ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2025 р. Справа № 910/7378/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Тищенко О.В.

Барсук М.А.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 10.04.2025

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Українська геологічна компанія»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024

у справі № 910/7378/24 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі 365»

до Державного підприємства «Українська геологічна компанія»

про стягнення 463 883,94 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Українська геологічна компанія" (відповідач) про стягнення 463 883,94 грн., з них: основного боргу - 438 177,08 грн., 3% річних - 2325,71 грн., інфляційних втрат - 2192,32 грн. та пені - 21 188,83 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію № 01-271222/1 від 20.03.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7378/24, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у справі № 910/7378/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Українська геологічна компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" 438 177,08 грн. основного боргу, 1409,71 грн. 3% річних, 1534,94 грн. інфляційних втрат, 12 908,87 грн. пені та 5448,36 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що позивачем доведено порушення відповідачем зобов`язань за договором про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію № 01-271222/1 від 20.03.2024, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 438 177,08 грн., а також нарахованих на суму боргу 3% річних у розмірі 1409,71 грн., інфляційних втрат у розмірі 1534,94 грн. та пені у розмірі 12 908,87 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у справі № 910/7378/24, 22.11.2024 Державне підприємство "Українська геологічна компанія" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 року по справі №910/7378/24 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, з неправильним застосуванням матеріального права, що є підставою для його скасування. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що (1) судом першої інстанції безпідставно продовжено позивачу строк на подання відповіді на відзив та прийнято її до розгляду; (2) судом першої інстанції безпідставно прийнято до уваги зміст доданих до відповіді на відзив документів, а також прийнято додаткові пояснення, які не є заявою про суті справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2024 матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Українська геологічна компанія" по справі № 910/7378/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали господарської справи № 910/7378/24.

09.12.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/7378/24.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 07.01.2025 у зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. та судді Тищенко О.В., які входять до складу колегії суддів і не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7378/24.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2025 для вирішення питань щодо руху апеляційної скарги в межах справи № 910/7378/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Сибіга О.М., судді Барсук М.А., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.01.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства "Українська геологічна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у справі № 910/7378/24 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

17.01.2025 Державне підприємство "Українська геологічна компанія" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з заявою про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/7378/24 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Українська геологічна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 та призначено розгляд справи на 20.02.2025.

13.02.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" надійшли письмові пояснення, в яких проти доводів апеляційної скарги заперечує та просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2025 у зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В., який входить до складу колегії суддів і не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7378/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2025 для розгляду справи № 910/7378/24 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду, у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В., Барсук М.А.

24.02.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією суддів прийнято до провадження справу № 910/7378/24 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Українська геологічна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 та призначено розгляд справи на 10.04.2025.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Державного підприємства "Українська геологічна компанія" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у справі № 910/7378/24 без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 29.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" (постачальник) та Державним підприємством "Українська геологічна компанія" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 271222/1 (основний договір), відповідно до п. 2.1. якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а останній оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

20.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" (кредитор) та Державним підприємством "Українська геологічна компанія" (боржник) укладено договір про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію № 01-271222/1 (надалі - договір про реструктуризацію), відповідно до п. 1.1. якого кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожиту електричну енергію, що виникла у боржника перед кредитором згідно з договором № 271222/1 від 29.12.2022 (основний договір) у розмірі 438 177,08 грн. шляхом розстрочення на 4 платежі строком до повного погашення всієї суми заборгованості до 22.06.2024 (включно).

Відповідно до п. 2.2. договору про реструктуризацію зобов`язання боржника із сплати чергового платежу вважаються виконаними у строк та сумі, що встановлені графіком погашення заборгованості.

Додатком № 1 до договору є графік погашення заборгованості, відповідно до якого боржник зобов`язаний самостійно здійснити перерахування грошових коштів у терміни та сумі: (1) 22.03.2024 - 109 544,27 грн.; (2) 22.04.2024 - 109 544,27 грн.; (3) 22.05.2024 - 109 544,27 грн.; (4) 22.06.2024 - 109 544,27 грн.

Згідно з п. 3.3. договору про реструктуризацію за порушення боржником строків та суми оплати згідно з графіком погашення заборгованості, кредитор має право нарахувати на таку суму заборгованості, яка мала бути погашена згідно графіку погашення заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, за кожен день прострочення платежу враховуючи день оплати, інфляційні нарахування, а також 30% річних від простроченої суми заборгованості боржника.

12.06.2024 ТОВ "Енерджі 365" звернулося до ДП "Українська геологічна компанія" з вимогою від 10.06.2024 № 1009, в якій повідомило про одностороннє розірвання договору про реструктуризацію №01-271222/1 від 20.03.2024 та вимагало у строк до 13.06.2024 сплатити заборгованість у розмірі 467 752,19 грн. Факт направлення вказаної вимоги підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною № 594 та фіскальним чеком від 12.06.2024.

18.06.2024 означену вимогу отримано відповідачем, проте залишено без відповіді та задоволення.

У зв`язку з несплатою ДП "Українська геологічна компанія" коштів за договором про реструктуризацію № 01-271222/1 від 20.03.2024, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 438 177,08 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 2325,71 грн., інфляційні втрати у розмірі 2192,32 грн. та пеню у розмірі 21 188,83 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, у поданій апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що на оскаржуване рішення прийнято при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, з неправильним застосуванням матеріального права, що є підставою для його скасування.

Зокрема, скаржник стверджує, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції безпідставно продовжено позивачу строк на подання відповіді на відзив та прийнято її до розгляду, прийнято до уваги зміст доданих до відповіді на відзив документів, а також прийнято додаткові пояснення, які не є заявою про суті справи.

З викладеного слідує, що рішення суду першої інстанції оскаржується виключно з підстав правильного/неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права при його прийнятті.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2024 запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання відзиву, але не пізніше 13.07.2024 року, подати відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.07.2024 до Господарського суду міста Києва від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" надійшла відповідь на відзив, в якій, зокрема, просить у зв`язку з відключеннями електричної енергії визнати поважними причини пропуску 5-ти денного строку для подання відповіді на відзив та долучити відповідь на відзив до матеріалів справи.

Оцінивши доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку на подання відповіді на відзив, прийнявши до уваги загальновідому обставину відключення електроенергії по на всій території України, суд першої інстанції дійшов висновку продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" за власною ініціативою строк на подання відповіді на відзив до 17.07.2024.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства, зокрема є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; змагальність сторін; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами тощо.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм процесуального законодавства, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, зобов`язаний забезпечувати дотримання принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом задля прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, яке буде відповідати завданням господарського судочинства.

У рішенні від 03.01.2018 «Віктор Назаренко проти України» (Заява №18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява №30428/96, пункти 17, 18, від 06 лютого 2001 року)

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

У пункті 7 розділу II рішення у справі «Мінак та інші проти України» ЄСПЛ указав, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (рішення від 27.10.1993 у справах «Авотіньш проти Латвії», заява №17502/07, пункт 119 та «Домбо Бехеєр Б. В. проти Нідерландів», пункт 33). Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі з апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи (пункти 17 - 18 рішення від 06.02.2021 у справі «Беер проти Австрії», заява №30428/96).

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно зі статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

В пунктах 20-31 постанови від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16 Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено наступний правовий висновок:

« 20. Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

21. Отже, пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення.

22. Відповідно до частини другої статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

23. Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

24. При цьому, оскільки у тих випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого ГПК України, суд також не може продовжити строк понад встановлений ГПК України строк.

25. Разом з тим, в аспекті зазначеного Суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, п. 33, 08.12.2016). Зважаючи на це, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має виходити з наведених вище відмінностей між поновленням та продовженням процесуальних строків, враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій.

29. Приймаючи постанову у цій справі, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду доходить висновку, що за змістом частин першої та четвертої статті 119 ГПК України пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення.

30. Натомість відповідно до частини другої статті 119 ГПК України за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. При цьому суд не може продовжити строк понад встановлений ГПК України строк.

31. Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.».

В межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України строком на 30 діб.

Наразі строк дії режиму воєнного стану в Україні триває.

З початку повномасштабної військової агресії населені пункти України систематично зазнають ракетних ударів, в тому числі, і по об`єктах критичної інфраструктури, що спричинили запровадження графіків відключення електропостачання у різних містах України.

З огляду на зазначене та беручи до уваги необхідність забезпечення права осіб на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведення відповідачем об`єктивних причин пропуску встановленого судом строку для подання відповіді на відзив.

Таким чином, доводи скаржника про безпідставність продовження судом першої інстанції позивачу строку на подання відповіді на відзив та прийняття додаткових пояснень не знайшли свого підтвердження за наведених судом вище обставин.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в частині присуджених до стягнення сум рішення суду першої інстанції скаржником не оскаржується.

Встановивши обставини даної справи та надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Колегія суддів апеляційного суду вважає посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та встановлених судом обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства "Українська геологічна компанія" слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 залишити без змін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Українська геологічна компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у справі №910/7378/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у справі №910/7378/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи №910/7378/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці, повний текст постанови складено та підписано 15.05.2025.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді О.В. Тищенко

М.А. Барсук