ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2025 р. Справа№ 925/220/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 01.05.2025:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.02.2025

у справі №925/220/24 (суддя - Зарічанська З.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч"

про стягнення 266 513,38 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.02.2025 у справі №910/13275/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано наказ Господарського суду Черкаської області від 03.02.2025 у справі № 925/220/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" на користь ОСОБА_1 залишку заборгованості за акції 47 432,35 грн, 3 % річних - 24 988,92 грн, інфляційне збільшення боргу - 194 086,98 грн, а також 3 198,10 грн судового збору таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 207 673,89 грн. В решті, а саме в частині стягнення 62 032,46 грн наказ Господарського суду Черкаської області від 03.02.2025 у справі № 925/220/24 залишено таким, що підлягає виконанню.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що утримання та перерахування самим відповідачем за позивача до Державного бюджету України податків і зборів з виплат, присуджених рішенням суду у даній справі не узгоджується з нормами чинного в Україні законодавства, як помилково вважає відповідач.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.02.2025 у справі №925/220/24 у частині залишено таким, що підлягає виконанню наказу Господарського суду Черкаської області від 03.02.2025 у справі № 925/220/24 про стягнення 62 032,46 грн. Винести нове рішення, яким Визнати таким що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Черкаської області від 03 лютого 2025 року у справі № 925/220/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" (ідентифікаційний код 04685182, вул. Грушевського, буд. 11, с. Паланка, Уманський р-н, Черкаська обл., 20340) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) залишок заборгованості за акції 47 432,35 грн, 3 % річних - 24 988,92 грн, інфляційне збільшення боргу - 194 086,98 грн, а також 3 198,10 грн судового збору в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оподаткування доходів позивача, визначених рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.05.2024 у справі №925/220/24 має певні особливості.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

12.03.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

30.04.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшли доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, які залишені колегією суддів без розгляду як такі, що подані з пропуском процесуального строку, встановленого ухвалою суду апеляційної інстанції від 05.03.2025.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.02.2025 у справі №925/220/24 - залишено без руху, роз`яснено право на усунення недоліків апеляційної скарги.

28.02.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" надійшла заява про усунення недоліків із доказами сплати судового збору, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору, з якої вбачається, що апелянтом сплачено судовий збір у визначеному судом розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.02.2025 у справі №925/220/24. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.02.2025 у справі №925/220/24 у судове засідання 03.04.2025.

24.03.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено.

27.03.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 клопотання ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задоволено.

03.04.2025 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 04.04.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025 продовжено строк розгляду за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.02.2025 у справі №925/220/24. Задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи за Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.02.2025 у справі №925/220/24. Відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.02.2025 у справі №925/220/24 на 01.05.2025.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

Представники позивача та відповідача з`явилися у судове засідання 01.05.2025 та надали пояснення по суті апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

До Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) з вимогою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" (далі - ТОВ "Уманський "Сортнасіннєовоч") 266 513,38 грн, з яких залишок заборгованості від компенсації 47 432,4 грн, 3% річних - 24 994 грн, інфляційне збільшення боргу - 194 086,98 грн.

09.05.2024 господарський суд ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково. Стягнув з ТОВ "Уманський "Сортнасіннєовоч" на користь ОСОБА_1 залишок заборгованості за акції 47 432,35 грн, 3 % річних - 24 988,92 грн, інфляційне збільшення боргу - 194 086,98 грн, а також 3 198,10 грн судового збору.

ТОВ "Уманський "Сортнасіннєовоч" звернулось з апеляційною скаргою до Північного апеляційного господарського суду на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.05.2024.

Постановою від 18.11.2024 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.05.2024 у справі №925/220/24 залишив без задоволення. Мотивувальну частину рішення Господарського суду Черкаської області від 09.05.2024 у справі №925/220/24 змінив, виклавши її в редакції даної постанови. Резолютивну частину рішення Господарського суду Черкаської області від 09.05.2024 у справі №925/220/24 залишив без змін.

Додатковою постановою від 12.12.2024 Північний апеляційний господарський суд заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бєлкіна Леоніда Михайловича про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнив частково. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 14 000 грн. У задоволенні іншої частини заяви представника ОСОБА_1 адвоката Бєлкіна Леоніда Михайловича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи № 925/220/24 у суді апеляційної інстанції, відмовив. Доручив Господарському суду Черкаської області видати наказ на виконання даної постанови Північного апеляційного господарського суду.

31.01.2025 матеріали справи № 925/220/24 повернуто до Господарського суду Черкаської області.

03.02.2025 на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 09.05.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2024 та на виконання додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2024 Господарський суд Черкаської області видав відповідні накази.

07.02.2025 від ТОВ "Уманський "Сортнасіннєовоч" надійшла заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню з вимогою визнати таким що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Черкаської області від 03 лютого 2025 року у справі № 925/220/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" на користь ОСОБА_1 залишок заборгованості за акції 47 432,35 грн, 3 % річних - 24 988,92 грн, інфляційне збільшення боргу - 194 086,98 грн, а також 3 198,10 грн судового збору.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 09.05.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2024 ТОВ "Уманський "Сортнасіннєовоч" виконало в повному обсязі 24.12.2024, що підтверджується платіжними інструкціями № 2371, № 2367 та № 2368. Позаяк рішення суду у справі № 925/220/24 виконане ще до видачі наказу, то відповідач вважає, що цей виконавчий документ не підлягає виконанню.

Водночас, за для роз`яснення факту утримання з присудженої на користь позивача суми ПДФО та військового збору відповідач повідомляє, що оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом ІV Кодексу, згідно з п. 162.1 ст. 162 якого платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, та податковий агент.

Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Кодексу об`єктом оподаткування фізичної особи - резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого, зокрема, включається: дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені) (пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Кодексу); дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми грошового відшкодування будь-яких витрат (пп. "г" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу) та інші доходи, крім зазначених у ст. 165 Кодексу (пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Кодексу). Крім того, доходи, визначені ст. 163 Кодексу, є об`єктом оподаткування військовим збором (пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

З огляду на викладене, на думку відповідача, суми, присуджені рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.05.2024 постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2024 підлягають оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Так, згідно із пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Кодексу податковий агент, поняття якого визначено пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку, визначену ст. 167 Кодексу.

Податковим агентом визнається особа, на яку Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків (п. 18.1 ст. 18 Кодексу).

При цьому податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені Кодексом для платників податків (п. 18.2 ст. 18 Кодексу).

Відповідач вказує, що з системного аналізу викладених вище норм випливає, що при виплаті присуджених судовим рішенням норм на користь ОСОБА_1 ТОВ "Уманський "Сортнасіннєовоч" зобов`язаний утримати та перерахувати до державного бюджету ПДФО в розмірі 18% та військовий збір в розмірі 5%.

Так, рішенням Господарського суду від 09.05.2024 у справі № 925/220/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2024 присуджено стягнення з ТОВ "Уманського "Сортнасіннєовоч" на користь ОСОБА_1 коштів на загальну суму 269 706,35 грн. З цієї суми ТОВ "Уманський "Сортнасіннєовоч" зобов`язане утримати та перерахувати до державного бюджету:

- Військовий збір в розмірі 5 %, що становить 13 485,32 грн;

- ПДФО в розмірі 18 %, що становить 48 547,14 грн.

10.02.2025 представник позивача - адвокат Бєлкін Л.М. подав заперечення проти задоволення заяви відповідача від 06.02.2025 року про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Подані заперечення позивач обґрунтовує тим, що фактично відповідач визнає, що не доплатив позивачу 48547,14 + 13485,32 = 62032,46 грн. Відповідач пояснює це тим, що визнав себе податковим агентом і перерахував гроші позивача до бюджету України: ПДФО в розмірі 18 %, що становить 48 547,14 грн. та військовий збір в розмірі 5 %, що становить 13 485,32 грн.

Але позивач зазначає, що відповідно до частини б) підпункту 170.2.8 статті 170 Податкового кодексу України, дохід, отриманий платником податку від продажу інвестиційних активів у випадку, визначеному підпунктом 165.1.40 статті 165 цього Кодексу (сума доходу, отриманого платником податку внаслідок відчуження акцій (інших корпоративних прав), одержаних ним у власність в процесі приватизації в обмін на приватизаційні компенсаційні сертифікати, безпосередньо отримані ним як компенсація суми його внеску до установ Ощадного банку СРСР або до установ державного страхування СРСР) не підлягає оподаткуванню та не включається до загального річного оподатковуваного доходу.

Позивач покликається на пп. 168.1.3 ст. 168 Податкового кодексу України, відповідно до якого, якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Позивач повідомляє, що на спеціалізованому аукціоні за компенсаційні сертифікати ОСОБА_1 були придбані 188 500 акцій ВАТ "Уманський "Сортнасіннєовоч", що складає 99,2747% від загальної суми йому належних акцій - 189877 акцій (штук).

Правонаступником ВАТ "Уманський "Сортнасіннєовоч" у подальшому стало ПАТ "Уманський "Сортнасіннєовоч", правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч", правонаступником якого, в свою чергу, є Товариство з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч". Інша частина в сумі 1377 акцій, які придбані на аукціоні за грошові кошти, складає від загальної суми - 0,7252%, від якої отримана компенсація підлягає оподаткуванню. Таким чином призначена компенсація за 188500 акцій що складає - 99,2747%, або 264575,27 грн. від суми, призначеної до стягнення - 266508,25 грн. на користь ОСОБА_1 не підлягає оподаткуванню, а отримана компенсація за 1377 акцій що є різницею 266508,25грн - 264575,27грн = 1932,98 грн., які придбані на аукціоні за грошові кошти, підлягають оподаткуванню. Тобто, відповідач не доплатив позивачу 264575,27 * 0,18 = 47623,5486 грн. внаслідок перерахування до бюджету ПДФО та не доплатив позивачу 264575,27 * 0,05 = 13228,76 внаслідок перерахування до бюджету військового збору.

Як зазначалось колегією суддів вище, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що утримання та перерахування самим відповідачем за позивача до Державного бюджету України податків і зборів з виплат, присуджених рішенням суду у даній справі не узгоджується з нормами чинного в Україні законодавства, як помилково вважає відповідач.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ГПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як зазначалось колегією суддів вище, що 03.02.2025 на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 09.05.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2024 суд видав відповідний наказ, яким стягнув з ТОВ "Уманський "Сортнасіннєовоч" на користь ОСОБА_1 залишок заборгованості за акції 47 432,35 грн, 3 % річних - 24 988,92 грн, інфляційне збільшення боргу - 194 086,98 грн, а також 3 198,10 грн судового збору.

Тобто, загалом судом було стягнуто з відповідача 266 508,25 грн.

На підтвердження здійснення сплат за вказаним наказом відповідач надав копії:

- платіжної інструкції від 24.12.2024 № 2368 про перерахування 13 485,32 грн на рахунок ОВВ, ГУ ДКСУ у Черкаській області із зазначенням призначення платежу "101 ВЗ з заборг. за акціями ОСОБА_1, що сплач. подат. агентом, згідно Постан. апел. господ. суду від 18.11.24р. Справа 925/220/24";

- платіжної інструкції від 24.12.2024 № 2367 про перерахування 48 547,14 грн на рахунок ГУ у Черкаській області із зазначенням призначення платежу: "101 ПДФО з заборг. за акціями ОСОБА_1, що сплач. подат. агент, згідно Постан. апел. господ. суду від 18.11.2024р. Справа 925/220/24";

- платіжної інструкції від 24.12.2024 № 2371 про перерахування 207 673,89 грн на рахунок ОСОБА_1 із зазначенням призначення платежу: "Заборгованість за акціями, згідно Постанови апеляційного господарс. суду від 18.11.24 р. по справі №925/220/24. ПДФО і війс.збір сплачені 24.12.2024 р. Без ПДВ".

З викладеного випливає, що відповідач із загальної суми стягнутої за наказом суду від 03.02.2025 - 266 513,38 грн сплатив на користь позивача 207 673,89 грн. Таким чином, колегія суддів констатує, що наказ Господарського суду Черкаської області від 03.02.2025 у справі № 925/220/24 не виконаний відповідачем у повному обсязі, що свідчить про відсутність підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Щодо пояснень відповідача/скаржника про сплату останнім військового збору у розмірі 13 485,32 грн та ПДФО у розмірі 48 547,14 грн колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пп. 162.1.3. п. 162.1. ст. 162 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками податку є податковий агент.

Податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків. (ст. 18 ПК України)

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. (пп. 168.1.1. п. 168.1. ст. 168 ПК України)

Відповідно до пп. 163.1.1. п. 163.1. ст. 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Водночас суд враховує, що особливості нарахування (виплати) та оподаткування окремих видів доходів визначені у ст. 170 Податкового кодексу України.

Так у п. 170.2. ст. 170 ПК України визначені особливості оподаткування інвестиційного прибутку.

Відповідно до пп. 170.2.1. п. 170.2. ст. 170 ПК України, облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік, за результатами якого платник податку зобов`язаний подати річну податкову декларацію, в якій має відобразити загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток), отриманий протягом такого звітного року.

Для цілей цього пункту термін "інвестиційний актив" означає пакет цінних паперів, деривативів чи корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом. (пп. "а" пп. 170.2.7. п. 170.2. ст. 170 ПК України)

Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу з урахуванням курсової різниці (за наявності), та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу або вартістю інвестиційного активу, що була задекларована особою як об`єкт декларування у порядку одноразового (спеціального) добровільного декларування відповідно до підрозділу 9-4 розділу XX цього Кодексу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами). (абз. 1 пп. 170.2.2. п. 170.2. ст. 170 ПК України)

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним (або особою, у якої інвестиційний актив був придбаний прямо чи опосередковано) до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента, зменшення статутного капіталу такого емітента чи ліквідації такого емітента. (абз. 4 пп. 170.2.2. п. 170.2. ст. 170 ПК України)

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що компенсація вартості акцій (корпоративних прав), що є предметом позову у даній справі, в розумінні норм ПК України, є продажем інвестиційного активу (як зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податків коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним (або особою, у якої інвестиційний актив був придбаний прямо чи опосередковано) до статутного капіталу емітента корпоративних прав).

Щодо інфляційних втрат та 3% річних, то суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (п. 43), що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

Відтак і нарахування на невчасно повернуту суму компенсації вартості акцій у вигляді інфляційних втрат та 3% річних поділяють долю основного зобов`язання, оскільки залежно від розрахунку інвестиційного прибутку, що підлягає оподаткуванню залежить і сума таких нарахувань, що підлягають оподаткуванню.

Отже, обов`язок зі сплати та розрахунку податків з інвестиційного прибутку та, відповідно, нарахованих на нього 3% річних та інфляційних втрат покладений безпосередньо на платника податку (позивача), який самостійно обраховує його відповідно до вимог пп. 170.2.2. п. 170.2. ст. 170 ПК України. Колегія суддів зауважує, що приписи пп. 170.2.2. п. 170.2. ст. 170 ПК України визначають формулу обрахунку інвестиційного прибутку, з якого необхідно сплатити податки. Відтак інвестиційний прибуток не дорівнює значенню суми компенсації вартості акцій, як помилково вважає відповідач, здійснюючи нарахування податків в цілому на суму компенсації вартості акцій та нарахованих на них втрат від інфляції та 3% річних.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що відповідач/скаржник помилково сплатив податки із суми витрат на сплату судового збору, що взагалі не є доходом позивача, а є відшкодуванням його витрат, понесених в ході розгляду справи.

З викладеного випливає, що відповідач не доплатив позивачу 62 032,46 грн (269 706,35 грн (стягнуто за наказом суду) - 207 673,89 грн (сплачено відповідачем)).

Твердження скаржника, що перерахувати кошти ОСОБА_1 на виконання рішення суду, не надавши банківській установі платіжну інструкцію про сплату податків і зборів було неможливо, через ризик не проведення такої оплати банком колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідач не може заздалегідь знати, що така оплата не буде проведена банком.

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що утримання та перерахування самим відповідачем за позивача до Державного бюджету України податків і зборів з виплат, присуджених рішенням суду у даній справі не узгоджується з нормами чинного в Україні законодавства, як помилково вважає скаржник.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ГПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підсумовуючи викладене, враховуючи сплату відповідачем позивачу суму в розмірі 207 673,89 грн судом цілком правомірно визнано наказ у даній справі в цій частині таким, що не підлягає виконанню. В решті наказ підлягає виконанню, а саме в сумі 62 032,46 грн.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на таке.

Так, у постанові від 17.04.2023 у справі № 520/14664/21 Другого апеляційного адміністративного суду констатовано наступне:

«Згідно з п.п. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу з урахуванням курсової різниці (за наявності), та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4, 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 ПК України (крім операцій з деривативами).

До продажу інвестиційного активу прирівнюється, зокрема, операція з повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним (або особою, у якої інвестиційний актив був придбаний прямо чи опосередковано) до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента, зменшення статутного капіталу такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Відповідно до Довідника ознак доходів фізичних осіб, наведеного у додатку 2 до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 за № 4 (у редакції Наказу Міністерства фінансів України від 15.12.2020 за № 773) зі змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства фінансів України від 19.05.2021 за № 278, інвестиційний прибуток (дохід) від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, відображається за ознакою доходу 112.

Враховуючи викладене, емітент корпоративних прав (юридична особа) виступає в якості податкового агента лише в частині відображення у додатку 4ДФ до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за ознакою доходу 112 операції з повернення коштів або майна (майнових прав), фізичній особі, попередньо внесених нею до статутного капіталу.

При цьому фізична особа повинна визначити фінансовий результат операцій з інвестиційними активами та подати податкову декларацію до 01 травня року, що настає за звітним.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що рішення про донарахування податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору за наслідком операцій щодо виплати коштів засновнику в рахунок зменшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «МСКБ4» винесені відповідачем протиправно, відтак податкові повідомлення- рішення від 12.07.2021 за № 8, № 8 підлягають скасуванню».

Ухвалою від 11.12.2023 у справі № 520/14664/21 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Абсолютно аналогічна правова позиція викладена у Постанові від 03 жовтня 2022 р. у справі № 520/14668/21 Другого апеляційного адміністративного суду. Ухвалою від 28березня 2023 року у справі № 520/14668/21, касаційне провадження № К/990/5687/23, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Також, у постанові від 25.03.2024 у справі № 461/2729/22 Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вказано:

«Судові витрати можна визначити як законодавчо врегульовану сплату грошових коштів за рахунок сторін у справі, що пов`язана із необхідністю її розгляду та вирішення судом приватноправового спору.

При цьому можливість отримання особою компенсації понесених судових витрат законодавчо передбачена лише у разі підтвердження судом факту протиправних дій (бездіяльності), рішень відповідача, обґрунтованості позовних вимог, а отже, фактично передбачає компенсацію збитків стороні, права якої порушено…

Компенсація судових витрат за своєю правовою природою є обов`язковим відшкодуванням, передбаченим законом, і фактично є формою відшкодування збитків за матеріальну шкоду, заподіяну особі неправомірними діями/ бездіяльністю, рішеннями іншої сторони у справі та вимушеними матеріальними втратами, які особа зазнала у зв`язку зі зверненням за судовим захистом.

Отже, сума судового збору, яка відшкодовується особі за рішенням суду, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника, а тому у цьому випадку банк чи фінансова установа не виступає податковим агентом».

Таким чином, відповідач неправомірно не доплатив позивачу платежі за судовими рішеннями.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, оскаржуване судове рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду Черкаської області від 14.02.2025 у справі №925/220/24, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.02.2025 у справі №925/220/24 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.02.2025 у справі №925/220/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Уманський "Сортнасіннєовоч".

4. Матеріали справи №925/220/24 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 14.05.2025.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк