ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р. Справа №914/2276/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді Н.М. Кравчук

І.Ю. Панова,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 24.02.2025 року (вх.№01-05/556/25 від 28.02.2025 року)

на додаткове рішення господарського суду Львівської області від 30.01.2025 року (суддя О.Д.Запотічняк; повне додаткове рішення складено 03.02.2025 року)

за заявою ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу

у справі № 914/2276/24

за позовом: ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 )

до відповідача-1: ОСОБА_2 (надалі ОСОБА_2 )

до відповідача-2: ОСОБА_3 (надалі ОСОБА_3 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Приватне підприємство «Антикорсервіс» (надалі ПП «Антикорсервіс»)

про витребування з незаконного володіння частки у статутному капіталі Приватного підприємства «Антикорсервіс»,

за участю:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: Микита Т.В. адвокат (ордер серії ВС №1318400 від 17.10.2024 року);

від відповідача-2: ОСОБА_2 ; Микита Т.В. адвокат (ордер серії ВС №1318399 від 17.10.2024 року);

від третьої особи: не з`явився,

Історія справи

18.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про витребування з незаконного володіння частки у статутному капіталі Приватного підприємства «Антикорсервіс».

Позовні вимоги мотивовані тим, що належні позивачу корпоративні права в розмірі 150000,00 грн номінальною вартістю 150000,00 грн, що становить 50% у статутному капіталі Приватного підприємства «АНТИКОРСЕРВІС вибули з його власності незаконно, у зв`язку з чим просив суд витребувати належну йому частку у статутному капіталі Приватного підприємств «АНТИКОРСЕРВІС».

Рішенням господарського суду Львівської області від 09.01.2025 року у справі №914/2276/24 відмовлено у позові ОСОБА_1 .

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 року у справі №914/2276/24 вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Короткий зміст заяви про стягнення витрат на правову допомогу

13.01.2025 року ОСОБА_2 подала до суду першої інстанції заяву (вх.№147/25 від 13.01.2025 року) про стягнення з позивача на її користь витрат на правову допомогу.

Заява мотивована тим, що у цій справі відповідач користувалася правничою допомогою адвоката Микити Т.В. згідно укладеного договору від 16.10.2024 року. Вказує на те, що 13.01.2025 року сторони підписали акт приймання-передачі наданих послуг з надання правничої допомоги адвокатом Микитою Т.В. Зазначає, що загальний розмір гонорару згідно договору становить 58000,00 грн., який просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Короткий зміст оскарженого додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням господарського суду Львівської області від 30.01.2025 року у справі №914/2276/24 частково задоволено заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відмовлено в задоволенні решти вимог заявника.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що розумним розміром витрат на послуги адвоката, який слід покласти до відшкодування за рахунок позивача в цьому випадку є сума 30000,00 грн. Враховуючи, що справа не є складною, розглянута з дотриманням процесуальних строків, тому сума 30000 грн. є співмірною та адекватною.

Суд прийшов до висновку, інші заявлені витрати на послуги адвоката є надмірно високими та становитимуть значний тягар для учасника справи, що суперечить принципу розподілу витрат.

Місцевий господарський суд констатував, що витрати на правничу допомогу, які просить відповідач відшкодувати за рахунок позивача, не є співмірними, та не відповідають складності справи, відтак до вказана заява підлягає задоволенню частково, в розмірі 30000,00грн. У задоволенні решти вимог заяви належить відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з додатковим рішенням суду першої інстанції. Вважає додаткове рішення необґрунтованим та незаконним. Зокрема зазначає, що ухвалюючи рішення про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яку слід стягнути з позивача, суд першої інстанції не навів жодних обґрунтувань, з яких він виходив при визначенні до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн. Заявляє, що судом не враховано аргументів позивача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Просить додаткове рішення господарського суду Львівської області від 30.01.2025 року у справі №914/2276/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити суму витрат на правничу допомогу до 11000,00 грн.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідачі не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Приватне підприємство «Антикорсервіс».

В судовому засіданні представник відповідача та ОСОБА_2 заперечили проти доводів скаржника.

Позивач та третя особа не забезпечили участі представників у судове засідання, про причини неявки не повідомили.

З`ясовуючи обставини про ознайомлення учасників справи з датою, часом та місцем розгляду справи №914/2276/24, суд встановив таке.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 року відкладено розгляд справи до 12.05.2025 року об 11 год. 15 хв.

14.04.2025 року вказана ухвала надіслана позивачу та третій особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

15.04.2025 року ухвала від 07.04.2025 року вручена третій особі, що підтверджується відповідною відміткою АТ «Укрпошта» на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №710.

29.04.2025 року до суду повернулось рекомендоване поштове відправлення №545 із зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Факт неотримання позивачем поштової кореспонденції, якою апеляційний господарський суд з додержанням вимог процесуального закону надіслав ухвалу від 07.04.2025 року за належною адресою, та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Також всі ухвали Західного апеляційного господарського суду, у тому числі й ухвала від 07.04.2025 року, оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень України, тобто є загальнодоступними.

Учасники справи не позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про рух справи завдяки відкритому безоплатному цілодобовому доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень та зобов`язані з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням по їхній справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вищенаведеним підтверджується те, що суд вчинив дії щодо належного повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи №914/2276/24.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком учасника справи, тому відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності тих учасників, які не з`явились в судове засідання.

Обставини справи

Вище зазначено, що рішенням господарського суду Львівської області від 09.01.2025 року у справі №914/2276/24, залишеним без змін постановою західного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 року, відмовлено у позові Ткаченка Д.І.

13.01.2025 року ОСОБА_2 подала до суду першої інстанції заяву (вх.№147/25 від 13.01.2025 року) про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 58000,00грн.

До заяви про стягнення витрат на правову допомогу додано копію договору про надання правничої допомоги від 16.10.2024 року, укладеного між адвокатом Микитою Т.В. та ОСОБА_2 , додаток до договору від 16.10.2024 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 13.01.2025 року, ордер на правову допомогу від 17.10.2024 року.

Відповідно до пункту 3.1 договору розрахунок розміру гонорару встановлюється згідно з додатком до цього договору.

Згідно з пунктом 1 додатку до договору розрахунок розміру гонорару встановлюється згідно з наступними тарифами: ознайомлення із матеріалами справи, вивчення судової практики, підготовка, подання відзиву та надання інших послуг із розрахунку 3500,00 грн за 1 годину роботи адвоката; участь адвоката в одному судовому засіданні 4000,00 грн.

Пунктом 2 додатку встановлено, що оплата за надані послуги проводиться після підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

В додатках до заяви наявна копія акту приймання-передачі наданих послуг від 13.01.2025 року, в якому наведено перелік і вартість наданих адвокатом послуг, зокрема: ознайомлення з матеріалами справи із розрахунку 3500,00 грн за 1 годину роботи адвоката - 10 500,00 грн (3 години); вивчення судової практики із розрахунку 3500,00 грн за 1 годину роботи адвоката - 7000,00 грн (2 години); підготовка та подання відзиву на позовну заяву із розрахунку 3500,00 грн за 1 годину роботи адвоката - 17 500,00 грн (5 годин); підготовка та подання заперечення на заяву про виправлення описки в ухвалі від 20.09.2024 про забезпечення позову - 7000,00 грн (2 години); участь в судових засіданнях (24.10.2024, 28.11.2024, 05.12.2024, 09.01.2025), незалежно від часу судових засідань - 4000,00 грн за одне судове засідання.

24.01.2025 представниця позивача Гут Е.З. подала клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому зазначила про необгрунтованість витрат на правову допомогу у заявленому розмірі, вважає їх значно завищеними та просить суд їх зменшити.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

За приписами частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У цій справі встановлено, що відповідно до пункту 3.1 договору про надання правничої допомоги від 16.10.2024 року, укладеного між адвокатом Микитою Т.В. та ОСОБА_2 , розрахунок розміру гонорару встановлюється згідно з додатком до цього договору.

Згідно з пунктом 1 додатку до договору від 16.10.2024 року розрахунок розміру гонорару встановлюється згідно з наступними тарифами: ознайомлення із матеріалами справи, вивчення судової практики, підготовка, подання відзиву та надання інших послуг із розрахунку 3500,00 грн за 1 годину роботи адвоката; участь адвоката в одному судовому засіданні 4000,00 грн.

Пунктом 2 додатку визначено, що оплата за надані послуги проводиться після підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

В додатках до заяви наявна копія акту приймання-передачі наданих послуг від 13.01.2025 року, підписана обома сторонами без зауважень.

В акті приймання-передачі наданих послуг зазначено наступні види наданої правової допомоги: ознайомлення із матеріалами справи; вивчення судової практики; підготовка та подання відзиву на позовну заяву; підготовка та подання заперечення на заяву про виправлення описки в ухвалі від 20.09.2024 року про забезпечення позову та участь адвоката у судових засіданнях (24.10.2024, 28.11.2024, 05.12.2024, 09.01.2025).

Загальна вартість наданих послуг згідно вказаного акту становить 58000,00 грн.

Дослідивши документи, надані на підтвердження понесення витрат на послуги адвоката, зміст клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу є обгрунтованим.

Суд правильно виснував у рішенні про те, що сума 30000 грн. є співмірною зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову. Інші заявлені витрати на послуги адвоката є надмірно високими та становитимуть значний тягар для учасника справи, що суперечить принципу розподілу витрат.

У відмовленій частині рішення суду ніким не оскаржується.

З урахуванням наведених норм та встановлених обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених у додатковому рішенні господарського суду Львівської області від 30.01.2025 року у справі №914/2276/24.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне, обґрунтоване додаткове рішення, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст. ст. 86, 123, 124, 126, 129, 244, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 24.02.2025 року (вх.№01-05/556/25 від 28.02.2025 року) залишити без задоволення, додаткове рішення господарського суду Львівської області від 30.01.2025 року у справі №914/2276/24 без змін.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя І.Ю. Панова