ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року Справа №906/1195/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

позивача - Максюта М.О.

відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Житомирської області від 21.02.2025 у справі №906/1195/24 (суддя Кравець С.Г.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська торгова компанія"

про стягнення 373 595,25 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 21.02.2025 у справі №906/1195/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська торгова компанія" на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України: 99 625,40 грн - пені, 1 494,38 грн - витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішення через підсистему "Електронний Суд" від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга. Із підстав висвітлених у апеляційній скарзі, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 21.02.2025 у справі №906/1195/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі. Також до апеляційної скарги апелянтом долучено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Листом суду апеляційної інстанції №906/1195/24/1487/25 від 14.03.2025 витребувано матеріали справи у місцевого господарського суду.

18.03.2025 від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до суду апеляційної інстанції через підсистему "Електронний Суд" надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи. Надано докази, які підтверджують сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

25.03.2025 від Господарського суду Житомирської області до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №906/1195/24.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.03.25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Житомирської області від 21.02.2025 у справі №906/1195/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 13.05.2025 об 14:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №1.

Згідно з ст.ст. 269,270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час дослідження матеріалів справи колегією суддів апеляційної інстанції встановлено наступне.

14.08.2024 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська торгова компанія" (постачальник, відповідач) укладено договір №32/БзС, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується у визначені договором строки поставити замовнику якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари (том 1, а.с. 50-60).

У п.3.1. договору, сторони погодили, що ціна цього договору складає 3 558 050,00 (три мільйони п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч гри. 00 коп.) без ПДВ.

Розрахунки за товар, що поставляється, замовником проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару з відстрочкою платежу до 10 робочих днів з дати документального підтвердження постачальником замовнику доставки товару згідно накладної (п. 4.1. договору).

За умовами п. 5.1. строк поставки товару за цим договором протягом 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки замовником. Строк поставки товару здійснюється до моменту припинення та/або скасування в Україні правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (із змінами), затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ", але не пізніше ніж до 31.08.2024 року.

У разі невиконання зобов`язань постачальником замовник має право достроково розірвати цей договір, повідомивши про це постачальника у строк 10 календарних днів (п.п.7.2.1. договору).

Відповідно до п.7.3. договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Згідно п. 8.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором сторони несуть відповідальність передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим договором.

Пунктом 8.3 договору сторони передбачили відповідальність постачальника:

- за порушення строку поставки товару зазначеного у пункті 5.1 цього договору постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки чи не надання документів у термін, викладений п. 5.7. договору замовник залишає за собою право на одностороннє розірвання цього договору.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2024 року, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного виконання (п.12.1 договору).

Пунктом 12.7 договору сторони погодили, що дія даного договору припиняється, зокрема, в односторонньому порядку згідно п.1.3, п.5.7., п.7.2.1, п.8.3,, п. 8.4., п.8.5. договору.

Договір №32/БзС від 14.08.2024 підписано представниками сторін та їх підписи скріплено печатками Військової частини та товариства.

У специфікації на товар, яка є додатком №1 до договору №32/БзС від 14.08.2024, сторонами погоджено найменування товару, його кількість та вартість, яка становить 3 558 050,00 грн (а.с. 60).

У зв`язку з непоставкою постачальником товару, у встановлений у договорі строк, замовник направив на поштову адресу відповідача лист - повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку за вих. №2773 від 18.09.2024, у якому посилаючись на порушення термінів виконання договору повідомив про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку з 28.09.2024 (а.с. 13).

За порушення умов договору позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 124 531,75грн пені за період з 25.08.2024 по 28.09.2024 та 249 063,50 грн 7% штрафу за прострочення поставки понад 30 днів.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 21.02.2025 у справі №906/1195/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська торгова компанія" на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України: 99 625,40 грн - пені, 1 494,38 грн - витрат по сплаті судового збору. У іншій частині позову відмовлено.

Оскаржуване судове рішення мотивовано тим, що зі змісту рапорту від 06.09.2024 не встановлено дати, з якої директору відповідача ОСОБА_3 було подано ОСОБА_1 телефонну заявку на постачання товару за договором №32БзС від 14.08.2024. Рапорт складено 06.09.2024 і він не містить вказівки, що заявка керівнику відповідача була подана саме 14.08.2024. При цьому в рапорті відсутній номер телефону, на який ОСОБА_2 здійснювався дзвінок, а до матеріалів справи позивачем не надано будь-яких інших документів, з яких можливо було б встановити точну дату телефонної заявки позивача на поставку товару, про яку йдеться у рапорті від 06.09.2024 (роздруківку та/або скріншот телефонного дзвінка чи переписку з мобільного додатку тощо).

Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга, у якій апелянт зауважив на тому, шо судом неправильно надана оцінка доказам, наявним в матеріалах справи, не правильно встановлені обставини справи та не застосовано положення ст. 79 ГПК України. Зазначене у своїй сукупності, на переконання апелянта, є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частин першої та другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Згідно ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Щодо незгоди апелянта з оскаржуваним судовим рішенням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

За умовами п. 5.1. договору №32/БзС від 14.08.2024 поставка товару за цим договором здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки замовником. Поставка товару здійснюється до моменту припинення та/або скасування в Україні правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (із змінами), затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ", але не пізніше ніж до 31.08.2024 року.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції виснує, що постачальник (ТОВ "Житомирська торгова компанія") згідно умов п. 5.1 договору був зобов`язаний поставити товар протягом 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки замовником (Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України), але не пізніше ніж до 31.08.2024 року.

Частиною 3 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження обставин того, що телефонна заявка була здійснена позивачем, до матеріалів справи долучено рапорт ОСОБА_2 від 06.09.2024 наступного змісту: "Дійсним Вам доповідаю, що на вимогу умов договору №32.БзС від 14.08.2024 року, а саме пункту 5.1 проведена телефонна розмова з директором ТОВ "Житомирська торгова компанія" ОСОБА_3 про те, що данний договір є зареєстрований і відповідно подана заявка на постачання товару, на що ОСОБА_3 підтвердив отримання заявки на постачання товару та завірив у її здійсненні".

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що очевидно, що оскільки договір був зареєстрований 14.08.2024, а кінцевий термін постачання визначений умовами договору "не пізніше 31.08.2024" є загально зрозумілим, що після реєстрації договору позивач, як сторона, що має отримати життєво-важливий товар сповістив і надав заявку на постачання товару.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в такому випадку можливо припустити й про те, що заявка могла бути надіслана в телефонному режимі з 14.08.2024 по 22.08.2024 (за 10 днів до кінцевого строку поставки товару - 31.08.2024). При цьому як правильно зазначає суд першої інстанції, зі змісту рапорта, який складено вже після 31.08.2024 (06.09.2024) взагалі неможливо встановити на який саме номер телефону була здійснена телефонна заявка замовником, чи взагалі позивач телефонував відповідачу, адже ні скріншота, ні доказів здійснення телефонного дзвінка матеріали справи не містять.

Колегія суддів апеляційної інстанції при ухваленні даного судового рішення враховує:

1) Матеріали справи не містять доказів того, що замовник дійсно сформував телефонну заявку саме 14.08.2024, при цьому рапорт від 06.09.2024 не може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує факт здійснення позивачем заявки на поставку товару за договором №32/БзС шляхом телефонного оповіщення, саме 14.08.2024 без надання жодних доказів реально вчинення такої дії (роздруківки телефонного дзвінку, скріншоту тощо).

2) Згідно правових висновків, висвітлених у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18, від 18.05.2021 у справі № 916/2255/18, від 01.06.2021 у справі № 911/2243/18: "Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами".

Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно відмовив позивачу в частині стягнення 24 906, 36 грн пені та 249 063, 50 грн штрафу з огляду на недоведеність позивачем обставин надіслання телефонної заявки у спосіб телефонної комунікації відповідачу саме 14.08.2024, при цьому доводи апелянта зводяться до припущень, без надання конкретних доказів, які безпосередньо підтвердили б комунікацію позивача з відповідачем саме 14.08.2024.

Із урахуванням зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Житомирської області від 21.02.2025 у справі №906/1195/24 залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №906/1195/24 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "16" травня 2025 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Грязнов В.В.