті клопотанням вих.№ 2018-228Р міститься відтиск штемпеля Дніпроської міської ради «Одержано» на якому позначено номер вхідної кореспонденції вх.№ 11/1633 від 10.07.2018р.

Колегія суддів зауважує, що «Правомірне очікування» є видом майна, в розумінні статті 1 Протоколу, для повної характеристики конструкції, якого, необхідно встановити ознаки останнього, якими є:

1) економічна цінність;

2) наявність прав на майно або «законних (правомірних, виправданих) сподівань» ефективно скористатися майном».

Для того, аби вимогу можна було вважати «активом», що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, заявник повинен довести, що вона має достатню основу в національному праві, наприклад, що існує усталена судова практика національних судів на її підтвердження. Якщо це вдалося зробити, у гру вступає концепція «правомірне очікування». Отже, друга спеціальна ознака правомірного очікування достатність підстав у національному праві. Такою підставою може бути норма права, яка міститься не тільки в законі як законодавчому акті парламенту, але й підзаконному акті, що може надавати особі майнове право. Також достатньою підставою у національному праві є усталена практика національних судових органів, якою підтверджується існування майнового права.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (див. постанови від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 37-38), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 34)).

Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 34)).

При вирішенні питання про наявність ознак самовільного зайняття земельної ділянки необхідно враховувати, що саме по собі користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. При вирішенні таких спорів необхідним є встановлення наявності у особи в силу закону права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.11.2022 у справі № 910/14139/20, від 12.07.2022 у справі № 904/4338/21, від 16.08.2022 у справі №: 904/4339/21.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги в частині того, що : « … Дніпровська міська рада, відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності - народу України, територіальної громади власників землі щодо права розпорядження, притаманного власнику. Статтями 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України та ст. ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України врегульовано порядок розпорядження землею.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (пункт 34 частини 1 статті 26) органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Дніпровська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки), виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону. Виходячи із вимог статті 83 Земельного кодексу України презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпро територіальній громаді міста з визначенням її власником Дніпровської міської ради.

Відповідно до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування, із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно вимог частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель комунальної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Право власності чи користування землею фізичними особами набувається та реалізується в порядку і на підставах, визначених Конституцією України (ст. ст. 13, 14), Земельного кодексу України ст. ст. 78,92,93,102-1,116,118, 119,123,125,126 ЗК України) а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закону України «Про оренду землі», Цивільного кодексу України).

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, щодо повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради. Отже, правовою основою виникнення права користування земельною ділянкою є рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Земельна ділянка за адресою: м. Дніпро, пр. Мануйлівський, 18 Б за кадастровим номером: :01:065:0016, є власністю територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, що підтверджується інформацією з ДЗК (копія наявна в матеріалах справи)…» як такі, що свідчать про обізнаність Дніпровської міської ради, як про свої права власника земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, пр. Мануйлівський, 18 Б кадастровий номер: :01:065:0016, так і, відповідно, про обов`язки щодо розгляду в установленому порядку звернень про надання в користування земельних ділянок, які є власністю територіальної громади.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що Відповідач-2, який на підставі договору №7 купівлі-продажу від 05.02.2001 придбав у ЗАТ "Агропромінвест" майно, а згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.12.2002 р. № 3408 - отримав земельні ділянки площами 3,3215 га та 0,0676 га по пр. Воронцова, 18-Б в довгострокову оренду, мав правомірні очікування щодо користування земельною ділянкою кадастровий номер: :01:065:0016, на якій розташоване належне йому майно після розгляду, зареєстрованого за вх.№ 11/1633 від 10.07.2018р в установленному порядку його клопотання. Правомірні очікування щодо користування земельною ділянкою кадастровий номер: :01:065:0016, на якій розташовані належні Товариству з обмеженою відповідальністю Фірми "Об`єднання Ринків" об`єкти нерухомості, в розумінні статті 1 Протоколу є майном.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує таке втручання легітимну мету; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним такій меті.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення загального («суспільного», «публічного») інтересу, яким може бути, зокрема, інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства може становити суспільний (загальний) інтерес (рішення у справі «Tregubenko v. Ukraine» від 02.11.2004, заява № 61333/00, пункт 54).

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо добросовісна особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки пропорційності ЄСПЛ, як і з питань наявності суспільного, публічного інтересу, визнає за державою досить широку сферу розсуду, за винятком випадків, коли такий розсуд не ґрунтується на розумних підставах.

Будь-яке вилучення чи позбавлення майна має здійснюватися в "інтересах суспільства". Поняття "суспільний інтерес" має розширене тлумачення. При цьому, Суд, вважаючи природним, що мають бути широкі межі розсуду, які надаються законодавцем для здійснення соціальної та економічної політики, поважає рішення законодавців стосовно того, що є "суспільним інтересом", коли ці рішення будуть засновані на розумних міркуваннях. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 02.11.2004 у справі «Трегубенко проти України» категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".

Таким чином, при оцінці того, чи позбавлення власності відбулося в інтересах суспільства, Суд наділяє держави широкими межами розсуду. У справі "Прессос Компанія Нав`єра С.А." та інші проти Бельгії" Суд зазначив наступне: Суд нагадує, що національні органи мають широкі межі розсуду при визначенні того, що є «в інтересах суспільства», оскільки в системі Конвенції саме вони мають здійснити першу оцінку як наявності проблеми публічного значення, яка унеобхіднює заходи з позбавлення власності, так і відповідних заходів з виправлення ситуації. Більш того, поняття "суспільного інтересу" неодмінно підлягає розширюваному тлумаченню. Зокрема, рішення про запровадження законів щодо експропріації власності звичайно супроводжується аналізом політичних, економічних і соціальних аспектів, погляди на які в демократичному суспільстві суттєво різнитимуться. Суд, вважаючи природним, що межі розсуду законодавчого органу в реалізації соціальної та економічної політики мають бути доволі широкими, поважатиме судження законодавчого органу про те, що відповідає "суспільному інтересу", якщо таке судження не виявиться явно безпідставним.

Бездіяльність позивача щодо розгляду отриманого у встановленому порядку клопотання за вх. № 11/1633 від 10.07.2018р. не передбачена нормами національного права, а тому становить втручання у мирне володіння майном у значенні другого речення статті 1 Протоколу.

Апелянтом не опспорюється правильність в частині встановлення встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи в частині того, що:

« … 02.07.2018 року Міністерством юстиції України винесено наказ № 2249/7 щодо відмови КП Міськавтопарк Дніпровської міської ради у скасуванні державної реєстрації права власності будівель і споруд оптово-роздрібного ринку за адресою: м. Дніпр, пр. Мануйлівський, 18б, що належить ТОВ фірмі Об`єднання ринків.

28.09.2018 року Державний реєстратор виконавчого комітету Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В., на підставі наказу Міністерства юстиції України №2267/8 від 02.07.2018 року, прийняла рішення про скасування запису про право власності на нерухоме майно ринок, розташований за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18-Б.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 24.05.2019 року наказ від 02.07.2018 року №2267/8 у Міністерстві Юстиції не зареєстровано.

02.10.2018 року державний реєстратор Виконавчого комітету Ілларіонівської селищної ради Скороход О.О., прийняла рішення про державну реєстрацію права власності на ринок, розташований за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18-Г, за ПП Альфа-Мур, код 38892862.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України №3551/5 від 15.11.2019 року рішення про скасування права власності від 28.09.2018 року, прийняте державним реєстратором Третяк Т.В., скасоване та на підставі вказаного Наказу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно поновлено право власності ТОВ Фірма Об`єднання ринків, код 30192553, на ринок, розташований за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18-Б.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України №3591/5 від 21.11.2019 року рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстрація права власності за ПП Альфа-Мур), прийняті державним реєстратором Скороход О.О., щодо ринку, розташованого за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18-Г - скасовані.

13 грудня 2019 року, Товариством з обмеженою відповідальністю фірма Об`єднання ринків засновано Товариство з обмеженою відповідальністю ВУД СТОР та сформовано статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю ВУД СТОР за рахунок майнових цінностей - об`єкту нерухомості, що належить ТОВ фірмі Об`єднання ринків, а саме: нежитлові будівлі і споруди оптово-роздрібного ринку по пр.Мануйлівський, 18 Б у м.Дніпро.

31 березня 2020 року державним реєстратором Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучковою Тетяною Федорівною, зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою пр.Мануйлівський, 18 Г у м.Дніпро за ПП Альфа-Мур…

…Рішенням Дніпровської міської ради від 22.07.2020 року № 152/59 ПП Альфа-Мур надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню нежитлових будівель оптово-роздрібного ринку по просп.. Мануйлівському, 18-Г у м. Дніпрі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2020 року у справі 904/4116/20 за позовом Дніпровської міської ради, Дніпропетровська область до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Стор", Дніпропетровська область, відповідача-2: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни, Дніпропетровська область, відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Об`єднання ринків", Дніпропетровська область про визнання недійсним договору №7 купівлі-продажу від 05.02.2001, визнання недійсним Акта приймання-передачі нерухомого майна від 16.12.2019 та скасування державної реєстрації права власності позовну заяву повернуто Дніпровській міській раді, оскільки вона не містить власноручного або електронного підпису міського голови, на ній проставлений факсиміле.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2020 року у справі 904/4195/20 за позовом Дніпровської міської ради до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Стор", відповідача-2: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни, відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Об`єднання ринків" про скасування державної реєстрації позовну заяву повернуто Дніпровській міській раді.

Постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Дніпропетровської обласної прокуратури Лавровича А.І. від 29 вересня 2020 року, що винесена в рамках кримінального провадження №0000272, визнано об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: м. Дніпро, пр. Мануйлівський 18-Б речовими доказами у кримінальному провадженні №0000272. Також цією ж постановою передано власнику (законному володільцю) ТОВ Вуд Стор на відповідальне зберігання об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: м. Дніпро, пр. Мануйлівський 18-Б.

З тексту вказаної постанови вбачається, що Слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області проводилося досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000272 від 12.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 206, ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-3 КК України по факту протиправного заволодіння службовими особами ПП Альфа-мур разом з іншими співучасниками злочинної організації майном ТОВ фірма Об`єднання ринків та ТОВ Вуд Стор шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, що заподіяло велику шкоду. Кримінальне провадження №0000272 перебуває на розгляду по суті в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська (справа №199/1955/21)…

… Наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2020 року за № 3309/7 відмовлено у задоволенні скарги Громадської організації Громадський порядок стосовно скасування реєстрації щодо об`єкту нерухомого майна за адресою пр.Мануйлівський, 18 Б у м.Дніпро.

Наказом Міністерства юстиції України від 06.01.2021 року за № 39/7 відмовлено у задоволенні скарги Дніпровської міської ради стосовно скасування реєстрації щодо об`єкту нерухомого майна за адресою пр.Мануйлівський, 18 Б у м.Дніпро.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2021 року за № 94/5 задоволено скаргу ТОВ Вуд Стор та скасовано реєстрацію стосовно об`єкту нерухомого майна за адресою пр.Мануйлівський, 18 Г у м.Дніпро.

Вищенаведені фактичні обставини дають підстави для констатації того, що з одного боку позивач проявляє бездіяльність щодо розгляду в установленому порядку клопотання власника нерухомого майна ТОВ фірма Об`єднання ринків (Відповідача-2 )(вх. № 11/1633 від 10.07.2018р. (т.1 а.с. 138), який, як зазначалося вище, має правомірні очікування щодо користування земельною ділянкою кадастровий номер: :01:065:0016, а з іншого боку, 22.07.2020 року своїм рішенням № 152/59 надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню нежитлових будівель оптово-роздрібного ринку по просп.. Мануйлівському, 18-Г у м. Дніпр ПП Альфа-Мур (т.1 а.с .231-232), щодо якого, як вбачається з постанови про визнання речовим доказом та передачу на відповідальне зберігання (т.1 а.с. 213-217), слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000272 від 12.05.2020 за фактом протиправного задолодіння службовими особами ПП «Альфа-Мур» () майном ТОВ «Вуд Стор» шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, що заподіяло велику шкоду, шляхом надання державним реєстраторам підроблених документів щодо нерухомого майна, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України.

Вимога наявності законодавства як підстави втручання у права особи спирається на принцип верховенства права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, закладений в преамбулі і застосовний до усіх статей Конвенції. Відсутність закону автоматично означає порушення Конвенції.

При цьому під законом Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути "доступним" (accessible) та "передбачуваним" (foreseeable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта.

Таким чином, позбавлення права власності може бути дозволене лише "на умовах, передбачених законом". Це означає наявність відповідної національної правової бази. Як зазначив Суд у рішенні у справі "Літгоу та інші проти Сполученого Королівства", що стосується формулювання "на умовах, передбачених законом", то воно насамперед вимагає існування і додержання належно допустимих і достатньо чітких положень національного законодавства".

Питання, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним (див.: п. 39 рішення від 9 червня 2005 р. № 68443/01 у справі "Бакланов проти Росії"; п. 33 рішення від 24 березня 2005 р. № 58254/00 у справі "Фрізен проти Росії").

Отже, вислів "передбачено законом" у статтях Конвенції вимагає не лише того, що б оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться. Закон має бути доступним для зацікавлених осіб та сформульованим з достатньою точністю для того, щоб надати їм можливість - за необхідності шляхом надання відповідної інформації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може спричинити його дія.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 373 ЦК України). Елементом особливої правової охорони землі є норма частини другої статті 14 Конституції про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 ЦК України).

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до практики Євросуду для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим і не означало порушення прав, передбачених статтею 1 Першого протоколу, воно має служити не лише законній меті в інтересах суспільства, але повинне здійснюватися з дотриманням "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав і основоположних свобод людини (див., серед іншого, рішення у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", від 23 вересня 1982 року, § 69). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними меті їх застосування. Для того, щоб відповідати Конвенції, позбавлення повинно бути законним і спрямованим на досягнення справедливого балансу між інтересами суспільства та інтересами заявника ("Стреч проти Сполученого Королівства", "Рисовський проти України", "Оксана Омелянівна Білозір та Віра Омелянівна Різова проти України", "Балан проти Молдови", "Україна-Тюмень проти України", "Федоренко проти України", "Інтерсплав проти України", "Москаль проти Польщі"та інші).

Здійснювати оцінку пропорційності доцільно лише тоді, коли відповідне втручання відповідає вимозі законності. Якщо втручання здійснено з порушенням вимог законності, тобто не відповідно до чинного закону, то це само по собі становитиме порушення.

Вимога пропорційності вказує на межі втручання в приватні відносини, які випливають із взаємозв`язку держави і громадянського суспільства: держава може обмежувати право власності в публічних інтересах, але при цьому публічні інтереси, по-перше, не повинні пригнічувати, нівелювати інтереси приватних осіб, по-друге, на приватну особу не повинен покладатися тягар у результаті обмеження права власності (бути мінімально обтяжливим для особи, чиї права обмежуються), (див. "АГОСІ проти Сполученого Королівства")

Суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (див. рішення у справі "Спорронг та Льоннрот проти Швеції").

Намагання забезпечити цей баланс відображено у структурі статті 1 в цілому, включаючи другий пункт. Тому мають бути витримані розумні пропорції між використаними засобами і досягнутими цілями.

Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (№ 46577/15) від 21 квітня 2016 року підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Вирішуючи питання про те, чи було втручання виправданим, Суд зауважив на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Також Суд зауважив, що аргумент Уряду про те, що оскаржуване втручання здійснено в суспільних інтересах, схожий на доводи Уряду, подані в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції. Оскільки наявність у цій справі порушення пункту 1 статті 6 Конвенції уже встановлено, Суд доходить висновку, що, хоча виправлення помилок у застосуванні закону, безперечно, становить "суспільний інтерес", в обставинах цієї справи таке виправлення здійснювалося на порушення основоположного принципу юридичної визначеності.

Зважаючи на ці обставини, Суд визнав, що "справедлива рівновага" виявилася порушеною і що заявник ніс особистий і надмірний тягар. Це означає, що було порушено статтю 1 Першого протоколу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що можливе задоволення позовних вимог власника земельної ділянки Дніпровської міської ради щодо знесення належного Відповідачу 2 нерухомого майна, тобто фактично його знищення, з подальшим скасуванням його державної реєстрації і припинення права власності на нього, без компенсації ТОВ фірма Об`єднання ринків вартості належного йому майна, становитеме порушення Протоколу 1, призведе до порушення "справедливої рівноваги" і поклададе на ТОВ фірма Об`єднання ринків особистий і надмірний тягар. Відповідно, матиме місце порушенян статті 1 Першого протоколу.

Вищенаведені висновки суду апеляційної інстанції підтверджують правильність висновку суду першої інстанції про те, що за наявності прав власності у відповідача на нерухоме майно закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, на якій розташована ця нерухомість, не може бути підставою для обмеження права на користування земельною ділянкою особою, об`єкти нерухомого майна якої розміщені на цій земельній ділянці. Зобов`язання відповідача в примусовому порядку звільнити земельну ділянку шляхом демонтажу належного йому майна та передати її в натурі позивачеві є порушенням права власності відповідача, гарантованого статтею 41 Конституції України. Зазначені обставини виключають можливість звільнення земельної ділянки під будівлями. За цих обставин позовні вимоги Позивача до Відповідача-2 викладені в позовній заяві є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом.

Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги в частині того, що: « ... Факт відсутності права власності на земельну ділянку за ТОВ Фірма «Об`єднання ринків», а в подальшому за ТОВ «ВУД СТОР» підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що …

…З огляду на зазначене, земельна ділянка площею 3 992,50 кв.м., що відповідає площі спірного нерухомого майна, фактично вибула 02.10.2017 року з власності територіальної громади Дніпровської міської ради, - без будь-яких належних та законних підстав та документів у момент проведення протиправної державної реєстрації.

Відповідно до акту державної технічної комісії про готовність закінченого об`єкта будівництва до експлуатації, серія та номер: б/н, виданий 02.12.2000 та Рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18.01.2001 №19 «Про затвердження акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію оптово-роздрібного ринку по пр. Воронцова, 18Б» цей об`єкт збудовано ЗАТ «Агропромінвест».

Проте, для того, щоб здійснювати такі роботи, підприємство ЗАТ «Агропромінвест» зобов`язано було укласти договір оренди земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, пр. Мануйлівський (до перейменування пр. Воронцова), 18Б, за кадастровим номером: №:01:065:0016 з власником - територіальною громадою м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради. Однак, таких договорів ЗАТ «Агропромінвест» не уклало.

Натомість, судом першої інстанції невірно надано оцінку доказу наявності права користування земельною ділянкою у ЗАТ «Агропромінвест», як рішення виконкому Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 21.08.97 №1393 «Про надання закритому акціонерному товариству «Агропромінвест» земельної ділянки в мкр. «Воронцовський І черга» по пр. Воронцова у тимчасове короткострокове користування на період завершення будівництва оптово роздрібного ринку», оскільки на виконання приписів розділу 3 зазначеного рішення між ЗАТ «Агропромінвест» та виконкомом Дніпропетровської міської ради, відповідного договору про право користування земельною ділянкою укладено не було.

Що фактично свідчить про факт здійснення будівництва нерухомого майна ЗАТ «Агропромінвест» на земельній ділянці, право користування або власності на яку набуто не було.

А отже, є всі підстави вважати, що матеріали та встановленні обставини свідчать про те, що спірний об`єкт нерухомого майна відповідає критерію самочинно побудованого нерухомого майна.

Посилання суду першої інстанції на суперечливість поведінки позивача у справі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, забудовником ЗАТ «Агропромінвест» не було використано надане право та взяте на себе зобов`язання щодо укладення договору права користування земельною ділянкою та не вчинено жодної дії яка б свідчила про такі наміри, до моменту фактичного будівництва та подальшого відчуження самочинно побудованого нерухомого майна.

З огляду на наведені фактичні обставини та вчинення протиправної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, земельна ділянка площею 3 992,50 кв.м. фактично вибула 02.10.2017 року з власності територіальної громади Дніпровської міської ради, - без будь-яких належних та законних підстав та документів…» .

Оскільки, згідно резолютивної частини постанови Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.22 року у справі №904/766/21 скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю ВУД СТОР (код за ), номер запису про право власності 34791869, що внесений 16.12.2019р. приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В.В. на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18б та одночасно припинено право власності на вказане нерухоме майно, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про неправильність чи незаконність рішення місцевого господарського суду щодо закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі № 904/4301/22 в частині припинення права власності та скасування державної реєстрації із закриттям розділу на нерухоме майно, будівлю, яка складається з А вартова, Б навіс, Г контейнер. Д вбиральня, Е - ангар, Є - ангар, Ж - вагон, З вагон, И вбиральня, І душова, Ї вартова, Й контейнер, К контейнер, Л склад, М трансф. пункт, Н - контейнер, О навіс, П навіс, Р вартова, С вагон, Т навіс, У навіс, №1-7 торг.прил., №8 шлагбаум, №9 огорожа, №10 огорожа, №11 ворота, №12 ворота, №13 ворота, №14 ворота, №15 ворота, №16 ворота, №17 ворота, №18 ворота, №19 ворота, №20 ворота, №21 ворота, №22 огорожа, №23 прожектор, І покриття площею 30870,2 кв.м., II покриття площею 480кв.м., загальною площею 3992, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, просп. Мануйлівський, 18б за Товариством з обмеженою відповідальністю Вуд Стор (код за ), номер запису про право власності 34791869, що внесений 16.12.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В…»

З урахуванням вищевикладеного доводи апеляційної скарги стосовно того що: «…..Площа об`єкту нерухомого майна змінилась шляхом доповнення нових об`єктів без оформлення відповідних документів на реконструкцію чи будівництво.

Наглядну різницю в технічному описі об`єктів зазначено в позовній заяві:

Найменування об`єкту і опис об`єкту нерухомого майна по просп. Воронцова, 18 Б згідно акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації: Найменування об`єкту: Оптово-роздрібний ринок; Опис: Два ангари загальною площею 900 кв. м.; Торгівельні ряди з навісами; Автостоянка; Склад (металевий) - 18 кв. м.; Сторожка (вагон) - 24 кв. м.; Сторожка (металева) - 18 кв. м.; Туалет; 4 металеві камери - 36 кв. м.

Найменування об`єкту і опис об`єкту нерухомого майна по просп. Воронцова, 18 Б згідно договору купівлі-продажу № 7 від 05.02.2001 р. : Найменування об`єкту: Майновий комплекс Воронцовського ринку; Ангар металевий (900 кв. м.); Туалет; Лінія електропередач на ж/б стовбах; Мережа водопровідна, Огорожа Воронцовського ринку (1836 кв. м.); Майданчик Воронцовського ринку (30 000 кв. м.); КТ ПГС-400 400710; Прожектор; Автостоянка, Склад металевий - 18 кв. м.; Сторожка (вагон) - 24 кв. м.; Сторожка металева - 18 кв. м.; Металеві камери (4 шт.) - 36 кв. м.; Торгівельні ряди з навісами - 2640 пог. м.; Посилювач САР-060; Брезент; Урна; Коврик реконтановий.

Найменування об`єкту і опис об`єкту нерухомого майна по просп. Воронцова, 18 Б згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: Найменування об`єкту: Будівля; опис: А вартова, Б навіс, В навіс, Г контеи?нер, Д вбиральня, Е- ангар, Є- ангар, Ж- вагон, З вагон, И вбиральня, І душова, І? вартова, И? контеи?нер, К контеи?нер, Л склад, М трансф. пункт, Н контеи?нер, О навіс, П навіс, Р вартова, С вагон, Т навіс, У навіс, No1-7 торг. прил., No8 шлагбаум, No9 огорожа, No10 огорожа, No11 ворота, No12 ворота, No13 ворота, No14 ворота,Мо15 ворота, No16 ворота, No17 ворота, No18 ворота, No19 ворота, No20 ворота, No21 ворота, No22 огорожа, No23 прожектор, І покриття площею 30870,2 кв.м., ІІ покриття площею 480 кв.м.

Вважаємо, що розгляд питання правомірності такої добудови об`єктів нерухомості без достатніх правових підстав та питання їх демонтажу, є окремим предметом спору, відмінним від предмету спору по справі № 904/4301/22.

У зв`язку із чим, оскаржувана ухвала суду І інстанції порушує законні права Дніпровської міської ради на доступ до суду, гарантовані чинним законодавством України….» відхиляються колегією суддів як такі, що зводяться до переоцінки доказів, яким судом апеляційної інстанції вже була дана оцінка в межах справи № 904/4301/22 і які, відповідно, стали підставою для прийняття рішення, яке, в свою чергу, залишено без змін судом касаційної інстанції.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили (відповідні правові висновки викладені в Постанові КГС ВС від 28.01.2020 у справі № 917/31335/18)

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених статтею 75 ГПК України, учасник господарського процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази.

Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами, встановленими ГПК України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу (відповідні правові висновки викладені в постанові КГС ВС від 20.03.2020 у справі № 910/2360/19).

Res judicata вирішена справа (res judicata pro veritate habetur! судове рішення слід визначати за істину) означає остаточність рішення суду, яке набрало чинності і не може бути переглянуте. Принцип res judicata визнано на міжнародному рівні та зафіксовано, в тому числі, у п.1 ст.44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принцип остаточності рішення є складовою частиною верховенства права.

Вищенаведене дозволяє колегії суддів відхилити вищенаведені твердження апеляційної скарги як такі, що суперечать інституту преюдиції та принципу res judicata, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Твердження апелянта про те, що закриття провадження порушує його право на доступ до правосуддя, колегія суддів відхиляє як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи, носять декларативний характер і спрямовані на повторний розгляд справи, яка вже була вирішена між сторонами. Колегія суддів зауважує, що в контексті спірних правовідносин, доступ до правосуддя забезпечується через принцип стабільності судових рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 про закриття провадження у справі №904/5103/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Дніпровської міської ради на неї, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2422,40 грн покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 про закриття провадження у справі №904/5103/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2024 про закриття провадження у справі №904/5103/24 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Дніпровську міську раду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 15.05.2025

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус