СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Харків Справа № 922/854/23 (922/456/25)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.

за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" та представника Акціонерного товариства "Харківобленерго"

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" (вх. №636 Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.03.2025 у справі №922/854/23 (922/456/25)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" (69118, м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 21, )

до 1. Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" (61001, м. Харків, вул. Актюбінська, 24, ) ,

2. Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, 149, )

про спростування майнових дій боржника та повернення майна боржника на суму 407 773 351,28 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд:

- визнати незаконними майнові дії боржника - Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс", які полягають у перерахуванні Акціонерному товариству "Харківобленерго" грошових коштів в загальній сумі 407 773 351,28грн під час дії мораторію згідно наступних транзакцій: № 256565058 від 16.05.2023 року - розрахунковий документ № 116, № 260483997 від 14.07.2023 - розрахунковий документ № 145, № 260839851 від 19.07.2023 - розрахунковий документ № 147, № 261772620 від 04.08.2023 - розрахунковий документ № 154, № 263776624 від 08.09.2023 - розрахунковий документ № 156, № 267550379 від 31.10.2023 - розрахунковий документ № 171, № 268538752 від 11.11.2023 - розрахунковий документ № 177, № 273850677 від 15.12.2023 - розрахунковий документ № 184, № 274984240 від 02.02.2024 - розрахунковий документ № 2, № 276912740 від 17.02.2024 - розрахунковий документ № 10, № 277201965 від 09.03.2024 - розрахунковий документ № 112, № 278700060 від 29.03.2024 - розрахунковий документ № 3;

- стягнути з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" 407 773 351,28 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.03.2025 по справі №922/854/23 (922/456/25) повернуто позовну заяву разом з уточненою позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" та додані до них документи.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 847 840,00 грн на підставі ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», а отже не виконано вимог ухвали суду від 18.02.2025.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, справу передати на розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження.

В обґрунтуванні апеляційної скарги заявник вказує, що:

- при поданні позовної заяви про спростування майнових дій боржника у межах справи про банкрутство ним було застосовано спеціальну норму підпункту 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір". На підставі цієї норми за подання заяви про спростування майнових дій боржника встановлений фіксований розмір судового збору - два прожиткових мінімуми для працездатних осіб. У даному випадку це склало 6 056,00 грн, як і сплатив позивач;

- суд першої інстанції помилково застосував частину 2 статті 4 Закону "Про судовий збір" (1,5% від ціни позову) як загальну норму, яка не враховує специфіку заяви у справі про банкрутство, а саме: вимогу про спростування майнових дій боржника. Внаслідок цього суд неправомірно зобов`язав сплатити судовий збір у розмірі 847 840,00 грн;

- подана позовна заява стосується виключно спростування майнових дій боржника, а не безпосереднього стягнення коштів на користь позивача. Вимога про повернення грошових коштів є наслідком спростування майнових дій відповідно до частини 3 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ), а не самостійною метою позову;

- посилається на практику Верховного Суду (зокрема, постанову Касаційного господарського суду від 24.01.2019 у справі №915/441/18), в якій зазначено, що у випадках спростування майнових дій боржника у процедурі банкрутства застосовується спеціальна ставка судового збору - два прожиткових мінімуми.

Детально рух у справі відображено у процесуальних документах.

У судове засідання, яке відбулось 05.05.2025 з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" та представник Акціонерного товариства "Харківобленерго". Інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини справи.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд:

- визнати незаконними майнові дії боржника - Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс", які полягають у перерахуванні Акціонерному товариству "Харківобленерго" грошових коштів в загальній сумі 407 773 351,28грн під час дії мораторію згідно наступних транзакцій: № 256565058 від 16.05.2023 року - розрахунковий документ № 116, № 260483997 від 14.07.2023 - розрахунковий документ № 145, № 260839851 від 19.07.2023 - розрахунковий документ № 147, № 261772620 від 04.08.2023 - розрахунковий документ № 154, № 263776624 від 08.09.2023 - розрахунковий документ № 156, № 267550379 від 31.10.2023 - розрахунковий документ № 171, № 268538752 від 11.11.2023 - розрахунковий документ № 177, № 273850677 від 15.12.2023 - розрахунковий документ № 184, № 274984240 від 02.02.2024 - розрахунковий документ № 2, № 276912740 від 17.02.2024 - розрахунковий документ № 10, № 277201965 від 09.03.2024 - розрахунковий документ № 112, № 278700060 від 29.03.2024 - розрахунковий документ № 3;

- стягнути з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" 407 773 351,28 грн.

Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача. Остаточний розрахунок судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи, та докази на їх понесення, будуть подані ним до суду протягом строку, встановленого ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 18.02.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" залишено без руху та надано позивачу для усунення недоліків строк 10 днів з дня вручення даної ухвали, а саме: запропоновано надати докази сплати судового збору в розмірі 844 206,40 грн.

21.02.2025 на адресу суду першої інстанції через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви про спростування майнових дій боржника та повернення майна разом із уточненою позовною заявою.

Відповідно до поданої заяви про уточнення позовних вимог, позивач змінює вимогу щодо стягнення коштів з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" 407 773 351,28 грн, на вимогу зобов`язати Акціонерне Товариство "Харківобленерго" повернути Комунальному підприємству "Міськелектротранссервіс" майно, у вигляді грошових коштів у розмірі 407 773 351,28 грн.

Ухвалою суду від 24.02.2025 уточнену позовну заяву прийнято та зазначено про необхідніть позивачу усунути недоліки в строк, встановлений судом в ухвалі від 18.02.2025, якою позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" залишено без руху, а саме: надати докази сплати судового збору в розмірі 844 206,40 грн.

Ухвала суду про залишення уточненої позовної заяви без руху від 24.02.2025 доставлена до Електронного кабінету позивача 24.02.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У встановлений судом строк позивач недоліки, зазначені в ухвалі суду від 24.02.2025, не усунув, в матеріалах справи такі докази також відсутні, а отже суд першої інстанції дійшов висновку про повернення позовної заяви в порядку ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає таке.

Предметом апеляційного розгляду у даній справі є ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви.

Наразі ключовим питанням під час апеляційного розгляду справи є визначення правильної ставки судового збору за подання позовної заяви, що містить вимоги майнового та немайнового характеру до суду першої інстанції, ухвалене в межах справи про банкрутство.

Статтею 162 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (п. 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає, що визначені частиною другою статті 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом хоч в межах основної справи про банкрутство боржника, але у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України.

За розгляд у позовному провадженні у межах справи про банкрутство, провадження у якій регулюється нормами КУзПБ, майнового чи немайнового спору господарському суду необхідно обраховувати розмір судового збору виходячи із ставки, що підлягає сплаті за подання позовної заяви відповідно майнового чи немайнового характеру (підпункти 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про зобов`язання повернути грошові кошти має майновий характер спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Правовий висновок щодо визначення ставки судового збору, що підлягає сплаті за розгляд майнового спору у позовному провадженні в межах справи про банкрутство боржника викладений Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 04.04.2021 у справі № 905/1818/19.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звертається до суду першої інстанції з двома вимогами, а саме:

- визнати незаконними майнові дії боржника - Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс", які полягають у перерахуванні Акціонерному товариству "Харківобленерго" грошових коштів в загальній сумі 407 773 351,28грн під час дії мораторію згідно наступних транзакцій: № 256565058 від 16.05.2023 року - розрахунковий документ № 116, № 260483997 від 14.07.2023 - розрахунковий документ № 145, № 260839851 від 19.07.2023 - розрахунковий документ № 147, № 261772620 від 04.08.2023 - розрахунковий документ № 154, № 263776624 від 08.09.2023 - розрахунковий документ № 156, № 267550379 від 31.10.2023 - розрахунковий документ № 171, № 268538752 від 11.11.2023 - розрахунковий документ № 177, № 273850677 від 15.12.2023 - розрахунковий документ № 184, № 274984240 від 02.02.2024 - розрахунковий документ № 2, № 276912740 від 17.02.2024 - розрахунковий документ № 10, № 277201965 від 09.03.2024 - розрахунковий документ № 112, № 278700060 від 29.03.2024 - розрахунковий документ № 3;

- стягнути з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" 407 773 351,28 грн.

При цьому позивач сплатив судовий збір у розмірі 6056,00 грн, тобто у розмірі визначеному пп.10 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство, спеціальний розмір судового збору - 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд першої інстанції 18.02.2025 залишив без руху позовну заяву і зобов`язав позивача надати докази сплати судового збору в розмірі 844 206,40 грн.

Обґрунтовував свою ухвалу суд тим, що позовна вимога позивача про стягнення грошових коштів в розмірі 407 773 351,28 грн має майновий характер спору. Крім того сам позивач, звертаючись до суду з позовом, у позовній заяві зазначив ціну позову - 407 773 351,28 грн.

Після ознайомлення позивача із вищевказаною ухвалою суду, ТОВ "Ареддітум-Інвест" у встановлений строк, надав уточнення до позовної заяви, де замість вимоги стягнути з Акціонерного товариства "Харківобленерго" на користь Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" 407 773 351,28 грн зазначив про вимогу - зобов`язати Акціонерне Товариство "Харківобленерго" повернути Комунальному підприємству "Міськелектротранссервіс" майно, у вигляді грошових коштів у розмірі 407 773 351,28 грн.

24.02.2025 суд першої інстанції прийняв уточнену позовну заяву та зазначив про необхідність позивачу усунути недоліки в строк, встановлений судом в ухвалі від 18.02.2025, якою позовну заяву ТОВ "Ареддітум-Інвест" залишено без руху, а саме: надати докази сплати судового збору в розмірі 844 206,40 грн.

Колегія суддів зазначає, що предметом уточненого позову у даній справі є, зокрема, вимога позивача зобов`язати Акціонерне Товариство "Харківобленерго" повернути Комунальному підприємству "Міськелектротранссервіс" майно у вигляді грошових коштів у розмірі 407 773 351,28 грн.

Частиною 1 ст.163 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Відповідно до висновків, що містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якого виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну.

З огляду на це, уточнена вимога про зобов`язання повернути грошові кошти, є способом захисту майнового інтересу позивача, об`єктом якого виступає благо, що підлягає грошовій оцінці - грошові кошти у чітко визначеній сумі. Зміна формулювання одного і того ж способу захисту на інше формулювання, не змінює майновий характер цієї вимоги.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що уточнена позовна вимога позивача про зобов`язання повернути грошові кошти в розмірі 407 773 351,28 грн має майновий характер спору.

Твердження апелянта про те, що позовна заява стосується виключно спростування майнових дій боржника, а не безпосереднього стягнення коштів, не відповідає ані фактичному змісту позовних вимог, ані правовій природі заявленого позову.

Колегія суддів зазначає, що позовна заява подана не як заява в межах справи про банкрутство без відкриття окремого провадження, а саме у формі позову, в якому заявлено чітко виражену майнову вимогу: повернення грошових коштів у сумі 407 773 351,28 грн, вказано конкретного набувача майна АТ «Харківобленерго», до якого і спрямована вимога, предмет спору зводиться не лише до оспорювання дій боржника, а до отримання конкретного грошового результату на користь позивача (банкрута).

Частина 3 статті 42 КУзПБ передбачає, що у разі визнання правочину недійсним кредитор зобов`язаний повернути до ліквідаційної маси майно або його вартість. Однак ця норма регламентує правовий наслідок, який застосовується судом після встановлення недійсності.

У даному ж випадку сам позивач заздалегідь заявляє як вимогу саме повернення грошових коштів, тобто просить суд не лише встановити недійсність правочину, а зобов`язати третю особу повернути кошти, чим фактично формулює вимогу про стягнення.

Це підтверджує, що вимога про повернення коштів є не похідною, а самостійною та визначальною метою позову, а отже має майновий характер.

Тому твердження апелянта про те, що позов не є майновим, є юридично необґрунтованим і спростовується змістом позову.

Разом з тим, апелянт зазначає, що при поданні позовної заяви про спростування майнових дій боржника у межах справи про банкрутство ним було застосовано спеціальну норму підпункту 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір". На підставі цієї норми за подання заяви про спростування майнових дій боржника встановлений фіксований розмір судового збору - два прожиткових мінімуми для працездатних осіб. У даному випадку це склало 6 056,00 грн, як і сплатив позивач. Також апелянт посилається на практику Верховного Суду (зокрема, постанову Касаційного господарського суду від 24.01.2019 у справі №915/441/18), в якій зазначено, що у випадках спростування майнових дій боржника у процедурі банкрутства застосовується спеціальна ставка судового збору - два прожиткових мінімуми.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2019 у справі № 915/441/18 щодо застосування норм підпункту 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання заяв у майнових спорах, стороною яких є боржник, оскільки він суперечить правовому висновку, викладеному у постанові від 03.03.2021 Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі №905/1818/19, що за розгляд у позовному провадженні у межах справи про банкрутство, провадження у якій регулюється нормами Кодексу України з процедур банкрутства, майнового чи немайнового спору господарському суду необхідно обраховувати розмір судового збору виходячи із ставки, що підлягає сплаті за подання позовної заяви відповідно майнового чи немайнового характеру (підпункт 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Як вже неодноразово вказував Верховний Суд, нормами ГПК України визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду; логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного господарського суду (Ухвала Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 справа № 607/1662/21).

Отже, при вирішенні зазначеного питання підлягає врахуванню правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі № 905/1818/19. (Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 16.09.2022 у справі № 04/5026/803/2012(925/1421/19)).

Відповідно до ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що неусунення зазначених вище недоліків позовної заяви у строк, встановлений в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, має наслідком повернення апеляційної скарги.

Внаслідок не виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.03.2025 по справі №922/854/23 (922/456/25) повернуто позовну заяву разом з уточненою позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" та додані до них документи.

Таким чином, суд першої інстанції з дотриманням норм процесуального права повернув позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.03.2025 у справі №922/854/23(922/456/25) оскільки позивач не усунув недоліки поданої ним позовної заяви.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала Господарського суду Харківської області від 10.03.2025 у справі №922/854/23(922/456/25), має бути залишена без змін.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275-276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ареддітум-Інвест" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.03.2025 у справі №922/854/23(922/456/25) залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 15.05.2025.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук

Суддя В.С. Хачатрян