ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/634/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Тонкій Є.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Ізюмської окружної прокуратури Харківської області (вул. Захисників України, 13а, м. Балаклія, Ізюмський район, Харківська область, 64207) в інтересах держави, в особі: 1. Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області (64300, Харківська область, Ізюмський район, м. Ізюм, пл. Центральна, буд.1), 2. Відділу культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації (вул. Миру, буд. 19, смт. Борова Харківська область, 63801)
до Приватного підприємства "НП Енерго" (вул. Паромна, буд. 6, кв. 15, м. Ізюм Харківська область, 64309)
про стягнення коштів
за участю представників:

прокурора - Комісара О.О. (посвідчення № 072864 від 01.03.2023),

першого позивача (Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області) - не з`явився,

другого позивача (Відділу культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації) - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Ізюмська окружна прокуратура Харківської області в інтересах держави, в особі Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області, Відділу культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного підприємства "НП Енерго", в якій просить суд:

Стягнути з приватного підприємства «НП Енерго» (, яке зареєстроване за адресою: вул. Паромна, буд. 6, кв. 15, м. Ізюм, Харківська область, 64309), на користь Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області (, яка зареєстрована за адресою: пл. Центральна, буд. 1, м. Ізюм, Харківська область, 64300) збитки у розмірі 353599,34 гривень за наступними реквізитами: отримувач ГУ УДКСУ у Харківській області , р/р UA 0020259, код класифікації доходів 2406300, призначення платежу: «інші надходження».

Судовий збір стягнути з відповідача за таким реквізитами: отримувач Харківська обласна прокуратура, код 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, код банку 820172, рахунок № 7171, рахунок IBAN: UA0007171, код класифікації видатків бюджету 2800, призначення платежу: «повернення судових витрат».

Позов обґрунтовано з посиланням на завищення відповідачем вартості фактично виконаних робіт за Договором № 3 від 25.05.2018, укладеним між Відділом культури і туризму Борівської районної державної адміністрації та Приватним підприємством «НП Енерго».

Ухвалою Господарського суду Харківської області від прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/634/25. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання 19 березня 2025 року о 11:00.

17.03.2025 від ліквідаційної комісії Відділу культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації надійшов лист (вх.№ 6771/25), де голова ліквідаційної комісії повідомляє про отримання ухвали про відкриття провадження у справі та просить задовольнити позов.

18.03.2025 від Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення (Документ сформований в системі «Електронний суд» 18.03.2025, вх.№ 6982/25), в яких Ізюмська районна військова адміністрація повністю підтримує позовні вимоги та просить ухвалити рішення, яким вимоги позивача задовольнити повністю.

У підготовчому засіданні 19.03.2025 постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу підготовчого засідання, про відкладення підготовчого засідання на 15.04.2025 на 11:30.

В порядку ст. 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про наступне підготовче засідання ухвалами від 19.03.2025.

У підготовчому засіданні 15.04.2025 постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу підготовчого засідання, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 14.05.2025 на 12:00.

В порядку ст. 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 15.04.2025.

У судовому засіданні 14.05.2025 прокурор підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Позивачі своїх повноважних представників у судове засідання не направили.

Відповідач у судове засідання, призначене на 14.05.2025 о 12:00, не з`явився.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З метою повідомлення Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області про розгляд справи ухвала Господарського суду Харківської області від 15.04.2025 доставлена до електронного кабінету позивача, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Копія ухвали від 15.04.2025 направлялась Відділу культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації та відповідачу за адресами, зазначеними у позовній заяві, що кореспондується із даними, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та повернулись до суду неврученими з довідками пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заг18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №922/634/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи та здійснив всі необхідні дії з метою належного їх повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання; позивачі, а також відповідач визнаються такими, що належним чином повідомлені про розгляд справи (згідно частини 6 статті 242 ГПК України).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

В ході розгляду справи Господарським судом Харківської області, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах строків, встановлених ГПК України.

Судом в повному обсязі досліджено письмові докази у справі відповідно до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

У судовому засіданні 14.05.2025 відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Щодо правомірності представництва інтересів держави у суді прокуратурою судом встановлено таке.

За змістом статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у господарські правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює господарські права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у господарських, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18, у пункті 26 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц).

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (частина 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі (рішення Конституційного Суду України у від 01.04.2008 № 4-рп/2008).

Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Таким чином, наведені вище норми законів та Рішення Конституційного Суду України надають прокурору право звертатися до суду з позов про захист інтересів держави, обґрунтовуючи при цьому, в чому саме полягає таке порушення.

Таким чином, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не підлягають точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Надмірна формалізація інтересів держави може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 по справі №806/1000/17).

Прокурор набуває право на реалізацію своїх функцій, визначених законом, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захист або здійснює його неналежно.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є належною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захист або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

У справах за позовами прокурорів, заявлених в інтересах держави в особі уповноважених органів, позивачами є відповідні уповноважені органи, а прокурор у таких справах здійснює представництво їх інтересів в суді. Статус позивача прокурор набуває лише у випадках, коли звертається з позовом в інтересах держави у разі відсутності уповноваженого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду (постанова ВСУ від 21.02.2018 у справі № 553/3280/16-а).

Поняття орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції).

Згідно з ч. 3, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Частиною 4 статті 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до вимог ч. З ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 висновувала, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема, подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу.

У постанові Верховного Суду від 19.07.2023 у справі № 906/638/22 зазначено, що прокурору достатньо дотримати порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі нема, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частиною 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, відповідно до ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України визначено, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Відповідно до преамбули Закону України «Про охорону дитинства» цей Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про охорону дитинства» система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає, зокрема, забезпечення належних умов для гарантування безпеки, охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 цього Закону місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують проведення державної політики у сфері охорони дитинства, розроблення і здійснення галузевих та регіональних програм поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, вирішення інших питань у цій сфері.

Прокурор зазначає, що порушення інтересів держави полягає у тому, що внаслідок завищення вартості фактично виконаних робіт за Договором № 3 Відділом культури і туризму Борівської районної державної адміністрації сплачено на користь Приватного підприємства «НП Енерго» необґрунтовано більшу суму коштів, які б могли бути витрачені на інші заходи у сфері охорони дитинства, зокрема проведення ремонтних робіт, здійснення благоустрою, проведення будівництва, розвитку дитячої інфраструктури.

Статтею 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (далі - Закон) передбачено, що виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Згідно з п. 6 ст. 13 Закону до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема, в галузі науки, освіти, культури, охорони здоров`я, фізкультури і спорту, сім`ї, жінок, молоді та дітей, утвердження української національної та громадянської ідентичності.

Статтею 5 Закону передбачено, що склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій.

У межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, а також з урахуванням вимог статті 18 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до Типового положення про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 № 887 (далі Типове положення), структурний підрозділ місцевої держадміністрації (далі структурний підрозділ) утворюється головою місцевої держадміністрації, входить до її складу і в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечує виконання покладених на цей підрозділ завдань.

Структурні підрозділи створюються для здійснення повноважень місцевою державною адміністрацією, а не безпосередньо здійснюють ці повноваження.

Відповідно до розпорядження голови Борівської районної державної адміністрації Харківської області від 27.11.2019 № 91-к «Про впорядкування структури районної державної адміністрації» Відділ культури і туризму Борівської районної державної адміністрації перейменовано у Відділ культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації.

Постановою Кабінетом Міністрів України від 16.12.2020 № 1321 затверджено «Порядок здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються» (далі Порядок).

Відповідно до пункту 8 Порядку перехід майна, майнових прав та обов`язків райдержадміністрацій, що припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється з дня затвердження передавального акта комісії з реорганізації.

Так, розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 12.01.2021 № 5 «Про утворення комісій з реорганізації районних державних адміністрацій Харківської області та затвердження їх персональних складів» утворено комісії з реорганізації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області.

Відповідно до розпорядження голови комісії з реорганізації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 25.01.2021 № 21 розпочато процес припинення юридичної особи Відділу культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації () шляхом ліквідації.

Відповідно до розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації від 31.03.2021 № 177 «Про затвердження передавальних актів Балаклійської, Барвінківської, Борівської районних державних адміністрацій Харківської області до правонаступника, Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області», затверджено передавальний акт Борівської державної адміністрації Харківської області () до правонаступника Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області ().

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України введено воєнний стан, який на даний час триває.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації. Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Повноваження військових адміністрацій визначені ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Зокрема, згідно ч. ч. 1, 3 вказаної статті військові адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Повноваження військових адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Районні, обласні військові адміністрації здійснюють на відповідній території, поряд із повноваженнями місцевих державних адміністрацій, повноваження із запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

У зв`язку з викладеним, органами, уповноваженими представляти інтереси держави, є Ізюмська районна військова адміністрація Харківської області та Відділ культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації.

Листом від 23.12.2024 № 58-666-24 Ізюмська окружна прокуратура поінформувала Ізюмську районну військову адміністрацію Харківської області про виявлені в ході досудового розслідування порушення вимог бюджетного законодавства, що призвело до зайвого перерахування коштів бюджету.

Ізюмською районною військовою адміністрацією Харківської області 20.01.2025 надано відповідь №01-35/294, відповідно до якої заходи щодо стягнення з Приватного підприємства "НП Енерго" збитків не вживалися, військова адміністрація просить Ізюмську окружну прокуратуру Харківської області пред`явити позов і її інтересах.

Крім того, 06.02.2025 до Відділу культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації скеровано лист №58-666-24, в якому зазначено про виявлені в ході досудового розслідування порушення вимог бюджетного законодавства.

Відділом культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації надано відповідь № 1 від 10.02.2024, де відділ просить Ізюмську окружну прокуратуру Харківської області пред`явити позов.

Ізюмською окружною прокуратурою 19.02.2025 за №58-666-24 скеровано Ізюмській районній військовій адміністрації Харківської області повідомлення в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо прийняття рішення про звернення з позовом в інтересах держави в особі Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області, Відділу культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації до Приватного підприємства "НП Енерго".

Також Ізюмською окружною прокуратурою 19.02.2025 за №58-666-24 скеровано Відділу культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації повідомлення в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо прийняття рішення про звернення до суду з позовом.

Таким чином, прокурором дотримані процедури, передбачені законодавством України для звернення до суду в інтересах держави, так само як і обґрунтовано, в чому може полягати порушення інтересів держави. Тобто вбачаються обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави прокуратурою в особі Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області та Відділу культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2018 між Відділом культури і туризму Борівської районної державної адміністрації (далі - Замовник-Розпорядник коштів) та Приватним підприємством «НП Енерго» (далі - Генеральний підрядник) укладено Договір № 3 на капітальний ремонт об`єкту (далі - Договір), а саме капітальний ремонт комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Борівська дитяча музична школа Борівської районної ради Харківської області», що розташована за адресою: смт. Борова, вулиця Миру, будинок 21.

Згідно з п. 1.1 Договору Замовник-Розпорядник коштів доручає, а Генеральний підрядник забезпечує виконання робіт відповідно до проектно-кошторисної документації та у встановлений цим Договором строк по об`єкту: «Капітальний ремонт комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Борівська дитяча музична школа Борівської районної ради Харківської області», що розташована в смт. Борова, вул. Миру, буд. 21 (45453000-7-капітальний ремонт і реставрація) (далі - Об`єкт). Замовник-Розпорядник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином виконані роботи по Об`єкту в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що склад та обсяги робіт по Об`єкту, що доручаються до виконання Генеральному підряднику, визначені проектно-кошторисною документацією, договірною ціною та календарним графіком виконання робіт, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору Генеральний підрядник зобов`язаний виконувати роботи по Об`єкту у відповідності з вимогами будівельних норм та правил, календарного графіку виконання робіт та положень Загальних умов.

Згідно пункту 2.1 Договору строк виконання робіт до 31 грудня 2018 року.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що Договірна ціна визначена як динамічна на підставі зведеного кошторисного розрахунку робіт по Об`єкту та згідно нормативів ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 і складає: 1855654,00 грн. (один мільйон вісімсот п`ятдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят чотири гривні 00 коп.), без ПДВ у тому числі єдиний податок 5%.

Відповідно до пункту 4.2 Договору фінансування робіт по Об`єкту проводиться за планом, який складається Замовником-Розпорядником коштів, узгоджується Генеральним підрядником і є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що розрахунки проводяться Замовником-Розпорядником коштів на підставі підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт по Об`єкту (Форми КБ-2в) і довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по Об`єкту (Форми КБ-3) згідно фактично виконаних робіт по Об`єкту.

Відповідно до п. 5.1.1 Договору Замовник-Розпорядник коштів має право відмовитися від прийняття закінчених робіт по Об`єкту у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх використання відповідно до мети, зазначеної у проектній документації та цьому Договорі, і не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Пунктом 5.4.2 Договору закріплено обов`язок Генерального підрядника виконати будівельно-монтажні роботи, визначені цим Договором, включаючи придбання, монтаж та наладку технологічного обладнання у відповідності до розробленої проектно-кошторисної документації, ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 і будівельних норм.

Генеральний підрядник відповідає за якість та відповідність вимогам нормативних документів щодо матеріалів, конструкцій та інших матеріальних ресурсів, необхідних для виконання робіт по Об`єкту (п. 6.2 Договору).

За п. 7.1 Договору роботи та матеріальні ресурси, що використовуються для їх виконання, повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів у галузі будівництва, проектній документації та цього Договору.

Згідно з п. 8.1 Договору приймання-передача закінчених робіт по Об`єкту проводиться у порядку, встановленому Загальними умовами, іншими нормативними актами та цим Договором.

Крім того, пунктом 8.2 Договору передбачено що у разі виявлення в процесу приймання-передачі закінчених робіт по Об`єкту недоліків, допущених з вини Генерального підрядника, він у визначений Замовником-Розпорядником коштів строк зобов`язаний усунути їх і повторно повідомити Замовника-Розпорядника коштів про готовність до передачі закінчених робіт по Об`єкту. Якщо Генеральний підрядник не бажає чи не може усунути такі недоліки, Замовник-Розпорядник коштів може у порядку, передбаченому цим Договором, попередньо повідомивши Генерального підрядника, усунути їх своїми силами або із залученням третьої сторони. Витрати, пов`язані з усуненням недоліків Замовником-Розпорядником коштів, компенсуються Генеральним підрядником.

Якщо виявлені недоліки не можуть бути усунені Генпідрядником, Розпорядником коштів Замовником або третьою стороною, Розпорядник коштів Замовник має право відмовитись від прийняття таких робіт (об`єкт будівництва) або вимагати відповідного зниження договірної ціни чи компенсації збитків (п. 8.3 Договору).

Підписання актів приймання виконаних будівельних робіт по Об`єкту (Форма КБ-2в) і довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по Об`єкту (Форми КБ-3) є підставою для проведення остаточних розрахунків між Сторонами (п. 8.4 Договору).

Згідно пункту 9.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором.

Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання цього Договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, інша небезпечна подія) (п. 11.1 Договору).

Згідно пункту 14.1 Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2018 року або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

На виконання пункту 4.5. Договору Відділом культури і туризму Борівської районної державної адміністрації відповідно до платіжних доручень № 346, 347 від 25.06.2018 на рахунок Приватного підприємства «НП Енерго» перераховано попередню оплату на придбання матеріальних ресурсів для виконання робіт по об`єкту у розмірі 30% від загального річного обсягу робіт в сумі 556 696,20 грн.

22.10.2018 Відділом культури і туризму Борівської районної державної адміністрації та Приватним підприємством «НП Енерго» підписано Акт приймання виконаних будівельних робіт № 1, складений за формою № КБ-2в, за яким вартість виконаних будівельних робіт складає 1 855 654 грн 00 коп, що відповідає вартості будівельних робіт, яка зазначена у договорі підряду та у договірній ціні.

На підставі зазначеного Акту приймання виконаних будівельних робіт Відділом культури і туризму Борівської районної державної адміністрації згідно платіжних доручень № 595, 596 від 23.10.2018 на рахунок Приватного підприємства «НП Енерго» перераховано бюджетні кошти в сумі 1 298 957 грн 80 коп.

Як стверджує прокурор, в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження органом досудового розслідування 23.01.2024 винесено постанову про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

На вирішення судової експертизи поставлено запитання:

Чи відповідає вартість та обсяги фактично виконаних робіт, а саме: капітальний ремонт комунального початкового спецнілізованого мистецького навчального закладу «Борівська дитяча музична школа Борівської районної ради Харківської області», за адресою: Харківська область, Ізюмський район, смт Борова, вул. Миру, буд. 21, відповідно до договору №3 від 25 травня 2018 року, обсягам та вартості, які вказані в актах виконаних робіт (форми КБ-2в)? Якщо ні, то в чому саме завищення, які обсяги та сума завищення робіт?

Дослідження проведене методом вивчення технічної документації та візуально-інструментального обстеження фактичного сану досліджуваного об`єкту, зіставлення результатів обстеження з наданою документацією вимогам законодавства, державних стандартів і вимогам нормативних документів відповідно до методики "Методика встановлення фактичних обсягів та вартості виконаних робіт за звітною документацією" за реєстраційним кодом 10.6.17.

Відповідно до висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № CE19/121-24/3094-БТ від 28.03.2024 Приватним підприємством «НП Енерго» допущене завищення обсягів та вартості виробничих ресурсів в акті № 1 приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в за Договором від 25.05.2018 №3 по об`єкту: «капітальний ремонт комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Борівська дитяча музична школа Борівської районної ради Харківської області», що розташована в смт. Борова, вул. Миру, буд. 21».

За результатами експертного дослідження встановлено наступні невідповідності:

- заповнення віконних прорізів готовими блоками площею до 3 кв.м. з металлопластику в кам`яних стінах житлових і громадських будівель не відповідає на 10,965 кв.м.;

- улаштування з листової сталі поясків, сандриків, підвіконних відливів (снігозатримувач) не відповідає на 50 м;

- улаштування основи під штукатурку з металевої сітки по цегляних та бетонних поверхнях не відповідає на 362 кв.м.;

- поліпшене штукатурення цементно-вапняним розчином по каменю стін фасадів не відповідає на 362 кв.м.;

- декоративне штукатурення фасадів не відповідає на 362 кв.м.;

- полівінілацетатне фарбування нових фасадів з риштувань по підготовленій поверхні не відповідає на 362 кв.м.;

- заземлювач вертикальний з круглої сталі діаметром 16 мм не відповідає на 6 шт;

- провідник заземлюючий відкрито по будівельних основах з круглої сталі діаметром 12 мм не відповідає на 28 м;

- розробка ґрунту вручну в траншеях глибиною до 2 м без кріплень з укосами, група ґрунту 2 не відповідає на 1,125 куб.м.;

- заземлювач горизонтальний у траншеї зі сталі круглої, діаметр 12 мм2 не відповідає на 9 м;

- засипання вручну траншей, пазух котлованів та ям, група ґрунту 2 не відповідає на 1,125 куб.м.;

- виготовлення конструкцій блискавковідводів не відповідає на 0,009 т;

- установлення під обладнання стальних конструкцій масою до 1 т не відповідає на 0,009 т.

За висновком експерта вартість невиконаних будівельних робіт по об`єкту: «Капітальний ремонт комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Борівська дитяча музична школа Борівської районної ради Харківської області», що розташована в смт. Борова, вул. Миру, буд. 21», за договором №3 від 25.05.2018 складає 353 599,34 грн без ПДВ.

Прокурор стверджує, що дослідженнями підтверджується невиконання Приватним підприємством «НП Енерго» підрядних робіт по Договору від 25.05.2018 № 3 по об`єкту: «Капітальний ремонт комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Борівська дитяча музична школа Борівської районної ради Харківської області», що розташована в смт. Борова, вул. Миру, буд. 21, згідно Акту приймання будівельних робіт форми КБ-2в, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3 на суму 353 599,34 гривень.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 6.4.3 ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», які введені в дію з 01.01.2014 наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 05.07.2013 №293 (далі - ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013), за твердої договірної ціни взаєморозрахунки проводяться на підставі виконаних обсягів робіт та їх вартості, визначеної в договірній ціні.

Згідно вимог ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013, що встановлюють основні правила з визначення вартості нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту та технічного переоснащення будинків, будівель і споруд будь-якого призначення, їх комплексів, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, а також реставрації пам`яток архітектури та містобудування (далі - будівництво), передбачено наступне: Ресурсні елементні кошторисні норми призначені для визначення кількості ресурсів, необхідних для виконання різних видів будівельних робіт, робіт з монтажу устаткування, ремонтно-будівельних, реставраційно-відновлювальних і пусконалагоджувальних робіт, для визначення прямих витрат у вартості будівництва (п. 4.2). Вартість будівництва визначається: на стадії проектування - в складі інвесторської кошторисної документації; на стадії визначення виконавця робіт (проведення процедури закупівлі) - в ціні пропозиції учасника конкурсних торгів (договірній ціні, яка може встановлюватися твердою або приблизною (динамічною); на стадії проведення взаєморозрахунків - шляхом уточнення окремих наріжних показників, визначених на попередніх стадіях, залежно від виду договірної ціни в порядку, обумовленому в договорі підряду (п. 4.9).

Відповідно до положень ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 ціна пропозиції переможця конкурсних торгів є договірною ціною на об`єкт будівництва, яка формується генпідрядником із залученням субпідрядних організацій, погоджується із замовником (п. 6.2.4). Договірна ціна є кошторисом вартості підрядних робіт, який узгоджений замовником, і використовується при проведенні взаємо розрахунків (п. 6.3.1). Договірна ціна може встановлюватись за твердим (тверда договірна ціна) та приблизним (динамічна договірна ціна) кошторисом (п. 6.3.2). При визначенні вартості виконаних обсягів робіт і проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи по об`єктах будівництва, зведення яких здійснюється за рахунок державних коштів, застосовуються примірні форми первинних облікових документів «Акт прийманні виконаних будівельних робіт» (примірна форма № КБ-2в) і «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (примірна форма № КБ-3) (п. 6.4.2).

Пункт 6.4.7 ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 передбачає, що незалежно від виду договірної ціни та способів взаєморозрахунків при виявленні у кошторисах виконаних робіт (примірні форми №КБ-2в Акт приймання виконаних будівельних робіт та №КБ-3 Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, які були оформлені та оплачені у попередні періоди) безперечних помилок та порушень чинного порядку визначення вартості будівництва загальна вартість виконаних підрядних робіт підлягає уточненню з моменту виявлення зазначених помилок з урахуванням термінів позовної давності згідно з законодавством України.

Згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № CE19/121-24/3094-БТ від 28.03.2024 вартість невиконаних будівельних робіт по об`єкту: «Капітальний ремонт комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Борівська дитяча музична школа Борівської районної ради Харківської області», що розташована в смт. Борова, вул. Миру, буд. 21», за договором №3 від 25.05.2018 складає 353 599,34 грн без ПДВ.

Суд зазначає, що при вирішенні господарських спорів може бути досліджений висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної. Висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського суду в належним чином засвідченій копії (з врахуванням правової позиції, зазначеної у постанові ВС у складі колегії суддів КГС від 23 січня 2020 року у справі № 918/36/19). Така ж правова позиція щодо можливості використання в господарському судочинстві висновку експерта, наданого в межах кримінального провадження, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 918/204/18.

Відповідно ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно зі ст. 877 ЦК України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Відповідно до ч. 2 ст. 883 ЦК України за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Тобто, виходячи з системного аналізу змісту ч. 2 ст. 833 ЦК України та статті 322 ГК України у разі невиконання або неналежного виконання підрядником обов`язків за договором підряду замовник має право вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право (ч. 3 ст. 22 ЦК України).

За приписами ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При цьому, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

За завдані шкоду і збитки підприємець несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність (ч. 2 ст. 49 ГК України).

Нормами ст. 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною (ч. 1 ст. 225 ГК України).

При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу, з урахуванням положень частини 1 статті 883 ЦК України, потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.

Так, протиправна поведінка Приватного підприємства "НП Енерго" виразилась у частковому невиконанні усього обсягу робіт та у невідповідності виконаних робіт об`ємам та вартості, зазначеним в Акті приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) №1 за жовтень 2018 року, по яким було зайво сплачено бюджетні кошти на загальну суму 353 599,34 грн.

Збитки, завдані місцевому бюджету за результатами протиправної поведінки Приватного підприємства "НП Енерго", підтверджуються висновком судової будівельно-технічної експертизи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками полягає в тому, що завдана місцевому бюджету шкода у розмірі 353 599,34 грн є об`єктивним наслідком протиправної поведінки підрядника, що виразилось у частковому невиконанні усього об`єму робіт, вказаних у актах виконаних робіт, що встановлено висновком будівельно-технічної експертизи.

Вина відповідача полягає у тому, що наданий Відділу культури і туризму Борівської районної державної адміністрації Акт приймання виконаних будівельних робіт включають в себе роботи, які відповідачем частково не виконані та за які він отримав від замовника повну оплату, чим і спричинив місцевому бюджету збитки.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За змістом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

За приписами ч. 1 ст. 884 ЦК України підрядник гарантує досягнення об`єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об`єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Вказані положення узгоджуються з практикою Верховного Суду, правові висновки у частині відшкодування збитків, завданих вчиненням цивільного правопорушення, викладено у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №916/332/17, в якій також зроблено висновок про те, що критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору.

При цьому, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

Верховний Суд у постанові від 27.08.2020 у справі №916/477/18 про стягнення збитків, у зв`язку з неналежним виконанням будівельних робіт за договором підряду, вказав, що враховуючи наявний у справі висновок судової будівельно-технічної експертизи, встановлено, що роботи, вартість яких позивач просить стягнути із відповідача, виконані неналежним чином та не у повній відповідності з умовами договору, а відтак, наявні підстави для відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням договірного зобов`язання. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі №927/375/19 від 01.03.2021.

В свою чергу, як вже зазначалося вище, відповідачем внесено до Акту приймання виконаних будівельних робіт недостовірні відомості щодо обсягів будівельних робіт, вартість перевищення обсягів робіт складає 353 599,34 грн, що підтверджується висновком експерта.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

У постанові Верховного Суду від 11.03.2021 у справі №923/188/20 зроблено правовий висновок про те, що господарські суди при вирішенні господарських спорів мають досліджувати на загальних умовах і висновки судової експертизи, які було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної.

Висновок експертизи, призначеної в межах кримінального провадження, оцінюється господарськими судами у сукупності з іншими доказами на загальних підставах відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України, при цьому сторони не позбавлені можливості надати суду докази на його спростування, клопотати перед судом про виклик у судове засідання експерта, який проводив експертизу, тощо. Аналогічна позиція була неодноразово викладена Верховним Судом (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 27.06.2018 у справі №907/651/17, від 08.08.2018 у справі № 907/679/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 918/204/18).

Таким чином, висновок судової будівельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № CE19/121-24/3094-БТ від 28.03.2024 є належним доказом у цій справі.

Враховуючи викладене, в результаті неналежного виконання Договору №3 від 25 травня 2018 року Приватне підприємство "НП Енерго" безпідставно, надлишково отримано бюджетні кошти в сумі 353 599,34 грн, що спричинило державі в особі Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області, Відділу культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами статті 14 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З урахуванням зазначеного, з огляду на ненадання відповідачем жодного доказу на спростування відсутності в діях останнього вини у заподіянні збитків та їх наявності, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 14, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства «НП Енерго» (вул. Паромна, буд. 6, кв. 15, м. Ізюм Харківська область, 64309, ) на користь Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області (64300, Харківська область, Ізюмський район, м. Ізюм, пл. Центральна, буд.1, , реквізити: отримувач ГУ УДКСУ у Харківській області , р/р UA 0020259, код класифікації доходів 2406300, призначення платежу: «інші надходження») збитки у розмірі 353 599,34 грн.

Стягнути з Приватного підприємства «НП Енерго» (вул. Паромна, буд. 6, кв. 15, м. Ізюм Харківська область, 64309, ) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, , банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, код банку 820172, рахунок № 7171, рахунок IBAN: UA0007171, код класифікації видатків бюджету 2800, призначення платежу: «повернення судових витрат») судовий збір в розмірі 4243,20 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ізюмська окружна прокуратура Харківської області (вул. Захисників України, 13-а, м. Балаклія, Ізюмський р-н, Харківська обл., 64207, код ).

Позивач: Ізюмська районна військова адміністрація Харківської області (64300, Харківська область, Ізюмський район, м. Ізюм, пл. Центральна, буд.1, ).

Позивач: Відділ культури, молоді та спорту Борівської районної державної адміністрації (вул. Миру, буд. 19, смт. Борова Харківська область, 63801, ).

Відповідач: Приватне підприємство «НП Енерго» (вул. Паромна, буд. 6, кв. 15, м. Ізюм Харківська область, 64309, ).

Повне рішення складено "16" травня 2025 р.

Суддя О.О. Присяжнюк