ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про розгляд вимог кредитора

"14" травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 916/389/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Васильєвої К.О.,

дослідивши матеріали заяви (вх. №3-200/25 від 12.03.2025 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю ОВІС ТРЕЙД про визнання грошових вимог до Приватного акціонерного товариства "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" у справі,

за заявою кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "СДН-ПОЛІТРЕЙД" (62433, Харківська область, м. Люботин, вул. Шмідта, буд. 63; ),

до боржника: Приватного акціонерного товариства "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" (65009, м. Одеса, Французький бульвар, 60-Д, оф. 702; ),

про визнання банкрутом,

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін та учасників:

від заявників: Акціонерного товариства Східно-Український Банк „ГРАНТ Іваненко Євген Володимирович (приймав участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду); Головного управління ДПС в Харківській області Лященко Таїсія Іванівна (приймала участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду); Товариства з обмеженою відповідальністю ОВІС ТРЕЙД - Бевзюк Оксана Олександрівна (приймала участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду);

розпорядник майном боржника: арбітражний керуючий Ратушний Андрій Іванович,

Судове засідання 14.05.2025 р. проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 р. відкрито провадження у справі №916/389/25 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ"; визнано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СДН-ПОЛІТРЕЙД" до Приватного акціонерного товариства "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" в сумі 8 497 378,20 грн. із задоволенням у четверту чергу вимог кредиторів; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника Приватного акціонерного товариства "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" строком на 170 календарних днів до 01 серпня 2025 року; розпорядником майна боржника Приватного акціонерного товариства "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" призначено арбітражного керуючого Ратушного Андрія Івановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №88 від 08.02.2013 р.

12.02.2025 р. на офіційному веб-порталі судової влади України опубліковано повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" (публікація №75277 від 12.02.2025 р.).

Протягом 30 (тридцяти) денного строку, встановленого ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до господарського суду надійшла заява (вх. №3-200/25 від 12.03.2025 р.; т. 3 а.с. 10-73) Товариства з обмеженою відповідальністю ОВІС ТРЕЙД про визнання грошових вимог до Приватного акціонерного товариства "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ", у якій заявник просить суд визнати грошові вимоги до боржника у загальному розмірі 930 193,76 грн., яка складається з:

669 588,85 грн. сума основної заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) № ПЕ-146/21 від 17.02.2021 р.;

116 531,62 грн. пеня за порушення строку оплати заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання);

65 612,91 грн. штраф за порушення строку оплати за спожиту електричну енергію більше 10 календарних днів;

14 191,99 грн. три відсотки річних за період з 15.02.2024 р. по 11.03.2025 р.;

64 268,39 грн. інфляційні втрати за договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) № ПЕ-146/21 від 17.02.2021 р. за період з 15.02.2024 р. по 11.03.2025 р.

До заяви надано копії: договору про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №ПЕ-146/21 від 17.02.2021 р.; комерційної пропозиції від 17.02.2021 р.; заяви-приєднання до договору електричної енергії споживачу; актів прийому-передачі електричної енергії; актів звірки взаємних розрахунків; довідки про фактичні обсяги електричної енергії; реєстру оплат за спожиту електроенергію.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.03.2025 р. прийнято до розгляду заяву (вх. №3-200/25 від 12.03.2025 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю ОВІС ТРЕЙД про визнання грошових вимог до Приватного акціонерного товариства "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" у загальній сумі 930 193,76 грн.

Розпорядником майна боржника арбітражним керуючим Ратушним Андрієм Івановичем подано відзив (вх. №10963/25 від 07.04.2025 р.; т. 12 а.с. 26-29) на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ОВІС ТРЕЙД з грошовими вимогами, відповідно до якого вимоги заявника визнаються у повному обсязі на суму 930 193,76 грн.

Боржник відзив на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ОВІС ТРЕЙД з грошовими вимогами не надав.

Акціонерним товариством Східно-Український Банк „ГРАНТ подано письмові заперечення (вх. №12273/25 від 16.04.2025 р.; т. 13 а.с. 15-22) щодо заявлених у справі грошових вимог ТОВ ОВІС ТРЕЙД до боржника, у яких забезпечений кредитор просить суд відмовити вказаному кредитору у визнанні грошових вимог до боржника в повному обсязі, з посиланням на:

- недоліки заяви ТОВ ОВІС ТРЕЙД в результаті яких неможливо встановити дійсність та безспірність таких вимог;

- обов`язок кредитора підвищеного стандарту доказування заявлених до боржника вимог;

- не дотримання заявником вимог законодавства щодо обов`язкових реквізитів документів, складених у електронній формі та подання недостатніх доказів для підтвердження достовірності та безсумнівності заявлених ним грошових вимог.

У судовому засіданні (12.05.2025 р.) представник АТ Східно-Український Банк „ГРАНТ Іваненко Є.В. усно зазначив, що проти вимог ТОВ ОВІС ТРЕЙД не заперечує.

Представником ТОВ ОВІС ТРЕЙД адвокатом Бевзюк О.О. подано письмові пояснення (вх. №12941/25 від 23.04.2025 р.; т. 14 а.с. 8-61) щодо письмових заперечень АТ Східно-Український Банк „ГРАНТ на заявлені грошові вимоги, у яких представник кредитора просить суд не враховувати заперечення АТ Східно-Український Банк „ГРАНТ на заяву про визнання грошових вимог до боржника та задовольнити вимоги заявника в повному обсязі в розмірі 930 193,76 грн. та зазначено, що між кредитором та боржником у відповідності до ч. 1, 3 ст. 201 Цивільного Кодексу України, ч. 3 ст. 4 Закону України від 22.05.2003 р. №852-IV "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" в Договорі № ПЕ-146/21 про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) від 17 лютого 2021 року пунктом 5.11 Сторони дійшли до згоди складати, підписувати уповноваженими особами та відправляти засобами електронного документообігу M.E.Doc 1S в електронному вигляді з накладенням електронно-цифрового підпису первинні та інші розрахункові документи: додатки до договору, акти приймання-передачі, рахунки, податкові накладні, акти звіряння тощо.

Первинні та інші документи можуть бути оформлені та підписані уповноваженими особами в паперовому вигляді. Документи, що належно оформлені як в електронному вигляді, так і в паперовому вигляді є оригіналами та мають однакову юридичну силу.

До пояснень надано копії квитанції із програмного забезпечення - M.E.Doc (для обміну юридично значущими первинними документами між контрагентами в електронному вигляді), які свідчать, що надані до матеріалів заяви з грошовими вимогами акти приймання передачі були належним чином прийняті та підписані належною особою ПАТ "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ".

Розглянувши матеріали справи, заяву кредитора, відзив розпорядника майном боржника та письмові заперечення/пояснення з доданими до них документами/доказами, заслухавши сторін, суд встановив:

Заявник є постачальником електричної енергії споживачам на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2270 від 05.11.2019 р.

Постачальник розмішує договір постачання електричної енергії споживачу на своєму офіційному веб-сайті. Позивачем на своєму офіційному сайті: ovistrade.com розміщений договір про постачання електричної енергії споживачу для загального доступ.

17.02.2021 р. між ТОВ ОВІС ТРЕЙД (Постачальник) та ПАТ "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" (Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №ПЕ-146/21 від 17.02.2021р.

Відповідно до умов п. п. 5.4, 5.5. Договору, оплата за електричну енергію здійснюється за умовами, що зазначені у Комерційній пропозиції на поточний рахунок Постачальника, що є додатком № 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №ПЕ-146/21. Оплата вважається здійсненою після того, як на рахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору.

Згідно з п. 5.6. Договору у разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором Споживач несе відповідальність, що передбачена Договором та Комерційною пропозицією.

Розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць (п. 5.3 договору про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №ПЕ-146/21 від 17.02.2021р.).

Пунктом 5.11 основного договору Сторони погодили складати, підписувати уповноваженими особами та відправляти засобами електронного документообігу M.E.Doc 1S в електронному вигляді з накладенням електронно-цифрового підпису первинні та інші розрахункові документи: додатки до договору, акти приймання-передачі, рахунки, податкові накладні, акти звіряння тощо. Зазначені в даному пункті первинні та інші документи можуть бути оформлені та підписані уповноваженими особами в паперовому вигляді. Документи, що належно оформлені як в електронному вигляді, так і в паперовому вигляді є оригіналами та мають однакову юридичну силу.

Відповідно до п.п. 5,6 Комерційної пропозиції, ПАТ "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" прийняв на себе зобов`язання здійснювати остаточний розрахунок за фактично спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці до 15 числа місяця, слідуючого за розрахунковим. У випадку невиконання або неналежного виконання Споживачем своїх грошових зобов`язань (зокрема, несвоєчасний розрахунок за спожиту електричну енергію) зв цим Договором, Споживач зобов`язаний сплатити на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно перерахованої (простроченої) суми за кожен день прострочення виконання (тобто за кожен день неперерахування суми), а у випадку непогашення грошової заборгованості протягом більш як 10 (десять) календарних днів з моменту виникнення такої заборгованості винна Сторона зобов`язана додатково (крім пені) сплатити на користь протилежної Сторони штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від вартості неоплаченої електричної енергії.

Позовна давність за позовами про стягнення неустойки (штрафу,пені) встановлюється Сторонами даного Договору тривалістю в три роки (п. 9.6 договору про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №ПЕ-146/21 від 17.02.2021р.).

Згідно із заявою-приєднання, що є додатком №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №ПЕ-146/21, ПАТ "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" прийняло на себе зобов`язання купувати у ТОВ ОВІС ТРЕЙД електричну енергію на об`єкти, що зазначені у додатку до заяви (інформації щодо об`єктів споживача), а саме:

- завод ПАТ "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ", що знаходиться за адресою м. Люботин, вул. Слобожанська, 53;

- склад 2 ПАТ "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ", що знаходиться за адресою м. Люботин, вул. Мельнична, 32;

- склад 3 ПАТ "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ", що знаходиться за адресою м. Люботин, вул. Шмідта, 63.

З матеріалів заяви з грошовими вимогами вбачається, що ТОВ ОВІС ТРЕЙД належним чином виконало взяті на себе зобов`язання за договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №ПЕ-146/21 від 17.02.2021р. (та додатками до нього) з поставки електричної енергії на користь ПАТ "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" та поставило на об`єкти боржника електричну енергію у період з березня 2021 року по грудень 2024 року (включно), вказане підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою АТ "Харківобленерго" (оператора системи розподілу електричної енергії на території м. Харкова та Харківської області) та актами прийома-передачі електричної енергії за період з 17.02.2021 по 31.12.2024 р.

ТОВ ОВІС ТРЕЙД посилається на неналежне виконанням боржником зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №ПЕ-146/21 від 17.02.2021р., а саме в частині оплати вартості за спожиту електричну енергію з січня 2024 року по грудень 2024 року (включно).

Основна сума заборгованості ПАТ "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" за договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №ПЕ-146/21 від 17.02.2021р. за спожиту ним електричну енергію перед кредитором складає 669 588,85 грн.

За порушення ПАТ "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" строків виконання грошового зобов`язання, ТОВ ОВІС ТРЕЙД заявлено до визнання штраф, пеню, інфляційні збитки та 3% річних у загальному розмірі 260 604,91 грн., а саме:

- пеня за порушення строку оплати у розмірі 116 531,62 грн.;

- штраф за порушення строку оплати за спожиту електричну енергію більше 10 календарних дні 65 612,91 грн.;

- інфляційні збитки 64 268,39 грн.;

- три відсотки річних за період з 15.02.2024 р. по 11.03.2025 р. 14 191,99 грн.

Загальна сума заборгованості ПАТ "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" за погодженим договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №ПЕ-146/21 від 17.02.2021р. перед ТОВ ОВІС ТРЕЙД складає 930 193,76 грн.

Норми права, що підлягають застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ч. 6 ст. 12 ГПК України передбачено, що Господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Грошове зобов`язання (борг), згідно абз. 5 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Адміністратор за випуском облігацій, який діє як конкурсний кредитор, подає заяву з вимогами до боржника з урахуванням вимог статті 93-1 цього Кодексу. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято Постанову від 14 березня 2018 року №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії». відповідно до п.2 якої Укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п. 4.3. Правил розділу IV дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом( ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України)

Згідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання, встановлені договором або законом.

Ч. ч. 1-2 ст. 714 Цивільного кодексу України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання (ст. 174 Господарського кодексу України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України).

Ч.ч. 1-3 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення процентів річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення процентів річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Тим більш за змістом норм статей 526, 599, 611, 625 ЦК України чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання. Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, у тому числі від відповідальності, передбаченої статтями 549, 550, 625 цього Кодексу.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

При цьому, суд зазначає, що індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна правова позиція щодо відповідальності боржника за невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 р. у справі №127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19) з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 р. у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) та від 04.06.2019 р. у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ст. 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ч. 1 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Суд враховує усталені правові висновки Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження за якими: - заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16); - обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16); - під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16); - у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18); - завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів на підставі поданих заявниками доказів існування та обґрунтованості цих вимог (подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16). Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: - перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; - при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; - під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19).

Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу приписів статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 29.03.2021 у справі №913/479/18).

Системний аналіз цих приписів засвідчує, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст.78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України).

Висновки суду.

Оцінюючи надані кредитором докази в сукупності, зокрема, дослідивши та перевіривши подані кредитором документи, судом встановлено, що заявлені ТОВ ОВІС ТРЕЙД вимоги підтверджені належним чином, заявлена до визнання сума грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ОВІС ТРЕЙД до Приватного акціонерного товариства "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" в розмірі 930 193,76 грн., яка складається з 669 588,85 грн. основна сума за договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №ПЕ-146/21 від 17.02.2021р.; 116 531,62 грн. пеня за порушення строку оплати; 65 612,91 грн. штраф за порушення строку оплати за спожиту електричну енергію більше 10 календарних дні; 64 268,39 грн. інфляційні збитки та 14 191,99 грн. три відсотки річних за період з 15.02.2024 р. по 11.03.2025 р. підлягає визнанню у повному обсязі.

Доводи та заперечення АТ Східно-Український Банк „ГРАНТ на заяву ТОВ ОВІС ТРЕЙД з грошовими вимогами до боржника щодо не дотримання заявником вимог законодавства та подання суду недостатніх доказів для підтвердження достовірності та безсумнівності заявлених ним грошових вимог не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та спростовані заявником.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд визнає грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ОВІС ТРЕЙД до Приватного акціонерного товариства "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" в сумі 748 049,23 грн., із задоволенням у 4 (четверту) чергу вимог кредиторів та 182 144,53 грн., із задоволенням у 6 (шосту) чергу вимог кредиторів

П. 1 ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, підлягають задоволенню у першу чергу вимог кредиторів.

Таким чином, витрати кредитора, пов`язанні зі сплатою судового збору за подання до суду заяви з грошовими вимогами у розмірі 6 056,00 грн. враховуються у першу чергу задоволення вимог кредиторів.

Керуючись ст. ст. 1, 45, 46, 47, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 120, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ОВІС ТРЕЙД (61022, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 98 А; ) про визнання грошових вимог до Приватного акціонерного товариства "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ" (65009, м. Одеса, Французький бульвар, 60-Д, оф. 702; ) в сумі 748 049,23 грн., із задоволенням у 4 (четверту) чергу вимог кредиторів та 182 144,53 грн., із задоволення у 6 (шосту) чергу вимог кредиторів.

Ухвала є підставою для внесення відомостей до реєстру вимог кредиторів у відповідності до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвала набирає законної сили 14 травня 2025 року та не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Повну ухвалу складено 14 травня 2025 року.

Копію ухвали надіслати до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд": ПАТ "ЛЮБОТИНСЬКИЙ ЗАВОД" "ПРОДТОВАРІВ"; розпоряднику майном боржника арбітражному керуючому Ратушному А.І.; АТ Східно-Український Банк „ГРАНТ; представнику АТ Східно-Український Банк „ГРАНТ Іваненку Є.В.; ТОВ ОВІС ТРЕЙД; ГУ ДПС в Харківській області; ТОВ ОН Інвестмент; ТОВ АЛКО-СТАР; ТОВ САДІН ТОРГ; ТОВ САДІН.

Суддя Л.І. Грабован