ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 Справа № 917/278/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., секретар судового засіданні Отюгова О. І., розглянувши справу № 917/278/25

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", вул. Олени Теліги, 6 В, м. Київ, 04112

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра", вул. Колективна, 10, м. Полтава, 36019

про стягнення 26 163,00 грн

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

10.02.2025 року до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" про стягнення шкоди в порядку суброгації в розмірі 44 144,26 грн (вх. №290/25).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на той факт, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну страхувальника позивача завдано матеріальної шкоди, яка відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу "КАСКО Corporate" №191001/4100/0000200 від 06.10.2023 року, в зв`язку чим на підставі статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника (водія) транспортного засобу автомобіля "ВАЗ-2105", державний номер НОМЕР_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Саламандра", позивач просить стягнути з останнього страхове відшкодування в сумі 44 144,26 грн в порядку суброгації.

14.02.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 2048), в якій зазначено, що згідно з пунктом 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 та зареєстрованої в Мінюсті України 24.11.2003 за № 1074/8395, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ.

У зв`язку з тим, що строк експлуатації транспортного засобу DAF XF д.н.з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску, на дату ДТП становить більше 7 років, що є підставою для розрахунку коефіцієнту фізичного зносу згідно п. 7.38 Методики, представник позивача вважає за необхідне зменшити розмір позовних вимог, та просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування з урахуванням зносу за вирахуванням франшизи, що становить 26 163,00 грн. (29 363,00 - 3200,00).

Ухвалою від 17.02.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив - подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст. 167, 184 ГПК України. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Ухвалою від 17.02.2025 року суд прийняв заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду (вх. № 2048 від 14.02.2025 року).

04.03.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх. № 2912). В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що в провадженні господарського суду перебуває справа № 917/943/24 про ліквідацію Товариства, тому необхідно зупинити провадження у справі № 917/278/25 до вирішення справи № 917/943/24 з огляду на необхідність збереження майна товариства.

04.03.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі (вх. № 2952).

У п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України вказано, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідач у клопотанні не довів яким чином провадження у справі № 917/943/24 про ліквідацію товариства перешкоджає розгляду справи № 917/278/25, не довів що існує саме об`єктивна неможливості розгляду цієї справи № 917/278/25 до вирішення іншої справи № 917/943/24.

З огляду на предмет доказування у справі № 917/278/25 подані до позову докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З врахуванням викладеного, відсутні правові підстави для зупинення провадження у справі. Отже, це клопотання відповідача суд відхиляє.

04.03.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №2913) із запереченнями проти задоволення позовних вимог. Відповідач посилався на наступне:

- відповідно до п. 17.2, 7.2 договору добровільного страхування на транспорті "КАСКО Corporate" № 191001/4100/0000200 від 06.10.2023 р. передбачена умова "Без урахування зносу", де зазначено, що відповідно до додаткової угоди №1 визначається чи підпадає страхове відшкодування з урахуванням зносу чи без такого. В п. 42 додатку 1 до договору "Перелік транспортних засобів страхувальник" чітко зазначено, що для автомобіля DAF XF460FT д.н.з. НОМЕР_3 передбачене страхове відшкодування без урахування зносу.

- відповідно до п. 22.1 статті 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір страхового відшкодування визначається відповідно до спеціальних норм цього Закону, а не за договором добровільного страхування, укладеним між потерпілою особою та її страховиком;

- обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється спеціальним ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", норми якого є імперативними і не можуть бути змінені за згодою сторін чи під впливом умов інших договорів;

- згідно з положеннями ст. 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка регламентує порядок відшкодування шкоди, заподіяної транспортному засобу, чітко встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При цьому законодавець не передбачив можливості відхилення від правила про урахування зносу при розрахунку страхового відшкодування за договором ОСЦПВ;

- ПрАТ "СК "Саламандра" належним чином здійснило розрахунок страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту зносу, який згідно з розрахунком №0054740.02.25/1 від 16.06.2024 року склав 0,6751. В результаті такого розрахунку, страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль DAF XF460FT д.н.з. НОМЕР_3 становить 18 720,95 грн, що підтверджується Страховим актом №0054740.02.25/1;

- у зв`язку з введенням тимчасової адміністрації до ПрАТ "СК "Саламандра", відповідач вчинив всі необхідні дії для забезпечення належного захисту прав потерпілих осіб та виконання своїх зобов`язань за договором ОСЦПВ. Зокрема, страховий акт №0054740.02.25/1 був своєчасно наданий до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) для виконання зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування. Це свідчить про те, що відповідач, навіть перебуваючи в складних фінансових умовах та під дією тимчасової адміністрації, сумлінно виконав усі покладені на нього законодавством обов`язки та вчинив необхідні дії для того, щоб потерпіла особа отримала належне відшкодування;

- відповідно до ст. 41-1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", законодавцем передбачений спеціальний механізм захисту прав потерпілих у випадку фінансових труднощів страховика. Так, у разі недостатності в страховика коштів та/або майна для виконання зобов`язань перед страхувальниками, МТСБУ за рахунок коштів відповідних централізованих страхових резервних фондів відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом. Цей механізм був задіяний відповідачем шляхом надання страхового акту до МТСБУ, що свідчить про повну відповідність дій ПрАТ "СК "Саламандра" вимогам чинного законодавства;

- позивачем застосовано неправильну формулу розрахунку збитку: Y = Ср + Сн + Сс х (1-Ез), де не враховані окремо вартість робіт і матеріалів. Така формула не відповідає затвердженій Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Правильна формула має вигляд: З = Сс х (1-Ез) + Ср + См - Сз, що забезпечує коректний розрахунок з урахуванням усіх необхідних компонентів витрат. Застосування позивачем некоректної формули призвело до штучного завищення суми збитку до 29 363,00 грн. У розрахунку позивача відсутня належна деталізація витрат на ремонтні роботи та не враховано суму зниження (Сз), яка становить 7 250,00 грн;

- у розрахунку позивача повністю проігноровано наявність договірної франшизи, яку зазначено як 0,00 грн, що є прямим порушенням умов страхового договору. Згідно з полісом страхування №ЕР21730589 від 14.10.23, франшиза складає 3 200,00 грн. У розрахунку позивача відсутня належна деталізація витрат на ремонтні роботи та не враховано суму зниження (Сз), яка становить 7 250,00 грн. Згідно з розрахунком, зробленим ПрАТ "СК "Саламандра", сума збитку становить 21 520,95 грн, а з урахуванням франшизи та інших умов страхового договору, загальна сума страхового відшкодування має складати 18 720,95 грн.

04.03.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 2949) якій зазначено:

- визначення розміру збитків на підставі ремонтної калькуляції, складеної за допомогою комп`ютерної програми «Audatex», не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність, оскільки комп`ютерна програма «Audatex» рекомендована пунктом 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів;

- відповідно до вимог пункту 8.3 Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З);

- згідно ремонтної калькуляції № від 29.07.2024 на суму 54594,26 грн передбачені наступні складові вартості ремонту: запасні частини 37 658,59 грн, малоцінні деталі 753,17 грн, вартість робіт 2 632,50 грн, додаткові витрати (полірування) 1 200,00 грн, фарбування 12 350,00 грн;

- вартість запасних частин з врахуванням зносу складає: 37 658,59 * (1 0,67) = 12 427,33 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 29 363,00 грн (запасні частини зі зносом 12 427,33 грн + малоцінні деталі 753,17 грн + вартість робіт 2 632,50 грн + додаткові витрати (полірування) 1 200,00 грн + фарбування 12 350,00 грн);

- враховуючи розмір франшизи за полісом №217360589 у сумі 3 200,00, сума збитку, що має бути компенсована відповідачем становить 26163,00 грн (29 363,00 - 3200,00);

- з розрахунку відповідача Ез склав також 0,67, проте сума страхового відшкодування у розмірі 18 720,95 грн спростовується розрахунком, який визначений позивачем відповідно до вимог п. 7.38 Методики;

- витрати на ремонтні роботи деталізовані конкретно у ремонтній калькуляції № від 29.07.2024 у розділі "вартість робіт", а сума 7 250,00 грн, яка є франшизою згідно договору добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО Corporate" № 191001/4100/0000200 від 06.10.2023 р., яку відповідач називає сумою зниження, не може бути застосована до формули, зазначеної у п. 8.3 Методики, оскільки формула не передбачає суми зниження, а франшиза за договором КАСКО вже була вирахувана при виплаті страхового відшкодування.

16.04.2025 року та 24.04.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли дві заяви ідентичного змісту про долучення до матеріалів справи доказів (відповідно вх. № 5085 та вх. № 5449).

25.04.2024 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання (вх. № 5484), в якому зазначено, що 25.02.2025 року МТСБУ здійснило страхову виплату на користь позивача у розмірі 18 720,95 грн (згідно зі страховим актом №0054740.02.25/1), що підтверджується платіжною інструкцією №4575 від 25.02.2025 року.

Оскільки здійснення страхових виплат здійснюється не безпосередньо відповідачем, а МТСБУ (як адміністратором членського внеску до грошових фондів МТСБУ), відомості про здійснення страхового відшкодування були отримані 23.04.2025 р.

У зв`язку із зазначеним відповідач просив визнати поважними причини пропуску строку для подання доказу - платіжної інструкції №4575 від 25.02.2025 року, поновити строк на його подачу та долучити до матеріалів справи вищезазначену платіжну інструкцію.

Ухвалою від 28.04.2025 року суд задовольнив клопотання ПрАТ "СК "Саламандра" про визнання поважними причин пропуску строку на подання доказу та поновлення строку на подання доказу (вх. № 5484 від 25.04.2025 року), визнав поважними причини пропуску строку на подання ПрАТ "СК "Саламандра" доказу; поновив відповідачу строк на подання доказу - платіжної інструкції №4575 від 25.02.2025 року; прийняв до розгляду доказ - платіжну інструкцію №4575 від 25.02.2025 року та встановив позивачу строк 5 днів з моменту отримання даної ухвали суду на подання додаткових пояснень та доказів (за наявності) щодо прийнятих до розгляду судом доказів відповідача.

Інших заяв, клопотань до суду не надходило.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

06.10.2023 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" (далі - позивач, страховик) та Дочірнім підприємством "ФМ ЛОЖІСТІК ДНІПРО" був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО Corporate" №191001/4100/0000200 (далі - договір, а. с. 6 - 12), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом DAF XF д. н. з. НОМЕР_4 та прикріпленим до нього ззовні та всередині додатковим обладнанням (№42 в додатку №1 до додаткової угоди №1 до договору добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО Corporate" №191001/4100/0000200 від 06.10.2023 року).

Строк дії договору з 00 год. 00 хв. 18.10.2023 року до 24 год. 00 хв. 17.10.2024 року.

16.06.2024 року о 09 год. 00 хв. в м. Дніпро, Самарський район, вул. М. Малиновського в районі ЛЕП 131/1304 ТП, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ-2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , перед перестроюванням не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем DAF XF 460FT д. н. з. НОМЕР_4 , який був з напівпричіпом KRONE SD д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Вказані обставини, як і вина в скоєнні ДТП саме ОСОБА_1 встановлені постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2024 року у справі № 206/3581/24, яка набрала законної сили 23.07.2024 року (а. с. 41).

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин наявність вини у діях ОСОБА_1 у настанні ДТП 16.06.2024 року встановлена і не підлягає доказуванню.

17.06.2024 року Дочірнє підприємство "ФМ ЛОЖІСТІК ДНІПРО" звернулося до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" із заявою №4 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №191001/4100/0000200 (а. с. 28).

Як зазначає позивач, згідно ремонтної калькуляції № від 29.07.2024 року, виконаної за допомогою комп`ютерної програми "Audatex", вартість відновлювального ремонту транспортного засобу DAF XF д. н. з. НОМЕР_4 склала 54 594,26 грн (а. с. 43, 44).

За страховим випадком позивачем було складено страховий акт № 4 від 01.08.2024 року (а. с. 45) та визначено суму страхового відшкодування у розмірі 47 344,26 грн, яку було перераховано Дочірнє підприємство "ФМ ЛОЖІСТІК ДНІПРО", що підтверджується платіжною інструкцією №182792 від 21.08.2024 року (а. с. 46).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ-2105 державний номерний знак НОМЕР_1 станом на 16.06.2023 року була застрахована Приватним акціонерним товариством "СК "Саламандра" (далі - ПрАТ "СК "Саламандра", відповідач) згідно з полісом серія ЕР №217360589, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ (а. с. 39).

Згідно з витягом, поліс серія ЕР №215351768 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, передбачає франшизу в розмірі 3 200,00 грн та страхову суму (ліміт відповідальності) за шкоду, спричинену майну - 160 000,00 грн.

Оскільки відповідач є страховиком за вказаним полісом, то позивач, у межах понесених ним фактичних витрат, набув право вимоги до ПрАТ "СК "Саламандра".

В подальшому, позивач зазначив, що у зв`язку з тим, що строк експлуатації транспортного засобу DAF XF д.н.з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску, на дату ДТП становить більше 7 років, що є підставою для розрахунку коефіцієнту фізичного зносу згідно п. 7.38 Методики (Ез=0,67), та просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування з урахуванням зносу за вирахуванням франшизи, що становить 26 163,00 грн. (29 363,00 - 3200,00 (франшиза).

На підтвердження вказаного розміру збитку, завданого автомобілю DAF XF д. н. з. НОМЕР_4 внаслідок ДТП, позивачем надано розрахунок (а. с. 67), де вказано наступні вихідні дані:

вартість відновлювального рем. Свр (без Ез) (кальк. №4666,28/08/08р.грн) - 54 594,26 грн;

коефіцієнт фізичного зносу ТЗ (Ез (від0,00 до 0,70) - 0,67;

вартість складових без урахування зносу (Сс, грн) - 37 658,59 грн;

вартість складових з урахуванням зносу (Ссз = Сс х (1-Ез), грн) - 12 427,33 грн;

знос (З = Сс-Ссз, грн) - 25 231,26 грн;

збиток (У = Ср+См-Сс х (1-Ез), грн) - 29 363,00 грн.

франшиза (Ф) (згідно договору, грн) - 0,00 грн

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач погодився з сумою страхового відшкодування лише у розмірі 18 720,95 грн, у відповідності до вимог п.п. ґ п. 41.1 ст. 41 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" направив Моторному (транспортному) страховому бюро України (далі - МТСБУ) страховий акт №0054740.02.25/1 для виконання зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування та надав доказ перерахування вказаних коштів (МТСБУ) на користь ПрАТ "СК "УНІКА" - платіжну інструкцію №4575 від 25.02.2025 року на суму 18 720,95 грн.

Позивач стверджує, що станом на дату подачі позовної заяви до суду, ПрАТ "СК "Саламандра" не здійснила виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА". У зв`язку з тим, що відповідач не здійснив виплату позивачу суми страхового відшкодування, останній звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь страхового відшкодування.

При розгляді спору по суті судом враховані наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України Про страхування договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України Про страхування при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 ст. 12 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 Закону України Про страхування якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Перехід права вимоги до страховика в порядку ст. 993 Цивільного кодексу України є суброгацією.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право вимоги до особи, винної у скоєнні ДТП.

Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, винної у заподіянні збитків, була застрахована у відповідача, останній відповідно до статті 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів повинен відшкодувати нанесену його страхувальником шкоду у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Пункт 36.2. ст.36 Закону зазначає, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження і розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 ці Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

При цьому слід зауважити, що відповідно до Рішення Конституційного суду України № 1-2/2002 від 2 липня 2002 року положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Така ж позиція викладена в рішенні Верховного суду України (судова палата в господарських справах) № 23/279 від 28 серпня 2012 року та в рішенні Верховного суду України (судова палата в господарських справах) № 3-165 гс 14/17/16 від 4 листопада 2014 року.

Крім того, у Законі України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому, у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону не містять.

Судом встановлено, що страховий випадок (ДТП) стався 16.06.2024 року, позивач 10.02.2025 року звернувся із позовною заявою про виплату страхового відшкодування безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто в межах граничного строку на її подання (до спливу річного строку з моменту ДТП).

Матеріали справи не містять відомостей про встановлення обставин того, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом - ВАЗ-2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , неправомірно заволодів ним, під час експлуатації якого трапилась ДТП.

Отже, внаслідок ДТП, яке сталося 16.06.2024 року, страхувальнику позивача заподіяно шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу автомобіля DAF XF460FT д.н.з. НОМЕР_3 , ДТП сталася з вини ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ-2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність пов`язана із експлуатацією якого застрахована у відповідача, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що така подія є страховою та у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу, який набув права вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи, шкоду.

Відповідно до абз. 18 ст. 2 Закону України Про страхування, франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до п.12.1 ст. 12 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Вартість відновлювального ремонту розраховується відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Відповідно до п. 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення ЕЗ (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Відповідно до п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власнику разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п. 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ визначається за наступною формулою:

Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез) де:

Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, Сс - вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту, Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Сврз = 8 772,50 + 8 163,17 + 37 658,59 * (1 -0,67) = 29 363,00 грн.

Позивач, з метою визначення розміру вартості матеріального збитку, внаслідок ДТП, яка мала місце 16.06.2024 року, склав ремонтну калькуляцію за допомогою комп`ютерної програми "Аudatex".

Засіданням Автотоварознавчої секції методичної і науково-консультативної ради Міністерства юстиції України "Про програмне забезпечення авто товарознавчих досліджень" (протокол № 15 від 10.10.-12.10.2001), серед інших, рекомендовано для використання в автотоварознавчих дослідженнях і складання кошторисів відновлювального ремонту та заподіяння матеріальної шкоди програмний продукт "Аudatex", (http://audatex.ua/), призначений для розрахунку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з використанням нормативів заводів виробників та/або незалежних технічних центрів та рекомендованих імпортерами роздрібних цін на запасні частини, та включений до переліку комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням відповідно до додатку № 8 до Методики (п.59).

Визначення розміру збитків на підставі ремонтної калькуляції, складеної за допомогою комп`ютерної програми «Audatex», не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність, оскільки комп`ютерна програма «Audatex» рекомендована пунктом 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Дослідивши надані позивачем та відповідачем розрахунки суми вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ, суд встановив, що вихідні дані (Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, Сс - вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту, Ез - коефіцієнт фізичного зносу), що були використані сторонами при обчислені співпадають.

При цьому суд зазначає, що формула, зазначена у п. 8.3 Методики не передбачає суми зниження (Сз), яку застосував у формулі відповідач. Відповідно до контррозрахунку сума зниження - 7 250,00 грн є франшизою згідно договору добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО Corporate" № 191001/4100/0000200 від 06.10.2023 р.

Як встановлено судом, полісом серії ЕР №215351768 було передбачено франшизу в розмірі 3 200,00 грн, а також ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 160 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при обґрунтуванні позовних вимог та у заяві про зменшення позовних вимог (а. с. 64) просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 26 163,00 грн з урахуванням зносу (0,67) та вирахуванням франшизи (3 200,00 грн).

Таким чином, беручи до уваги підтверджену матеріалами справи суму сплаченого страховиком на користь страхувальника страхового відшкодування, враховуючи розмір права зворотної вимоги, яке перейшло до позивача, визначені полісом серії ЕР №215351768 розміри лімітів відповідальності (160 000,00 грн) та франшизи (3 200,00 грн), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу спірну суму страхового відшкодування у зв`язку з настанням ДТП у розмірі 26 163,00 грн (29 363,00 грн 3 200,00 грн).

Між тим, позивачем було надано до суду копію платіжної інструкцій №4575 від 25.02.2025 року, з якої вбачається, що після направлення до суду позовної заяви, Моторне (транспортне) страхове бюро перераховало в рахунок погашення боргу на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 18 720,95 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 Господарського кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, на момент звернення позивача за захистом своїх прав за відповідачем рахувалися заборгованість у розмірі 26 163,00 грн. Враховуючи, що позивачем подано заяву з інформацією про часткове погашення у суми основного боргу у розмірі 18 720,95 грн, суд вирішив закрити провадження у справі в частині стягнення з ПрАТ "СК "Саламандра" 18 720,95 грн страхового відшкодування на підставі п. 2 ч. 1ст. 231 ГПК України.

Тобто залишок заборгованості складає 7 442,05 грн.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Згідно з ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення 7 442,05 грн страхового відшкодування в порядку суброгації, в іншій частині вимог про стягнення суми страхового відшкодування (18 720,95 грн) провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із наступного.

Згідно із частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня 2025 року складає 3 028,00 гривень.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1, 5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0, 8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Судом встановлено, що за подання позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (платіжна інструкція №000060 від 18.12.2024 року, а. с. 5).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати в частині суми основного боргу 18 720,95 грн, по якій судом закрито провадження у справі на підставі п. 2 ст. 231 ГПК України, підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України відповідно до приписів п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Отже, оскільки провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 18 720,95 грн закрито за відсутністю предмету спору (відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України), то позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір у розмірі 1 733,35 грн. В іншій частині судовий збір покладається на відповідача (689,05 грн).

Стаття 123 ГПК України визначає види судових витрат, до яких належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 у справі № 550/936/18 зазначила, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується зазвичай при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду. Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.

У ст. 130 ГПК України "розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду" закріплений розподіл судових витрат, зокрема у разі закриття провадження у справі.

Частина 3 ст. 130 ГПК України встановлює, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 1312 Конституції України, статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними положеннями Закону Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як свідчить судова практика Верховного Суду, вирішуючи питання про види витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, суд керується, зокрема, положеннями частини другої статті 126 ГПК України і статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 26 зазначеного Закону повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 60 ГПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

У підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката до справи долучений договір про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020 року (а. с. 47 - 48), укладений між позивачем (Клієнтом) та АБ "Адвокатське бюро Олександра Лисова "Еквіт" (Адвокатське бюро).

За умовами п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020 позивач доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

За п. 1 додатку № 1 від 13.12.2024 року до договору про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020 (а. с. 49) за надання Адвокатським бюро клієнтові правової (правничої) допомоги Клієнт платить фіксовану суму гонорару адвоката у розмірі 7 000,00 грн за надання правової допомоги в суді першої інстанції по кожній справі, фіксована сума гонорару сплачується на підставі виставленого рахунку, оплата гонорару здійснюється протягом п`яти робочих днів на рахунок Адвокатського бюро.

Позивач долучив розрахунок витрат на правову допомогу (а. с. 54) та акт надання послуг № 183 від 07.02.2025 (а. с. 56), в якому сторони підтвердили вартість правничих послуг, наданих адвокатом, у цій справі у сумі 7000,00 грн.

Наявність статусу адвоката та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю від 21.05.2019 року серія РН №1639 у Білокінь Інни Вікторівни підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а. с. 58).

Вказані витрати на представництво адвоката в суді є пов`язаними з розглядом справи. Матеріалами справи підтверджується дії адвоката щодо підготовки та подачі позовної заяви, заяви про зменшення розміру позовних вимог, відповіді на відзив, заперечення на клопотання у цій справі.

Положеннями ч. 6 ст. 126 ГПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач клопотання про зменшення вказаних витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не подав. Також відповідач не заявляв суду про неспіврозмірність вказаних витрат.

З огляду на викладене та відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України вказані витрати покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст. 126, 129, 232-233, 237-238 ГПК України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" (вул. Колективна, 10, м. Полтава, 36019, ідентифікаційний ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (вул. Олени Теліги, 6 В, м. Київ, 04112, ідентифікаційний ) 7 442,05 грн страхового відшкодування, 689,05 грн витрат по сплаті судового збору та 7 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення страхового відшкодування у розмірі 18 720,95 грн.

4. Повернути Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "УНІКА" (вул. Олени Теліги, 6 В, м. Київ, 04112, ідентифікаційний ) з державного бюджету України судовий збір у сумі 1 733,35 грн, який сплачено платіжною інструкцією №000060 від 18.12.2024 року на суму 2 422,40 грн.

5. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення складено та підписано 15.05.2025 р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя О. М. Тимощенко