ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2025 р. Cправа № 902/368/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни за участю секретаря судового засідання Багулової Є.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінінтелект-Плюс", 02059, місто Київ, вулиця Пчілки Олени, будинок, 5, приміщення, 264, ідентифікаційний код юридичної особи 32983524

до Фермерського господарства "Кальній", 22252, Вінницька обл., Вінницький район, село Плисків, вулиця Центральна, будинок, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 37926701

про стягнення 200 000,00 гривень

за участю представників:

від позивача адвокат Рижай А.А., згідно ордеру

від відповідача не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 27.03.2025 надійшла позовна заява (вх. № 395/25 від 27.03.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінінтелект-Плюс" до Фермерського господарства "Кальній" про стягнення з відповідача на користь позивача 200 000,00 гривень.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2025 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 01.04.2025 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 902/368/25, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01 травня 2025 року об 11:00 год.

14.04.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 14.04.2025 (вх. № 01-34/3848/25 від 14.04.2025) у якому останній заперечив щодо заявлених позовних вимог з підстав зазначених у відзиві, у задоволенні позову просив відмовити.

21.04.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив № б/н від 18.04.2025 (вх. № 01-34/4132/25 від 21.04.2025) із запереченнями щодо викладеного у відзиві.

01.05.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання № б/н від 01.05.2025 (вх. № 01-34/4631/25 від 01.05.2025) про відкладення судового засідання на іншу дату із зв`язку із тимчасовою непрацездатністю представника відповідача.

За наслідком судового засідання 01.05.2025 суд постановив ухвалу про відкладення судового засідання з розгляду справи №902/368/25 по суті на 15:30 15.05.2025, яку занесено до протоколу судового засідання.

На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений завчасно та належним чином ухвалою від 01.05.2025 про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа до електронного кабінету позивача.

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України учасників справи було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу учасникам справи створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач у свою чергу не скористався наданим йому правом участі у розгляді справи і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

За наслідками розгляду справи, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду.

У судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінінтелект-Плюс" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фермерського господарства "Кальній" про стягнення 200 000,00 гривень заборгованості.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 24.05.2021 року між Фермерським господарством "Кальній" та ГБК "Захисник" було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №21-05-21 від 24.05.2021 року.

24.02.2025 року між ТОВ "Фінітелект-Плюс" та ГБК "Захисник" укладено договір про відступлення права вимоги, за яким позивач набув право вимоги, що належить первісному кредитору ГБК "Захисник" до боржника Фермерського господарства "Кальній" за договором про надання поворотної фінансової допомоги №21-05-01 від 24.05.2021 року.

Позивач зазначив, що сплатив первісному кредиторові грошові кошти у розмірі 200 000 гривень та на виконання п.3.2.2. договору про відступлення права вимоги від 24.02.2025 року первісний кредитор передав, а позивач як новий кредитор прийняв документи за актом від 25.02.2025 року. Також на виконання умов договору, позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги.

У зв`язку із несплатою боржником заборгованості, позивач просить стягнути на його користь 200 000,00 гривень заборгованості.

Відповідач у відзиві на позов визнав обставину укладення 24.05.2021 року між Фермерським господарством "Кальній" та ГБК "Захисник" договору про надання поворотної фінансової допомоги №21-05-01 від 24.05.2021 року.

Також відповідачем визнано обставину укладення додаткової угоди до договору, якою було погоджено, що Гаражно-будівельний кооператив "Захисник" має право передавати свої права за даним договором третій стороні, у тому числі укладати договори про відступлення права вимоги з третіми особами без письмової згоди другої сторони - ФГ "Кальній".

Відповідач зазначив, що на виконання умов договору Гаражно-будівельний кооператив "Захисник" перерахував на рахунок відповідача грошові кошти, які відповідач повернув ГБК "Захисник" частково, залишок заборгованості складає - 200 000 грн.

Також відповідач зазначив, що ФГ "Кальній" до отримання зазначеної позовної заяви не було нічого відомо про договір про відступлення права вимоги від 24.02.2025 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінінтелект-плюс" та Гаражно-будівельним кооперативом "Захисник" та зауважив, що у матеріалах справи відсутні докази направлення листа повідомлення №03/03 від 03 березня 2025 року на адресу ФГ "Кальній".

Відповідач вважає, що оскільки позивач не вчиняв дії, до вчинення яких Фермерське господарство "Кальній" не могло виконати свого обов`язку щодо повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору про надання поворотної фінансової допомоги №21-05-01 від 24.05.2021 року та договору про відступлення про відступлення права вимоги від 24.02.2025 року, то виконання зобов`язання було відстрочене на час прострочення кредитора.

За позицією відповідача, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінінтелект-плюс" є передчасними та такими, що не можуть бути задоволені.

З урахуванням викладеного, відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що направляв відповідачу засобами поштового зв`язку лист повідомлення про укладення договору відступлення права вимоги, проте цей лист повернувся на адресу позивача із інформацією, що адресат відсутній за вказаною адресою.

За позицією позивача, неотримання відповідачем листа не може бути підставою для відмови у позовних вимогах, оскільки це буде порушувати право на захист своїх прав позивачем.

Також позивач зауважив, що відповідач не повернув кошти за договором ані первісному кредитору, ані новому кредитору позивачу ТОВ "Фінінтелект-Плюс".

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

24.05.2021 року між Фермерським господарством "Кальній" (далі - позичальник, відповідач) та Гаражно-будівельним кооперативом "Захисник" (далі - позикодавець) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №21-05-01, згідно пункту 1.1 якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором (далі - договір) (т.1 а.с. 5).

Відповідно до пункту 1.2. договору поворотна фінансова допомога (надалі допомога) - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Положеннями пунктів 2.1., 2.2. договору сторони погодили, що поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 коп. без ПДВ. Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

Пунктом 2.3. договору визначено, що перерахування фінансової допомоги здійснюється позикодавцем одним або декількома платежами на поточний рахунок позичальника.

Згідно пункту 3.1. договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 31 грудня 2024 року.

Умовами пункту 7.1. сторони погодили, що позичальник має право достроково повернути отриману поворотну фінансову допомогу позикодавцю.

Відповідно до пункту 8.1 договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань за договором.

Умовами пунктів 8.2., 8.4. договору сторони погодили, що всі зміни та доповнення до даного договору укладаються в письмовій формі та підписуються обома сторонами.

Жодна із сторін не має права передавати свої права за даним договором третій стороні без письмової згоди другої сторони.

24 червня 2021 року між Фермерським господарством "Кальній" та Гаражно-будівельним кооперативом "Захисник" укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання поворотної фінансової допомоги №21-05-01 від 24.05.2021, за змістом якої сторони домовилися змінити пункт 8.4. договору та викласти цей пункт в наступній редакції:

"Гаражно-будівельний кооператив "Захисник" має право передавати свої права за даним договором третій стороні/особам, у тому числі укладати договори про відступлення права вимоги з третіми особами без письмової згоди другої сторони - Фермерського господарства "Кальній".

Відповідно до пунктів 2-4 додаткової угоди сторони домовились, що інші пункти договору, окрім наведеного вище, не змінені додатковою угодою, та залишаються чинними у тій редакції, в якій вони були викладені сторонами у договорі. Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін та діє протягом дії договору. Додаткова угода є невід`ємною частиною договору, складена у двох примірниках українською мовою, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожній із сторін (т. 1 а.с.6).

Договір та додаткову угоду підписано уповноваженими представниками сторін, підписи яких скріплено печатками сторін. Обставина укладення цього договору та додаткової угоди № 1 відповідачем не заперечується.

Судом установлено, що на виконання умов договору про надання поворотної фінансової допомоги позикодавцем згідно платіжних інструкцій №239 від 25.05.2021, № 247 від 14.06.2021, № 257 від 23.06.2021, №264 від 07.07.2021, № 553 від 19.04.2023, № 629, № 630 від 10.10.2023, № 647 від 09.11.2023, № 655 від 23.11.2023 перераховано на користь відповідача грошові кошти в сумі 937 000,00 гривень із призначенням платежу «поворотна фінансова допомога згідно договору № 21-05-01 від 24.05.21» (т.1 а. с. 7-16).

У відзиві на позов представник відповідача обставину отримання грошових коштів за договором про надання поворотної фінансової допомоги визнав.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до платіжних доручень № 484 від 31.12.2024, № 485 від 02.01.2025, № 486 від 03.01.2025, № 487 від 07.01.2025, № 488 від 09.01.2025 відповідачем на користь Гаражно-будівельного кооперативу "Захисник" перераховано 737 000,00 гривень із призначенням платежу «повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору № 21-05-01 від 24.05.21» (т.1 а. с. 17-21).

24.02.2025 року між Гаражно-будівельним кооперативом "Захисник" (як - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінінтелект - Плюс" (як - новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги (далі - договір) (т. 1 а.с. 22-26).

Згідно пункту 1.1. договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає (набуває) у повному обсязі право вимоги, що належить первісному кредитору та виникло із зобов`язань боржника - Фермерського господарства "Кальній" (ідентифікаційний код юридичної особи 37926701) з правовідносин між ГБК "Захисник" та боржником з надання поворотної фінансової допомоги за договором про надання поворотної фінансової допомоги №21-05-01 від 24.05.2021 року (далі по тексту - Основне зобов`язання).

Пунктом 1.2. договору визначено, що наявність у первісного кредитора права вимоги виконання зобов`язання, що відступається, підтверджується такими документами: договір про надання поворотної фінансової допомоги №21-05-01 від 24.05.2021, додаткова угода від 24 червня 2021 року, платіжна інструкція 239 від 25.05.2021 року, платіжна інструкція 247 від 14.06.2021 року, платіжна інструкція 257 від 23.06.2021 року, платіжна інструкція 264 від 07.07.2021 року, платіжна інструкція 553 від 19.04.2023 року, платіжна інструкція 629 від 10.10.2023 року, платіжна інструкція 630 від 10.10.2023 року, платіжна інструкція 647 від 09.11.2023 року, платіжна інструкція 655 від 23.11.2023 року, платіжна інструкція 553 від 19.04.2023 року, платіжна інструкція 484 від 31.12.2024 року, платіжна інструкція 485 від 02.01.2025 року, платіжна інструкція 486 від 03.01.2025 року, платіжна інструкція 487 від 07.01.2025 року, платіжна інструкція 488 від 09.01.2025 року.

Згідно пункту 1.3. договору право вимоги за Основним зобов`язанням відступається в обсязі, зазначеному у цьому договорі, та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право вимоги основної суми заборгованості за Основним зобов`язанням. Обсяг права вимоги, яке відступається за цим договором становить 200 000 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок).

За змістом пунктів 2.1., 2.2. договору права вимоги за Основним зобов`язанням вважаються переданими від первісного кредитора новому кредиторові з моменту сплати (перерахування коштів) новим кредитором первісному кредиторові суми, зазначеної в п. 3.1. цього договору, в повному обсязі, але раніше ніж будуть передані документи, що підтверджують наявність у первісного кредитора права вимоги, у відповідності до п. 3.2.2 цього договору.

Внаслідок переходу до нового кредитора права вимоги до боржника за Основним зобов`язанням первісний кредитор втрачає всі права вимоги до боржника, які у нього існували до укладення цього договору.

За мовами пункту 3.1. новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги 200 000 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок). Зазначена сума є ціною цього договору.

Згідно пункту 3.2.1 договору протягом 10 (десяти) банківських днів з дня укладення цього договору новий кредитор зобов`язаний перерахувати первісному кредитору 200 000 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок).

Пунктом 4.1. сторони погодили, що первісний кредитор зобов`язаний передати новому кредитору за Актом приймання - передачі всі необхідні документи, що підтверджують права вимоги, які відступаються за цим договором, а саме: договір про надання поворотної фінансової допомоги №21-05-01 від 24.05.2021, додаткова угода від 24 червня 2021 року, платіжна інструкція 239 від 25.05.2021 року, платіжна інструкція 247 від 14.06.2021 року, платіжна інструкція 257 від 23.06.2021 року, платіжна інструкція 264 від 07.07.2021 року, платіжна інструкція 553 від 19.04.2023 року, платіжна інструкція 629 від 10.10.2023 року, платіжна інструкція 630 від 10.10.2023 року, платіжна інструкція 647 від 09.11.2023 року, платіжна інструкція 655 від 23.11.2023 року, платіжна інструкція 553 від 19.04.2023 року, платіжна інструкція 484 від 31.12.2024 року, платіжна інструкція 485 від 02.01.2025 року, платіжна інструкція 486 від 03.01.2025 року, платіжна інструкція 487 від 07.01.2025 року, платіжна інструкція 488 від 09.01.2025 року. Акт приймання-передачі документів первісний кредитор і новий кредитор складають та підписують після виконання новим кредитором п. 3.2.1 цього договору.

За умовами пункту 4.4. новий кредитор зобов`язаний повідомити боржника про те, що відбулося відступлення права вимоги, визначеного в п.1.1 цього договору, протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів із дня переходу права вимоги до нового кредитора, що визначається у відповідності до п. 2.1. цього договору.

Відповідно до пункту 4.5. договору новий кредитор зобов`язаний оплатити первісному кредитору передане (відступлене) право вимоги у відповідності до п.3.1-3.2 цього договору.

Положеннями пунктів 8.6., 8.7. договору сторони погоди, що цей договір не являється договором факторингу в розумінні чинного законодавства України. Цей договір є укладеним із моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.02.2025 року сторонами підписано акт приймання передачі до договору відступлення права вимоги від 24.02.2025 року, згідно якого первісний кредитор передав, а новий кредитор отримав перелічені у акті документа за договором відступлення права вимоги від 24 лютого 2025 року.

Згідно платіжної інструкції № 1583 від 25.02.2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінінтелект Плюс" перераховано на користь первісного кредитора Гаражно-будівельного кооперативу «Захисник» 200 000,00 гривень за договором про відступлення права вимоги від 24.02.2025р. (т. 1 а.с. 28).

Отже, за умовами договору, позивач набув права нового кредитора за основним зобов`язанням за договором про надання поворотної фінансової допомоги №21-05-01 від 24.05.2021 року.

03.03.2025 року позивачем на адресу відповідача направлено лист повідомлення від 03.03.2025 року, у якому позивач повідомляв Фермерське господарство "Кальній" про укладення 24.02.2025 року між Гаражно-будівельним кооперативом "Захисник" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінінтелект Плюс" договору про відступлення права вимоги та, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінінтелект Плюс" як новий кредитор просить погасити заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги №21-05-01 від 24.05.2021 року розмірі 200 000,00 гривень на зазначений у листі-повідомленні банківський рахунок (т.1 а.с. 29, 49, 60).

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення отриманої поворотної фінансової допомоги, стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення 200 000,00 заборгованості.

Відповідач у відзиві на позов визнав, що заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги становить 200 000, 00 гривень.

Судом установлено, що доказів сплати відповідачем заборгованості за договором матеріали справи не містять.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.

Предметом позову у цій справі є матеріально - правова вимога про стягнення з відповідача за договором про надання поворотної фінансової допомоги заборгованості у розмірі 200 000,00 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 76 ГПК України, предметом доказування, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи зміст позовних вимог, предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наданням поворотної фінансової допомоги та її поверненням у строк визначений договором.

Відповідно до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами судом враховано таке.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема договір.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно пункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

За своєю правовою природою укладений між Фермерським господарством "Кальній" та Гаражно-будівельним кооперативом "Захисник" договір про надання поворотної фінансової допомоги є договором позики, до регулювання правовідносин якого застосовуються загальні положення про договір та положення про позику, кредит визначені параграфами 1, 2 глави 71 ЦК України.

Згідно приписів статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями частин 1-3 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Судом установлено, що за договором про надання поворотної фінансової допомоги Гаражно-будівельним кооперативом "Захисник" перераховано на користь відповідача 937 000,00 гривень, які відповідач зобов`язався повернути у строк, визначений договором.

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно пункту 3.1. договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 31 грудня 2024 року.

Із досліджених судом доказів судом установлено, що відповідач зобов`язання щодо повернення позики виконав частково, перерахував позикодавцю у рахунок погашення позики 737 000, 00 гривень та залишок боргу становить 200 000, 00 гривень.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини 1 статті 513 ЦК України договір відступлення права вимоги укладається в такій самій формі, що й договір, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно статті 514 ЦК України внаслідок вчинення правочину новий кредитор отримує всі права первісного кредитора за зобов`язаннями, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом установлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги позивач як новий кредитор набув право вимоги заборгованості до відповідача за договором про надання фінансової допомоги у розмірі 200 000,00 гривень та як новий кредитор звернувся до відповідача із вимогою про сплату заборгованості за основним договором.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Судом установлено, що на дату укладення договору відступлення права вимоги у відповідача виникло та не було виконано у строк, визначений договором зобов`язання з повернення позики у розмірі 200 000,00 гривень на користь первісного кредитора.

Вказана сума заборгованості відповідає фактичним обставинам справи та відповідає розміру грошової вимоги переданої за договором про відступлення вимоги первісним кредитором новому кредитору.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 916/5073/15).

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Обставин недійсності переданої грошової вимоги, що є предметом стягнення у розмірі 200 000,00 гривень боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги судом не встановлено.

Згідно з частиною 1 статті 202 ГК України, статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (частина 1 статті 612 ЦК України).

Твердження відповідача про те, що позивач передчасно звернувся з позовом до суду, оскільки новий кредитор не повідомив боржника про набуття до нього права вимоги судом відхиляються.

Із матеріалів справи вбачається, що 03.03.2025 року позивачем на адресу відповідача направлено лист-повідомлення від 03.03.2025 року, у якому позивач повідомляв Фермерське господарство "Кальній" про укладення 24.02.2025 року між Гаражно-будівельним кооперативом "Захисник" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінінтелект Плюс" договору про відступлення права вимоги та, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінінтелект Плюс" як новий кредитор просить погасити заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги №21-05-01 від 24.05.2021 року розмірі 200 000,00 гривень на зазначений у листі-повідомленні банківський рахунок, проте поштова кореспонденція повернулася позивачу із відміткою, що "адресат відсутній за вказаною адресою" (т.1 а.с. 9-11, 13).

Судом враховано, що повідомлення про зміну кредитора було направлено відповідачу за адресою його місцезнаходження, відомості щодо якої містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до вимог частини 1, частин 3-4 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

З урахуванням наведених норм закону, суд вважає, що направлення позивачем відповідачу поштової кореспонденції на адресу відповідача, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є належним повідомленням, оскільки отримання кореспонденції адресатом за умови фактичної відсутності за вказаною адресою є ризиками особи, що не внесла до Єдиного державного реєстру відомості щодо зміни свого місцезнаходження.

Таким чином, фактичне отримання відповідачем поштової кореспонденції перебуває поза контролем відправника.

За таких обставин, обставина неотримання боржником повідомлення про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

За висновком Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц.

Суд також звертає увагу, що вимогою про сплату боргу є також і позовна заява, яка направлялася позивачем відповідачу та зі змістом якої відповідач обізнаний через систему "Електронний суд", проте доказів сплати заборгованості в сумі 200 000,00 гривень як первісному кредитору до звернення позивача з позовом до суду так і позивачу як новому кредитору після звернення позивача до суду відповідачем суду не надано.

Будь-яких обгрунтованих заперечень щодо наявності заборгованості за договором, доказів, що спростовують її розмір або доказів щодо повної сплати заборгованості відповідачем суду не надано.

Враховуючи, що розмір заявленої до стягнення суми боргу відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 200 000,00 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частин 3-4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Під час розгляду справи, судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, у тому числі подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи викладене, суд не надає детальної відповіді на кожний аргумент та довід учасників справи, оскільки такі доводи та аргументи не впливають на висновки суду у цій справі.

Дослідивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовні вимоги, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 200 000,00 гривень.

Щодо розподілу судових витрат судом враховано таке.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжної інструкції № 1596 від 26.03.2025 сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Кальній" (22252, Вінницька обл., Вінницький район, село Плисків, вулиця Центральна, будинок, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 37926701) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінінтелект-Плюс" (02059, місто Київ, вулиця Пчілки Олени, будинок, 5, приміщення, 264, ідентифікаційний код юридичної особи 32983524) заборгованість у розмірі 200 000,00 гривень та 3 028,00 гривень судових витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.

Повне рішення складено 20 травня 2025 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3 - позивачу, відповідачу до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.