ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2025 р. м. Київ Справа № 911/506/25

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Антоненко В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального некомерційного підприємства «Макарівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Макарівської селищної ради, смт Макарів Київської області

до відповідача Фізичної особи-підприємця Заріцької Лесі Петрівни, смт Макарів Київської області

про стягнення заборгованості за договором оренди майна,

без виклику представників;

СУТЬ СПОРУ:

позивач Комунальне некомерційне підприємство «Макарівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Макарівської селищної ради, смт Макарів Київської області (далі по тексту КНП «Макарівська БЛІЛ») 05.02.2025 звернулась до Господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця Заріцької Лесі Петрівни, смт Макарів Київської області (далі по тексту ФОП Заріцька Л.П.), у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 13 386,23 грн., з яких:

10 241,08 грн. основний борг по орендній платі за період вересень-грудень 2022 року;

2 560,24 грн. пені, нарахованої за сукупний період 20.10.2022-20.07.2023;

431,30 грн. інфляційних втрат, нарахованих за сукупний період листопад 2022 року-липень 2023 року;

153,61 грн. три відсотки річних, нарахованих за сукупний період 20.10.2022-20.07.2023;

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 24.10.2019 між ним та відповідачем був укладений договір оренди №140 індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ Макарівського району, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно частину нежитлового приміщення у п`ятиповерховому терапевтичному корпусі лікарні площею 22,4 кв.м, розміщене за адресою 08001, буд.62-А, вул. Б. Хмельницького, смт. Макарів, Київської області.

У березні 2022 року терапевтичний корпус лікарні, в якому зокрема знаходиться об`єкт оренди за спірним договором, був пошкоджений в результаті збройної агресії Російської Федерації, у зв`язку з чим у період з березня по серпень 2022 року орендна плата за користування комунальним майном у вказаному приміщенні не нараховувалась. Починаючи з вересня 2022 року ремонтні роботи були завершені, орендна плата нараховувалась відповідно до умов договору, проте відповідач у період з вересня по грудень 2022 року не сплатив орендну плату, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання зі сплати орендної плати позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.02.2025 позовну заяву КНП «Макарівська БЛІЛ» залишено без руху, зобов`язано позивача усунути недоліки позовної заяви, в строк не пізніше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

14.02.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача подав заяву про усунення недоліків, до якої було додано позовну заяву (виправлену).

Ухвалою від 19.02.2025 суд зобов`язав КНП «Макарівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Макарівської селищної ради усунути недоліки позовної заяви, а саме подати суду докази направлення на належну адресу відповідача копії позовної заяви (виправленої) з доданими до неї документами.

24.02.2025 через систему «Електронний суд» а також в оригіналі поштою від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано докази направлення на належну адресу відповідача ФОП Заріцької Л.П. копії позовної заяви (виправленої) з доданими до неї документами, а саме опис вкладення у цінний лист №300 від 21.02.2025.

Ухвалою від 26.02.2025 відкрито провадження у справі №911/506/25 за правилами спрощеного позовного провадження.

Цією ж ухвалою суд зобов`язав відповідача ФОП Заріцьку Лесю Петрівну подати докази оплати заборгованості за Договором оренди №140 від 24.10.2019 (частина 2 ст. 74 ГПК України).

21.03.2025 ФОП Заріцька Л.П. подала відзив на позовну заяву, в які просить суд у задоволенні позову про стягнення заборгованості за договором оренди відмовити.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач твердить, що в результаті військової агресії Російської Федерації проти України будівля терапевтичного корпусу, в якій розташований об`єкт оренди, була пошкоджена, а саме було зруйновано дах, через що в орендоване приміщення, яке також було пошкоджене та розграбоване, починаючи з березня 2022 року до завершення усунення наслідків пошкодження у вересні 2022 потрапляла дощова вода, спричиняючи появу на стелі, стінах, підлозі плісняви та грибка.

Орендодавець на неодноразові заяви орендаря не вчинив жодних дій, направлених на приведення орендованого приміщення до задовільного санітарного стану, в якому можна було б проводити реалізацію продуктів харчування.

Відповідач зазначає, що укладеним договором, а також жодним нормативно-правовим актом, що регулює відносини оренди нерухомого майна не передбачено обов`язку орендаря проводити ремонт орендованого майна, що було пошкоджено не з його вини, а внаслідок потрапляння ворожого снаряду.

28.03.2025 через систему «Електронний суд» позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначає, що орендна плата не нараховувалась за період березень-серпень 2022 року.

Листом вих.№701/01-14 від 14.09.2022 відповідача було повідомлено про відновлення нарахування орендної плати та можливості подачі орендарем заяви про дострокове розірвання договору оренди, однак заява про дострокове розірвання договору оренду була подана відповідачем лише в кінці грудня 2022 року.

Крім того, позивач звертає увагу, що після завершення ремонтних робіт було проведено комісійне обстеження від 14.09.2022, відображене в акті №91 обстеження нерухомого майна. Комісією констатовано пошкодження/руйнування внаслідок обстрілів з ракетних систем залпового вогню та ствольної артилерії. За результатами обстеження зроблено висновок: «Обстежене приміщення пошкоджене, придатне для використання за призначенням за умови проведення поточного ремонту, пошкодження на дату обстеження не усунуті».

Обов`язок проведення поточного ремонту покладено на орендаря, який його не виконав.

11.04.2025 відповідач подала заперечення на відповідь на відзив, в якій підтримала позицію, викладену у відзиві, просила у задоволені позову відмовити.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши позов КНП «Макарівська БЛІЛ» до ФОП Заріцької Л.П. про стягнення заборгованості за договором оренди майна, всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

24.10.2019 між КНП «Макарівська центральна районна лікарня» (орендодавець) та ФОП Заріцькою Л.П. (орендар) був укладений договір оренди №140 індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ Макарівського району (далі Договір).

24.10.2019 за актом приймання-передачі орендодавець передав, а орендар прийняв у платне тимчасове користування об`єкт оренди частину нежитлового приміщення загальною площею 22,4 кв.м, розташованого за адресою 08001, Київська область, Макарівський район, смт Макарів, вул. Б. Хмельницького, буд.62-А.

07.09.2020 сторони уклали додаткову угоду №261, якою виклали умови договору у новій редакції.

За умовами договору, в редакції додаткової угоди №261:

- орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно частину нежитлового приміщення у п`ятиповерховому терапевтичному корпусі лікарні площею 22,4 кв.м, розміщене за адресою 08001, буд.62-А, вул. Б. Хмельницького, смт Макарів, Київської області, яке належить до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ Макарівського району та перебуває на балансі КНП «Макарівська ЦРЛ», вартість якого визначена згідно із висновком експерта про вартість об`єкта незалежної оцінки станом на 05.12.2017 і становить за незалежною оцінкою 64490,00 грн. без урахування ПДВ, за частину нежитлового приміщення у п`ятиповерховому терапевтичному корпусі лікарні (п.1.1);

- майно передається в оренду з метою розміщення торгівельного об`єкту з реалізації продовольчих та промислових товарів (п.1.2);

- стан орендованого майна на момент укладення цього договору визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком орендодавця і орендаря (п.1.3);

- орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл та селищ Макарівського району, затвердженої рішенням сесії Макарівської районної ради від 21.09.2018 №433-23-VII і відповідно до зміни орендованої площі приміщення, Розрахунку орендної плати та Протоколу погодження договірної ціни, сума орендної плати за базовий місяць розрахунку з березня 2019 року становить 1715,33 грн. на місяць, в тому числі ПДВ 285,89 грн. (п.3.1);

- орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.2);

- орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Орендна плата перераховується орендодавцю не пізніше останнього дня місяця, за який здійснюється нарахування. У разі відсутності індексі інфляції за розрахунковий місяць, перерахування здійснюються в сумі орендної плати, визначеної в попередньому місяці, та до 20 числа місяця наступного за розрахунковим перераховується скоригована частина суми орендної плати, визначена з урахуванням офіційного опублікованого індексу інфляції за розрахунковий місяць (п.3.5)

- орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету Макарівського району та орендодавця у співвідношенні 20,0% до 80,0% відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, уключаючи день оплати (п.3.6);

- відновлення орендованого майна здійснюється орендарем відповідно до пунктів 5.4, 5.7, 6.4 цього договору (п.4.3);

- орендар зобовязується своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобов`язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень (пункт 5.7);

- цей договір укладено на строк з 28.03.2019 по 28.02.2024 включно, з правом пролонгації згідно з вимогами чинного законодавства України (п.11.1);

- у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміни його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.11.4).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна. Відповідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення викладені в ч. 1 ст. 283 ГК України. Частиною 3 ст. 283 ГК України встановлено, що об`єктом оренди можуть бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

24.03.2021 сторони підписали додаткову угоду №2, якою в преамбулі та по тексту укладеного договору КНП «Макарівська ЦРЛ» в усіх відмінках замінена на КНП «Макарівська БЛІЛ».

Приписами статті 75 ГПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомим є факт, що Макарівська селищна територіальна громада перебувала під тимчасовою окупацією та в зоні бойових дій у період з 27.02.2022 до 03.04.2022 та зазнала за цей період значних руйнувань.

У березні 2022 року частина приміщення КНП «Макарівська БЛІЛ», зокрема терапевтичний корпус, в якому розміщено орендоване приміщення - магазин продовольчих товарів ФОП Заріцької Л.П., що розташований за адресою Київська обл., смт Макарів, вул. Б.Хмельницького, 62-А, був пошкоджений внаслідок обстрілів з ракетних систем залпового вогню та ствольної артилерії.

Відповідно до ч. 1 ст.762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктом 127 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого Постановою КМУ від 03.06.2020 №483 (далі порядок) встановлено, що не допускається внесення змін до договору оренди в частині зменшення суми орендної плати (призупинення її нарахування тощо) протягом строку його дії, крім випадку, коли можливість користування майном істотно зменшилася через обставини, за які орендар не відповідає, зокрема у разі:

а) істотного пошкодження об`єкта оренди внаслідок дії обставин непереборної сили, які настали після підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта, за умови, що відновлення об`єкта до того стану, в якому він перебував до настання таких обставин, потребуватиме капітального ремонту об`єкта оренди;

б) припинення забезпечення об`єкта оренди комунальними послугами, якими об`єкт оренди був забезпечений або повинен бути забезпечений відповідно до умов договору та/або оголошення про передачу майна в оренду, якщо внаслідок такого припинення об`єкт оренди не може бути використаний орендарем;

в) здійснення капітального ремонту, реставрації або реконструкції об`єкта оренди з ініціативи балансоутримувача або його органу управління, якщо під час виконання будівельних робіт використання об`єкта оренди може завдати шкоди життю або здоров`ю людей, що перебувають або можуть перебувати всередині об`єкта оренди.

У такому разі зменшення орендної плати або тимчасове (на період існування обставин, зазначених у підпунктах «а» - «г» підпункту 3 цього пункту) звільнення орендаря від сплати орендної плати здійснюється за рішенням орендодавця на підставі заяви орендаря, до якої додані документи, що підтверджують існування відповідних обставин, або на підставі рішення суду.

13.05.2022 відповідач звернувся до позивача із заявою, в якій порушувались питання про внесення змін до договору оренди щодо можливості призупинення нарахування орендної плати до ліквідації наслідків руйнації та приведення орендованого приміщення до стану, що існував на час укладення Договору оренди.

Суд встановив, що внаслідок пошкодження частини приміщення КНП «Макарівська БЛІЛ» орендна плата за період з березня 2022 року по серпень 2022 року (включно) з ініціативи орендодавця не нараховувалась, оскільки у вказаний період проводились ремонтні роботи щодо усунення наслідків пошкодження будівлі. При цьому, внесення змін до договору не відбулось.

Листом від 14.09.2022 №701/01-14 КНП «Макарівська БЛІЛ» повідомило усіх орендарів, про те, що в прибудові центрального входу в терапевтичний корпус здійснені ремонтні роботи. Відновлено покрівлю, поставлені нові вікна, відремонтовано стелю, забезпечено електропостачання, проведено роботи з системи теплопостачання, тобто відновлено функціонування приміщень терапевтичного корпусу. У зв`язку з цим, з 01.09.2022 буде нараховуватися орендна плата, відшкодування комунальних та експлуатаційних послуг. У випадку неможливості здійснення господарської діяльності КПН «Макарівська БЛІЛ» пропонувала подати заяву про дострокове розірвання договору, до 20.09.2022 повідомити про наміри подальшої оренди комунального майна згідно з договором оренди.

Матеріали справи не місять доказів звернення відповідача із заявою про розірвання спірного договору оренди або повідомленням про подальші наміри щодо оренди у відповідь на лист від 14.09.2022 №701/01-14.

14.09.2022 комісією з обстеження нерухомого майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації на території смт Макарів, складено акт №91 обстеження нерухомого майна, відповідно до якого:

об`єкт обстеження частина приміщення Макарівської ЦРЛ, в якому розміщено магазин продовольчих та непродовольчих товарів Заріцької Лесі Петрівни, відповідно до договору оренди від 24.10.2019 №140, що знаходиться за адресою Київська обл., Бучанський район, смт Макарів, вул. Б. Хмельницького, 62-А.

на день обстеження об`єкта нерухомого майна комісія встановила наступні пошкодження:

орієнтовна дата пошкодження/руйнування березень 2022 року, внаслідок обстрілів з ракетних систем залпового вогню та ствольної артилерії; загальна площа приміщення 22,4 кв.м,

стіни: цегляні, зовнішнє оздоблення штукатурка, фарбування присутні повздовжні тріщини та часткове руйнування штукатурного шару, слідки затікання;

підлога: цементна стяжка присутні сліди затікання;

стеля: пластикова вагонка частково пошкодження на орієнтовній площі 10 кв.м., дерев`яна обрешітка зі слідами затікання та грибка;

вікна: металопластикові без слідів пошкоджень;

Висновки: приміщення пошкоджене, придатне для використання за умови проведення поточного ремонту, пошкодження на дату огляду не усунуті.

07.10.2022 ФОП Заріцька Л.П. звернулась до Макарівського селищного голови із заявою, в якій зазначила, що орендоване майно неможливо використовувати за призначенням внаслідок його незадовільного стану, оскільки приміщення отримало значні пошкодження і перебуває в аварійному стані, що унеможливлює проведення господарської діяльності, тому до проведення ремонтних робіт по усуненню наслідків руйнації орендоване приміщення не може об`єктивно використовуватись для реалізації продовольчих та промислових товарів.

ФОП Заріцька Л.П. просила ухвалити рішення про внесення змін до Договору оренди №140 від 24.10.2019 щодо призупинення нарахування орендної плати до ліквідації наслідків руйнації та приведення орендованого приміщення до стану, що існував на час укладення договору оренди. При цьому, обов`язок усунення наслідків руйнування в орендованому приміщенні ФОП Заріцька Л.П. покладала на КНП «Макарівська БЛІЛ».

21.10.2022 від ФОП Заріцької Л.П. до КНП «Макарівська БЛІЛ» надійшла заява, в якій відповідач твердить, що вона отримала для підпису Акт здачі-приймання наданих послуг від 30.09.2022, разом із тим, жодних послуг від КНП «Макарівська БЛІЛ» після 24.02.2022 їй не надавалось, орендодавець в порушення умов договору оренди не привів приміщення, що орендується, до стану, передбаченого договором оренди, відтак, вбачається відсутність правових підстав для нарахування орендної плати за вересень та жовтень 2022 року, у зв`язку з чим акти повернуті без погодження та підпису.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять відповідей на заяви відповідача від 13.05.2022, 07.10.2022, 21.10.2022.

13.12.2022 ФОП Заріцька Л.П. звернулась до позивача із заявою про дострокове припинення договору оренди.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Пунктом 11.7 Договору передбачено, що майно вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання.

31.12.2022 сторони уклали акт приймання-передавання майна, за яким орендар передав орендодавцю орендоване майно частину нежитлового приміщення площею 22,4 кв.м., що знаходиться за адресою 08001, Київська обл., Бучанський район, смт Макарів, вул. Б.Хмельницького, 62-А.

Відповідно до вказаного акту, передане орендарем орендодавцю майно знаходиться у задовільному стані.

Враховуючи те, що відносини з оренди спірного майна фактично припинились з моменту повернення вказаного майна з оренди, позивач нараховував відповідачу орендну плату відповідно до умов договору за період з вересня по грудень 2022 року.

Для сплати орендної за вказаний період позивач направляв відповідачу акти здачі-приймання наданих послуг на загальну суму 10 241,08 грн., зокрема

№154 від 30.09.2022 на суму 2 473,55 грн.;

№178 від 31.10.2022 на суму 2 545,81 грн.;

№204 від 30.11.2022 на суму 2 624,17 грн.;

№243 від 31.12.2022 на суму 2 597,55 грн.

Посилаючись на положення ч.6 ст. 762 ЦК України відповідач твердить про те, що майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, орендодавець не привів майно у стан, що передбачений договором оренди, відтак орендар звільняється від сплати орендної плати у спірний період.

Суд відхиляє вказані до доводи відповідача з огляду на таке.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Суд погоджується із тим, що період з березня по серпень 2022 року відповідач не мав можливості використати орендоване ним майно через обставини, за які він не відповідає. У вказаний період орендна плата не нараховувалась, однак зміни у договір оренди, відповідно до пункту 127 Порядку, внесені не були.

Разом із тим, починаючи з вересня 2022 року, ремонті роботи в прибудові центрального входу в терапевтичний корпус були закінчені, орендарів було повідомлено про відновлення нарахування орендної плати та експлуатаційних витрат; у разі незгоди запропоновано подати заяви про дострокове розірвання договору оренди, у зв`язку із неможливістю здійснення господарської діяльності в орендованих приміщеннях.

Відповідач вважає орендоване приміщення аварійним, обов`язок проведення ремонту покладає на позивача.

Вказані твердження суд вважає є помилковими, з огляду на таке.

14.09.2022 комісією з обстеження нерухомого майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації на території смт Макарів складено акт №91 обстеження нерухомого майна відповідно до якого орендоване відповідачем приміщення пошкоджене, придатне для використання за умови проведення поточного ремонту.

Статтею 776 ЦК України встановлено, що поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк.

Пунктом 5.7 Договору та Додаткової угоди №26 від 07.09.2020 підписаних сторонами, обов`язок своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна покладено на орендаря.

Відтак суд встановив, що починаючи з вересня 2022 року, відповідач мав можливість проводити господарську діяльність в орендованому приміщенні, за умови проведення поточного ремонту відповідно до пункту 5.7 Договору оренди, однак такого ремонту не виконав.

Відповідач ініціювала дострокове розірвання договору оренди лише у грудні 2022 року; відтак у спірний період з вересня по грудень 2022 року договір оренди між сторонами був чинним та обов`язковим до виконання.

За таких обставин, суд вважає правомірним нарахування позивачем орендної плати за період з вересня по грудень 2022 року, тобто з моменту, коли капітальні ремонтні роботи по відновленню терапевтичного корпусу були завершені, чим було забезпечено можливість орендарю провести поточний ремонт та продовжити господарську діяльність в орендованому приміщенні, і до моменту повернення орендованого приміщення з оренди за актом та припинення орендних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги визначені статтею 193 Господарського кодексу України.

Пунктом 3.5 Договору встановлено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Орендна плата перераховується орендодавцю не пізніше останнього дня місяця, за який здійснюється нарахування. У разі відсутності індексі інфляції за розрахунковий місяць, перерахування здійснюються в сумі орендної плати, визначеної в попередньому місяці, та до 20 числа місяця наступного за розрахунковим перераховується скоригована частина суми орендної плати, визначена з урахуванням офіційного опублікованого індексу інфляції за розрахунковий місяць.

Відповідно до ч.5 ст. 253 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Суд встановив, що строк оплати

за актом №154 від 30.09.2022 настав 20.10.2022, а з 21.10.2022 настало прострочення,

за актом №178 від 31.10.2022 настав 21.11.2022, а з 22.11.2022 настало прострочення,

за актом №204 від 30.11.2022 настав 20.12.2022, а з 21.12.2022 настало прострочення,

за актом №243 від 31.12.2022 настав 20.01.2023, а з 21.01.2023 настало прострочення.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідач, доказів оплати заборгованості за договором оренди №140 від 24.10.2019, суду не подав, у тому числі на виконання п.2 ухвали від 26.02.2025 про відкриття провадження, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 10241,08 грн. основного боргу є документально підтверджена, обґрунтована та така, яку слід задовольнити повністю.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання зі сплати орендної плати, позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача 431,30 грн. інфляційних витрат, нарахованих за сукупний період з листопада 2022 року по липень 2023 року та 153,61 грн. три відсотки річних, нарахованих за сукупний період з 20.10.2022 по 20.07.2023.

Щодо вказаних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд, здійснивши власних розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем,

АктСтрок оплатиОсновний борг, грн.Період прострочення, в межах заявленого3%, грн.Інфляційні втрати, грн.
154 від 30.09.2022 20.10.222 473,5521.10.22-20.04.2337,00листопад 22 - квітень 23 115,88 грн.
№178 від 31.10.202221.11.222 545,8122.11.22-20.05.2337,87грудень 22 - травень 23, 113,97 грн.
№204 від 30.11.202220.12.222 624,1721.12.22-20.06.2339,25січень - червень 23, 120,20 грн.
№243 від 31.12.202220.01.232 597,5521.01.23-20.07.2338,64лютий - липень 23, 81,25 грн.
ВСЬОГО 152,76431,30

встановив, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних становить 152,76 грн., інфляційних втрат 431,30 грн., у зв`язку з чим вимога про стягнення 3% річних має бути задоволена частково, а вимога про стягнення інфляційних втрат має бути задоволена повністю в заявленій сумі.

Крім того, позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 2560,24 грн., нараховану за сукупний період 20.10.2022-20.07.2023.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету Макарівського району та орендодавця у співвідношенні 20,0% до 80,0% відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, уключаючи день оплати.

Суд, перевіривши правильність розрахунку пені, не виходячи при цьому за межі періоду, заявленого позивачем

АктСтрок оплатиОсновний борг, грн.Період прострочення, в межах заявленогоПеня, грн.
154 від 30.09.2022 20.10.222 473,5521.10.22-20.04.23616,69
№178 від 31.10.202221.11.222 545,8122.11.22-20.05.23627,73
№204 від 30.11.202220.12.222 624,1721.12.22-20.06.23654,25
№243 від 31.12.202220.01.232 597,5521.01.23-20.07.23644,05
ВСЬОГО 2 542,72

встановив, що вірно розрахований розмір належної до стягнення з відповідача на користь позивача пені за заявлений період становить 2 542,72 грн.

Главою 24 Господарського кодексу України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними до питань господарсько-правової відповідальності.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (частина 2 статті 216 ГК України).

Згідно із частинами 1, 2 статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Разом з тим, за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (таку правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Згідно з положеннями статті 233 ГК України, які також кореспондують зі змістом статті 551 ЦК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України, щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням установлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 27.02.2024 у справі №911/858/22).

Вирішуючи питання щодо зменшення розміру пені, суд бере до уваги таке.

- указом Президента України №64/2022 із 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України. Внаслідок ракетного обстрілу у березні 2022 року та потрапляння вибухового снаряду, пошкоджено будівлю, в якій знаходиться об`єкт оренди та сам об`єкт оренди, що позбавило можливості відповідача проводити господарську діяльність у вказаному приміщенні;

- відповідач протягом тривалого періоду часу (березень-серпень 2022 року), через обставини, що сталися не з його вини, не мав можливості користуватися орендованим приміщенням;

- позивач застосував до відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, які в достатній мірі компенсують всі майнові втрати позивача від несвоєчасного погашення заборгованості з орендної плати відповідачем;

- пеня є санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Суд враховує правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Правовий висновок про те, що пеня не може бути непомірним тягарем боржникові і джерелом отримання додаткових прибутків кредиторові підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 08.04.2020 у справі №924/570/19.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе скористатись правом, наданим ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, та виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, до 5,00 грн.

Подібні правові висновки щодо зменшення розміру неустойки до її розумного розміру, викладено в постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №902/538/18.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Решта доводів учасників справи та всі подані відповідно до процесуального закону докази судом уважно досліджені та розглянуті та не спростовують вказаного висновку суду. У справі «Руїз Торіха проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов КНП «Макарівська БЛІЛ» та ухвалює рішення про стягнення з ФОП Заріцької Л.П. 10 241,08 грн. основного боргу, 5,00 грн. пені, 152,76 грн. процентів річних та 431,30 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи, що позовна заява була подана через систему «Електронний суд», судовий збір мав бути розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнту згідно з ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та сплачений в сумі 2422,40 грн.

Оскільки спір у справі виник у результаті неправомірних дій відповідача, який своєчасно та в повному обсязі не сплатив оренду плату, що призвело до необхідності позивачу звертатися до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору повністю у мінімально встановленому розмірі, у тому числі пропорційно сумі, на яку розмір пені зменшено судом, а саме у сумі 2 422,40 грн.

Як вбачається з платіжних інструкцій №3165 від 19.06.2024 на суму 2594,00 грн. та №3738 від 31.01.2025 на суму 434,00 грн., позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зокрема внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позивач не позбавлений права вирішити питання повернення надміру сплаченого судового збору у спосіб звернення до суду з відповідним клопотанням відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального некомерційного підприємства «Макарівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Макарівської селищної ради задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Заріцької Лесі Петрівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

на користь Комунального некомерційного підприємства «Макарівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Макарівської селищної ради (08001, Київська обл., Бучанський район, смт Макарів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 62-А, ідентифікаційний код 01994698)

10 241,08 грн. (десять тисяч двісті сорок одну гривню вісім копійок) основного боргу,

5,00 грн. (п`ять гривень нуль копійок) пені,

152,76 грн. (сто п`ятдесят дві гривні сімдесят шість копійок) процентів річних,

431,30 грн. (чотириста тридцять одну гривню тридцять копійок) інфляційних втрат,

2 422,40грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх