ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.05.2025 Справа №905/290/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м.Дніпро

до відповідача: Малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лія», м.Покровськ, Донецька область

про стягнення 34667,64грн

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Малого підприємства у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лія" про стягнення суми боргу за спожиту електроенергію за період квітень-травень 2024 року у розмірі 31548,61грн, 3% річних у розмірі 581,62грн, та інфляційних витрат у розмірі 2537,41грн (всього 34667,64грн).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції "Універсальна", щодо оплати рахунків, отриманих від постачальника, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію, що стало підставою для нарахування інфляційних втрат та процентів річних.

Ухвалою від 25.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Відповідача було повідомлено про відкриття провадження у справі засобами електронного та поштового зв`язку.

Копія ухвали від 25.03.2025 також розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що у силу статей 2, 4 Закону "Про доступ до судових рішень" свідчить про наявність додаткової можливості сторін справи ознайомитись із судовими рішеннями. Крім того, на офіційному веб-сайті Господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України» у розділі "Новини" «Інше» розміщено відповідне повідомлення про наявність судового провадження у цій справі.

Електронний примірник ухвали від 25.03.2025 про відкриття провадження у справі доставлено до електронної скриньки відповідача 26.03.2025 згідно із довідкою про доставку електронного листа, сформованою в автоматизованій системі бази даних «Діловодство господарського суду». Вказана довідка є документальним підтвердженням факту отримання (доставки) ухвали про відкриття провадження у справі відповідачем.

Окрім того, суд зазначає про неможливість надсилання відповідачу копії ухвали від 25.03.2025 до електронного кабінету в системі "Електронний суд" у зв`язку з його відсутністю.

Також, суд зазначає про неможливість повідомлення відповідача про розгляд справи телефонограмою, оскільки за номером телефону, який зазначений у позовній заяві та наявний в матеріалах справи, зв`язок відсутній.

Поштове відправлення (ухвала суду від 25.03.2025), надіслане на поштову адресу відповідача повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Тобто, неотримання поштової кореспонденції в точці видачі є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо належного отримання листа, та є його власною волею.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ним вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з положеннями статті 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частині 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України та наявність в матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

Відповідно до преамбули Закону України «Про ринок електричної енергії» цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Згідно із частиною 1 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.06.2018 №429 ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017, з 01.01.2019 ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» є постачальником універсальних послуг на території Донецької області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частиною 1 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Згідно із частиною 4 статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії», договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Згідно п.3.1.9. ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Відповідно до п.7 постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

На офіційному сайті позивача https://www.dn.yasno.com.ua/ розміщено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та комерційні пропозиції до нього, роздруківка якого також міститься в матеріалах справи.

За змістом позовної заяви між позивачем (постачальником) та Малим підприємством у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лія» у лютому 2019 року укладено публічний договір про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг №2550 (далі - договір) на умовах Комерційної пропозиції «Універсальна» постачальника електричної енергії ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» (далі - комерційна пропозиція).

Зазначений договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальним універсальних послуг та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до цього Договору.

Як зазначає позивач, а відповідач не спростовує, Мале підприємство у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лія» приєдналося до умов публічного договору шляхом фактичного споживання електроенергії та здійснення оплати (копія банківської виписки по рахунку за 10.01.2019 міститься в матеріалах справи) на умовах комерційної пропозиції «Універсальна» (далі Комерційна пропозиція).

Для проведення розрахунків позивачем було відкрито відповідачу особовий рахунок №2550.

Відповідно до пункту 2.1 договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

У відповідності до пункту 5.1 договору Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку) затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього Договору.

Згідно з пунктом 5.5. договору ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України "Про ринок електричної енергії" і ПРРЕЕ.

Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни (пункт 5.7 Договору).

Пункт 5.8. договору визначає, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

За умовами пункту 5.9. договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі - спецрахунок).

Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника.

Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Згідно з пунктом 5.10. договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору (пункт 6.2. договору).

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві-приєднанні (пункт 13.1. договору).

Доказів не подання відповідачем заяви приєднання матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 5.4. розділу 5 Комерційної пропозиції, розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися Споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку.

Рахунок за фактичне споживання формується споживачем самостійно в сервісі «Особистий кабінет» не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках рахунок надається постачальником споживачу на підставі отриманих від споживача/оператора розподілу/адміністратора комерційного обліку даних та може бути отриманий споживачем у відповідному енергоофісі постачальника (пункт 5.6. розділу 5 Комерційної пропозиції).

Згідно з пунктом 5.7. розділу 5 Комерційної пропозиції, у разі не отримання Споживачем рахунку, Споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим Споживачем.

Доказів подання заяв про припинення дії договору сторонами не надано, а отже він є діючим і враховується судом під час розгляду справи.

За твердженнями позивача на виконання вказаних умов договору позивачем здійснювалось постачання електричної енергії у квітні та травні 2024 року, на підтвердження чого до позовної заяви додано акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії):

від 30.04.2024 за квітень 2024 року на суму 5647,66грн у кількості 879кВт/год. (кінцева дата сплати згідно рахунку 10.05.2024),

від 31.05.2024 за стравень 2024 року на суму 28160,46грн у кількості 4360 кВт/год. (кінцева дата сплати згідно рахунку 07.06.2024).

Вказані акти підписані лише позивачем (постачальником).

Також позивачем додано до матеріалів справи сформовані рахунки за спожиту електричну енергію за квітень 2024 року на суму 5647,66грн та за травень 2024 року на суму 28160,46грн.

При цьому, як зазначає позивач, з урахуванням залишку сплачених споживачем коштів за послуги за попередні періоди, та проведених оплат дебіт на поточну дату 31.05.2024 становить 31548,61грн.

Відповідач не спростував обставини пов`язані з отриманням або не отриманням від позивача вказаних актів та рахунків.

Відповідач у порушення умов договору та комерційної пропозиції до нього своїх зобов`язань по оплаті фактично отриманої за заявлений період електричної енергії у повному обсязі не виконав, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за договором про постачання електричної енергії №2550 становить 31548,61грн.

Претензією №24/17023 від 08.10.2024 постачальник звернувся до споживача з вимогою про сплату у семиденний строк з дати отримання цієї претензії суми боргу.

Претензія направлена споживачу 30.10.2024 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1. На підтвердження направлення претензії надано роздруківки з електронної пошти представника позивача.

Несплата споживачем боргу стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 31548,61грн, нарахованих на неї сум 3% річних в розмірі 581,62грн та інфляційних втрат в розмірі 2537,41грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам суду виходить з такого:

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з частиною 1, 3 статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії». Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим нормативно-правовим актом.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до положень статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 38 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» комерційний облік електричної енергії - сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Приписами частини 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 2 статті 53 Закону України "Про ринок електричної енергії" адміністратор комерційного обліку на ринку електричної енергії відповідно до правил ринку, кодексу комерційного обліку та інших нормативно-правових актів: надає дані комерційного обліку електричної енергії адміністратору розрахунків та іншим учасникам ринку; створює та управляє базами даних комерційного обліку електричної енергії, а також централізованими реєстрами постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та автоматизованих систем, що забезпечують комерційний облік електричної енергії.

На виконання умов договору позивачем з урахуванням здійснених відповідачем оплат сформовано рахунки за спожиту електроенергію за період квітень, травень 2023 року на загальну суму 31548,61грн з зазначенням кінцевої дати сплати, визначеної відповідно до умов договору.

Згідно з інформацією, наданою оператором системи розподілу АТ "ДТЕК Донецькі електромережі, щодо фактичного (звітного) корисного відпустку електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживача МП ТОВ «Фірма «Лія» (), фактичний (звітний) обсяг споживання такого споживача по точках комерційного обліку становить у квітні 2024 року в обсязі 879 кВт/год та у травні 2024 року в обсязі 4360 кВт/год. Інформацію підписано кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом керівника Департаменту з клієнтських операцій Шашацькою К.Г. Підпис перевірено протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 03.09.2024.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що факт споживання відповідачем електроенергії у квітні 2024 року в обсязі 879 кВт/год та у травні 2024 року в обсязі 4360 кВт/год підтверджено матеріалами справи.

Оскільки відповідач приєднався до умов договору саме на умовах комерційної пропозиції, суд для визначення кінцевого строку оплати застосовує умови, визначені саме в комерційній пропозиції до якої приєднано відповідача.

Відповідно до пункту 5.4. розділу 5 Комерційної пропозиції, розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися Споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку.

Рахунок за фактичне споживання формується споживачем самостійно в сервісі «Особистий кабінет» не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках рахунок надається постачальником споживачу на підставі отриманих від споживача/оператора розподілу/адміністратора комерційного обліку даних та може бути отриманий споживачем у відповідному енергоофісі постачальника (пункт 5.6. розділу 5 Комерційної пропозиції).

Згідно з пунктом 5.7. розділу 5 Комерційної пропозиції, у разі не отримання Споживачем рахунку, Споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим Споживачем.

Таким чином, виходячи з погоджених сторонами умов, остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію відповідачем повинен бути здійснений протягом 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку.

Згідно з частиною 3 п. 3.1.6 ПРРЕЕ постачання електричної енергії споживачу здійснюється лише за умови, якщо споживач є стороною діючого договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Отже, в укладеному договорі про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, міститься перелік ЕІС-кодів точок комерційного обліку відповідача на які здійснюється розподіл електричної енергії.

Рахунки на оплату фактично спожитої електричної енергії та акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) формувалися відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи розподілу АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" у відповідності до вимог п.п. 4.3, 4.12, пп. 31 п. 5.1.2 ПРРЕЕ, главою 9.14 Розділу IХ, главою 12.4 Розділу ХІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 311 та ст. 53 Закону України "Про ринок електричної енергії".

Таким чином, факт споживання відповідачем електроенергії у квітні-травні 2024 року підтверджено матеріалами справи.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів оскарження вказаних у рахунках позивача обсягів спожитої електроенергії чи доказів звернення щодо отримання роз`яснень стосовно виставлених рахунків та обсягів споживання електроенергії, зазначених у рахунках у зв`язку з наявністю сумнівів щодо правильності показників обсягів споживання електроенергії.

Факт отримання відповідачем вищезгаданих актів приймання-передавання товарної продукції (електроенергії) та рахунків за спожиту електроенергію також не заперечується відповідачем. Даних про інші обсяги спожитої електричної енергії відповідачем також не надано.

Таким чином, станом на дату подання позову заборгованість відповідача зі сплати заборгованості за спожиту електричну енергію становить 31548,61грн та підлягає стягненню з останнього.

Як зазначалося вище, окрім суми основного боргу, позивачем пред`явлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 581,62грн та інфляційні втрати у розмірі 2537,41грн.

За приписами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком ціни позову розрахунок 3% річних проведено окремо по кожному зобов`язанню, а саме: за квітень 2023 року з урахуванням здійснених відповідачем оплат за період 11.05.2024-23.05.2024 та 24.05.2024-21.01.2025, за травень 2024 року за період 08.06.2024-21.01.2025.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем правильно визначений період нарахувань. При цьому за розрахунком суду, проведеним за допомогою програми "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН", розмір таких нарахувань становить 581,58грн.

Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частковов сумі 581,58грн.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком ціни позову, позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційни втрати в загальній сумі 2537,41грн за прострочення оплати, виставлених рахунків на оплату спожитої електричної енергії за квітень 2024 року (період нарахування червень 2024 року - листопад 2024 року) та за квітень 2024 року (період нарахування червень 2024 року - листопад 2024 року). Розрахунок проведено окремо по кожному зобов`язанню.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем правильно визначені періоди нарахувань по кожному рахунку окремо та наданий розрахунок є арифметично вірним.

Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю в сумі 2537,41грн.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково.

Розподіл судових витрат:

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 236-238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до відповідача Малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лія» про стягнення суми боргу за спожиту електроенергію за період квітень-травень 2024 року у розмірі 31548,61грн, 3% річних у розмірі 581,62грн та інфляційних витрат у розмірі 2537,41грн, задовольнити частково.

Стягнути з Малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лія» (85300, Україна, Донецька обл., місто Покровськ, площа Базарна; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (49001, м. Дніпро, вул. Січових стрільців, будинок 4Д; ) заборгованість за спожиту електроенергію за період квітень-травень 2024 року у розмірі 31548,61грн, 3% річних у розмірі 581,58грн., інфляційні втрати у розмірі 2537,41грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,39грн.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 19.05.2025.

Суддя М.О. Лейба