ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025м. ДніпроСправа № 904/4849/22 (904/7813/21)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мартинюка С.В. за участю секретаря судового засідання Рибалка Г.Д.

Представники:

Позивач: не з`явився.

Відповідач: Непочатих В.В.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН-СНАБ", с. Військове

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЗЕРІГ-2", с. Військове

про стягнення заборгованості у розмірі 1 696 338,74 грн.

в межах справи №904/4849/22

за заявою Фізичної особи-підприємця Ребеко Світлани Юріївни, м. Дніпро

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН-СНАБ", с. Військове

про визнання банкрутом

ПРОЦЕДУРА:

ТОВ "ЛАН-СНАБ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ "КОЗЕРІГ-2" та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 696 338,74 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання сільськогосподарських послуг № СГ-КЗ-040319 від 04.03.2019 в частині своєчасного розрахунку за надані позивачем сільськогосподарські послуги.

Ухвалою господарського суду від 13.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

До господарського суду 03.12.2021 надійшла ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 29.11.2021 про витребування матеріалів справи №904/7813/21 для розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою господарського суду від 06.12.2021 зупинено провадження у справі №904/7813/21 до повернення матеріалів вказаної справи до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2022 ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2021 по справі № 904/7813/21 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду від 18.01.2022 провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду від 03.08.2022 призначено по справі № 904/7813/21 судову експертизу. Провадження у справі № 904/7813/21 зупинено на час проведення судової експертизи.

13.03.2023 матеріали справи №904/7813/21 повернулися до господарського суду Дніпропетровської області без виконання судової економічної та товарознавчої експертизи.

Ухвалою господарського суду від 22.03.2023 провадження у справі № 904/7813/21 поновлено. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду від 03.07.2021 направлено матеріали справи №904/7813/21 на адресу Дніпропетровського НДІСЕ для проведення судової почеркознавчої експертизи. Провадження у справі № 904/7813/21 зупинено на час проведення судової експертизи.

12.03.2024 на адресу Господарського суду Дніпропетровської області повернулись матеріали справи № 904/7813/21 разом з листом Дніпропетровського науково-дослідному інституту судових експертиз про неможливість надання висновку судового експерта.

Ухвалою господарського суду від 14.03.2024 передано матеріали справи №904/7813/21 за позовом ТОВ "ЛАН-СНАБ" до ТОВ "КОЗЕРІГ-2" про стягнення заборгованості Господарському суду Дніпропетровської області, в провадженні якого перебуває справа № 904/4849/22 про банкрутство ТОВ "ЛАН-СНАБ", для розгляду спору в межах цієї справи.

Розпорядженням керівника Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2024 №101 у справі №904/7813/21 відповідно до положень ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства та пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи №904/7813/21 передані до провадження судді Мартинюку С.В.

Ухвалою господарського суду від 02.04.2024 прийнято до провадження справу №904/7813/21 до розгляду в межах справи №904/4849/22. Постановлено про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 30.04.2024.

30.04.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою господарського суду від 30.04.2024 розгляд справи відкладено на 04.06.2024.

В судовому засіданні представником ТОВ "КОЗЕРІГ-2" Непочатих В.В. заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою господарського суду від 04.06.2024 клопотання відповідача ТОВ "КОЗЕРІГ-2" про призначення по справі почеркознавчої експертизи - задоволено. Призначено у справі №904/4849/22 (904/7813/21) почеркознавчу експертизу.

Супровідним листом від 17.06.2024 матеріали справи №904/4849/22 (904/7813/21) направлено до інституту судових експертиз, для проведення судової експертизи.

01.08.2024 до суду через систему "Електронний суд" від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання щодо продовження строку проведення судової експертизи та запропоновано суду погодити строк проведення експертизи.

Ухвалою господарського суду від 02.08.2024 Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз погоджено проведення експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2024 у справі №904/4849/22 (904/7813/21) на строк, що перевищує 90 календарних днів.

30.12.2024 від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз до Господарського суду Дніпропетровської області надійшли матеріали справи №904/4849/22 (904/7813/21) разом з висновком експерта №1533-24 від 16.12.2024.

Ухвалою господарського суду від 06.01.2025 провадження у справі №904/4849/22 (904/7813/21) поновлено. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Призначено справу №904/4849/22 (904/7813/21) до розгляду в підготовчому засіданні на 04.02.2025.

03.02.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

04.02.2025 через систему "Електронний суд" від ліквідатора ТОВ "ЛАН-СНАБ" арбітражного керуючого Плесюка О.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості надати додаткові пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду від 04.02.2025 відкладено підготовче засідання на 11.03.2025.

05.03.2025 до суду від відповідача надійшли пояснення з урахуванням висновку судової експертизи №1533-24 від 16.12.2024.

10.03.2025 через систему "Електронний суд" від ліквідатора ТОВ "ЛАН-СНАБ" арбітражного керуючого Плесюка О.С. надійшло клопотання про витребування доказів та письмові пояснення з урахуванням висновку судової експертизи №1533-24 від 16.12.2024.

Ухвалою господарського суду від 11.03.2025 клопотання ліквідатора ТОВ "ЛАН-СНАБ" про витребування доказів задоволено, витребувано у ГУ ДПС у Дніпропетровській області, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 15.04.2025.

14.04.2025 до суду від ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшов лист на виконання вимог ухвали господарського суду від 11.03.2025.

Ухвалою господарського суду від 15.04.2025 розгляд справи по суті відкладено на 13.05.2025.

13.05.2025 через систему "Електронний суд" від ліквідатора ТОВ "ЛАН-СНАБ" арбітражного керуючого Плесюка О.С. надійшли пояснення та лист про долучення до матеріалів справи доказів направлення пояснення ліквідатора ТОВ "ЛАН-СНАБ" арбітражного керуючого Плесюка О.С. №02-15/1090 від 13.05.2025 на електронну пошту представника відповідача.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 22.04.2025 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання сільськогосподарських послуг № СГ-КЗ-040319 від 04.03.2019 в частині своєчасного розрахунку за надані позивачем сільськогосподарські послуги.

Позиція відповідача

Відповідач зазначає, що договір про надання сільськогосподарських послуг №СГ-КЗ-0403-19 від 04.03.2019 та акти наданих послуг мають ознаки недійсності, договір містить посилання на істотні умови щодо предмету Договору, які не були погоджені сторонами, а також фактично не виконувався сторонами.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг за договором про надання сільськогосподарських послуг №СГ-КЗ-0403-19 від 04.03.2019, що призвело до утворення заборгованості зі сплати коштів за надані послуги.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

- Факт укладення договору між сторонами, його умови;

- Факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором;

- Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Позивач в підтвердження позовних вимог посилається на договір про надання сільськогосподарських послуг № СГ-КЗ-0403-19 від 04.03.2019 та акти наданих послуг №213 від 02.10.2019; №219 від 09.10.2019; №220 від 10.10.2019; №221 від 11.10.2019; №282 від 02.12.2019.

Так за договором № СГ-КЗ-0403-19 від 04.03.2019 (далі - договір) замовник (ТОВ "Козеріг-2") доручає, а виконавець (ТОВ "ЛАН-СНАБ") зобов`язується виконати комплекс робіт передпосівної обробки, сівбі, обробці, вприскуванню та збиранню урожаю сільськогосподарських культур (пункт 1.1. договору).

Перелік та вартість робіт визначені пунктом 1.2 договору.

Відповідно до пункту 1.4 договору замовник передає виконавцю узгоджені плани полів, які слід обробити, а також замовлення у довільному вигляді та агротехнічні вимоги до виконання робіт.

Згідно пункту 4.1. договору строк оплати встановлюється в період впродовж 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Оплата відбувається шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (пункт 4.2. договору).

Приймання-передача виконаних робіт виконується сторонами шляхом підписання актів приймання-передачі виконаних робіт (пункт 5.1.).

За доводами позивача, в зв`язку з тим що відповідач не розрахувався за надані послуги, в останнього виникла заборгованість в розмірі 1 696 338,74 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач у тому числі зазначив, що надані позивачем договір та акти наданих послуг не підписувались відповідачем та не можуть бути визнані належними, допустимими та достовірними доказами у справі.

З метою встановлення зазначених вище обставин, ухвалою суду від 04.06.2024 клопотання відповідача ТОВ "КОЗЕРІГ-2" про призначення по справі почеркознавчої експертизи - задоволено. Призначено у справі №904/4849/22 (904/7813/21) почеркознавчу експертизу. На вирішення почеркознавчої експертизи поставити наступне питання:

- чи виконано підпис від імені Литвинець Віктора Степановича, вчинений на договорі про надання сільськогосподарських послуг № СГ-КЗ-0403-19 від 04.03.2019., актах наданих послуг №213 від 02.10.2019; №219 від 09.10.2019; №220 від 10.10.2019; №221 від 11.10.2019; №282 від 02.12.2019, саме Литвинець Віктором Степановичем або іншою особою?

Висновком експерта №1533-24 від 16.12.2024 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у господарській справі №904/4849/22, встановлено наступне:

Підписи від імені ОСОБА_1 (всього одинадцять підписів):

- у розділі №10 "Реквізити та підписи сторін" в графі "За Замовника Директор____/ ОСОБА_1 /" Договору № СГ-КЗ-0403-19 від 04 березня 2019 року (один підпис);

- в графах: "Директор ТОВ "Козеріг-2" та "від Замовника директор Литвинець В.С." Актів надання послуг: №213 від 02.10.2019; №219 від 09.10.2019; №220 від 10.10.2019; №221 від 11.10.2019; №282 від 02.12.2019 (всього десять підписів по два на кожному з п`яти Актів) - виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його справжньому підпису.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи суть спірних правовідносин, а також предмет та підстави позову, позивач має довести надання відповідачу послуг, визначених умовами договору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Частиною 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За умовами п.2 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За умовами ч.ч.1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст.104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Так, відповідно до висновку експерта №1533-24 від 16.12.2024 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у господарській справі №904/4849/22, встановлено наступне:

Підписи від імені ОСОБА_1 (всього одинадцять підписів):

- у розділі №10 "Реквізити та підписи сторін" в графі "За Замовника Директор____/ ОСОБА_1 /" Договору № СГ-КЗ-0403-19 від 04 березня 2019 року (один підпис);

- в графах: "Директор ТОВ "Козеріг-2" та "від Замовника директор Литвинець В.С." Актів надання послуг: №213 від 02.10.2019; №219 від 09.10.2019; №220 від 10.10.2019; №221 від 11.10.2019; №282 від 02.12.2019 (всього десять підписів по два на кожному з п`яти Актів) - виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його справжньому підпису.

При перевірці й оцінці експертного висновку судом встановлено, що при призначенні та проведенні експертизи було додержано вимог законодавства, обставин, які виключали б участь експерта у справі встановлено не було. Судом також враховано достатність поданих експертові об`єктів дослідження, повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним, обґрунтованість експертного висновку.

Зважаючи на викладене, суд приймає вказаний висновок у якості належного та допустимого доказу у справі, зауважуючи при цьому про не з`явлення сторонами клопотань про призначення повторної чи додаткової експертизи.

Системний аналіз статті 80 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача) (висновок викладений в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2019 у справі N 913/317/18 та від 22.05.2019 у справі N 5011-15/10488-2012).

Суд враховує, що одним із елементів права на суд (окрім права на доступ) є принцип процесуальної рівноправності сторін, або так званий принцип "рівної зброї" ("equality of arms") згідно з яким кожній стороні має бути надано розумну можливість подати обґрунтування своєї позиції за умов, які б не ставили цю сторону у становище істотно невигідне по відношенню до опонента.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Крім того, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування вірогідність доказів, на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд зазначає, що позивач, звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача коштів за договором про надання послуг, повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме довести факт наявності договірних відносин між сторонами, та як наслідок обов`язку відповідача щодо поставки товару невиконання якого є підставою для нарахування штрафних санкцій, та на підставі яких суд може встановити наявність цих обставин (фактів).

Доводи ліквідатора ТОВ "ЛАН СНАБ" з посиланням на підтвердження факту надання послуг відповідачу на суму 2200,60 тис. грн за період з жовтня по грудень 2019 року відповідно до відповіді контролюючого органу, суд до уваги не приймає, адже податкові накладні можуть оцінюватися судом як доказ постачання товару покупцю лише в сукупності з іншими доказами у справі, про те, як вище встановлено судом, позивач не надав належних та достовірних доказів в підтвердження такої поставки. Крім того, сума податкового кредиту за господарськими операціями відповідно до наданої відповіді контролюючого органу не містить інформації щодо конкретик договорів, суми податкового кредиту не співпадають із наданими позивачем первинними доказами на підтвердження позовних вимог.

Слід також зазначити, що в матеріалах справи відсутні непрямі докази на підтвердження надання послуг, а саме узгоджені плани полів, які слід обробити, а також замовлення у довільному вигляді та агротехнічні вимоги до виконання робіт відповідно до пункту 1.4 договору.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищезазначені обставини, аналізуючи норми законодавства та наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН-СНАБ" в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 7, 41 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН-СНАБ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЗЕРІГ-2" про стягнення заборгованості у розмірі 1 696 338,74 грн в межах справи №904/4849/22 за заявою Фізичної особи-підприємця Ребеко Світлани Юріївни до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН-СНАБ" про визнання банкрутом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 21.05.2025.

Суддя С.В. Мартинюк