І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/986/24
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1
до відповідача-1: Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку
до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства Виробничо-торгова
предмет спору: про визнання права власності на частку у статутному капіталі, про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дію
без участі представників сторін
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 11.04.2025 у справі №927/986/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та Публічного акціонерного товариства Виробничо-торгова фірма СІВЕРЯНКА задоволено повністю:

- визнано за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на частку у статному капіталі Публічного акціонерного товариства Виробничо-торгова фірма Сіверянка () та визнано її власником корпоративних прав, що припадають на цю частку у розмірі 941 212,80 грн, що становить 70,9687% статутного капіталу Публічного акціонерного товариства Виробничо-торгова фірма Сіверянка () та посвідчується 261 448 шт. простих акцій номінальною вартістю 3,60 грн кожна.

- визнано протиправним та скасовано розпорядження Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 101-ДР-С-А від 06.12.2022.

- зобов`язано Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку () внести до Державного реєстру випуску цінних паперів запис про скасування розпорядження Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 101-ДР-С-А від 06.12.2022.

- зобов`язано Національну комісії з цінних паперів та фондового ринку () відновити випуск (обіг) акцій Публічного акціонерного товариства Виробничо-торгова фірма Сіверянка (код 00310143), відновити свідоцтво про реєстрацію випуску акцій Публічного акціонерного товариства Виробничо-торгова фірма Сіверянка () та внести відповідні зміни до Державного реєстру випуску цінних паперів.

- стягнуто з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 23 202,19 грн.

Питання щодо розподілу судових витрат понесених позивачем у ході судового розгляду спору при ухваленні рішення судом не вирішене.

17.04.2025 позивачем подано заяву про долучення до матеріалів справи доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача-1 судових витрат, які складаються з суми сплачених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 57 890,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.04.2025 заяву позивача прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 07.05.2025.

Сторони були належним чином повідомлені про розгляд заяви, що підтверджується довідками про доставку електронного листа до їх електронних кабінетів в системі Електронний суд.

Відповідачем-1 через систему Електронний суд подані заперечення на заяву позивача, в яких він заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу лише з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, оскільки відповідачами у справі № 927/986/24 є Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку та Публічне акціонерне товариство Виробничо-торгова фірма «СІВЕРЯНКА», і останнє не заявляло про визнання позову. Позивачем не виконано вимоги статті 124 ГПК України та не подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він понес та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Вважає необґрунтованими послуги з підготовки та подання представником позивача клопотань про поновлення строків та долучення доказів від 14.01.2025 та від 08.04.2024, а також послугу з підготовки та подання заперечень на заяву АТ «ПОЛІКОМБАНК» про повернення до стадії підготовчого провадження у справі № 927/986/24 та залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішене питання про судові витрати.

Виходячи зі змісту частин 3 та 4 цієї статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. При цьому, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд установив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З огляду на викладене, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Позивачем у позові заявлено про неможливість подання до суду доказів понесення судових витрат на правову допомогу до закінчення судових дебатів, та викладено заяву щодо вирішення питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення.

Відповідні докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачу, подані позивачем до суду із заявою про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу із дотриманням строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Судом встановлено, що до позовної заяви позивач додав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, у якому, зокрема, зазначив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката складається з: ознайомлення із матеріалами справи, підготовки та подання позовної заяви 4 години на суму 14 000,00 грн; підготовки та подання відповіді на відзив 3 години 10 500,00 грн; участі в судових засіданнях залежно від кількості та тривалості засідань.

У зв`язку із зазначеним заперечення відповідача-1 щодо неподання позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, судом до уваги не приймаються.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач заявив до стягнення з відповідача-1 57 890,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав:

-копію договору про надання професійної правничої допомоги №132/2024 від 18.09.2024, укладеного між Лавренюк Т.І. та Адвокатським бюро «Висіцької «ВІВ ЛІГАЛ» (далі Договір);

-ордери на надання правової допомоги, видані Адвокатським бюро «Висіцької «ВІВ ЛІГАЛ» (адвокати, які надають правничу допомогу Висіцька І.В., Мудровська К.Ю.) на вчинення дій у Господарському суді Чернігівської області в інтересах позивача;

-копію акту приймання наданих послуг від 15.04.2025 на суму 57 890,00 грн;

-копію рахунку №146/2025 від 15.04.2025 на суму 57 890,00 грн;

-копію платіжної інструкції №ІВ90552712 від 15.04.2025 про часткову оплату позивачем послуг з професійної правничої допомоги на суму 14 520,00 грн.

Так, відповідно до п.1.1 Договору Замовник замовляє, а Виконавець приймає на себе зобов`язання з якісного і своєчасного надання Замовнику Послуг, а Замовник зобов`язується приймати та своєчасно оплачувати належним чином надані Послуги.

У п.3.1. Договору сторони досягли згоди, що оплата Послуг, наданих у зв`язку з виконанням предмету цього Договору, на день підписання Договору встановлюється в залежності від посади співробітника Виконавця, який безпосередньо виконує замовлення і складає, без урахування ПДВ: Керуюча Бюро - 3500,00 грн, Адвокат 3300,00 грн; Помічник адвоката - 3000,00 грн.

Мінімальною одиницею надання Послуг с 6 хвилин, що становлять 1/10 години.

15.04.2025 Адвокатське бюро та позивач підписали акт приймання наданих послуг, у якому зазначено, що Виконавець надав, а Замовник прийняв адвокатські послуги відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги № 132/2024 від 18.09.2024, а саме:

-підготовка та подання позовної заяви про визнання права власності на частку у статутному капіталі, про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дію від 16.10.2024 4 год на суму 14 000,00 грн;

-підготовка та подання відповіді на відзив у справі №927/986/24 від 26.11.2024 - 3 год на суму 10 500,00 грн;

-участь адвоката у судовому засіданні в режимі відеоконференції 02.12.2024 - 0,4 год на суму 1320,00 грн;

-підготовка та подання заперечень на клопотання про закриття провадження у справі №927/986/24 від 14.01.2025 - 1,5 год на суму 5 250,00 грн;

-підготовка та подання клопотання про поновлення строків та долучення доказів у справі №927/986/24 від 14.01.2025 1 год на суму 3 500,00 грн;

-участь адвоката у судовому засіданні в режимі відеоконференції 15.01.2025 - 0,5 год на суму 1750,00 грн;

-участь адвоката у судовому засіданні в режимі відеоконференції 05.02.2025 - 0,2 год на суму 700,00 грн;

-участь адвоката у судовому засіданні в режимі відеоконференції 25.02.2025 - 0,7 год на суму 2 450,00 грн;

-підготовка та подання заперечення на заяву АТ «ПОЛІКОМБАНК» про повернення до стадії підготовчого провадження у справі №927/986/24 та залучення АТ «ПОЛІКОМБАНК» до участі у справі №927/986/24 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1 від 17.03.2025 2 год на суму 7000,00 грн;

-підготовка та подання клопотання про поновлення строків та долучення доказів у справі №927/986/24 від 08.04.2025 1 год на суму 3 500,00 грн;

-участь адвоката у судовому засіданні в режимі відеоконференції 09.04.2025 - 0,5 год на суму 1650,00 грн;

-участь адвоката у судовому засіданні в режимі відеоконференції 11.04.2025 - 1,9 год на суму 6270,00 грн.

Згідно з пунктом 3.1. Договору вартість послуг Виконавця становить 57 890,00 грн (п.3 Акту).

Позивачем здійснено часткову оплату послуг з професійної правничої допомоги на суму 14 520,00 грн, що підтверджено платіжною інструкцією №ІВ90552712 від 15.04.2025.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Разом із тим, згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні на користь якої відбулося рішення всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципом справедливості та верховенством права, встановить що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівняні з ринковими цінами адвокатських послуг (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №211/3113/16-ц).

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Відповідачем не заявлено клопотання про зменшення судових витрат, з огляду на їх неспіврозмірність.

Оцінюючи розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх реальності (встановлення їх дійсності та необхідності), а також пропорційності, розумності їхнього розміру з огляду на складність справи, судом враховується, що відображена інформація в цих документах щодо характеру та обсягу виконаної Адвокатським бюро роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи, та такий розмір витрат є обґрунтованим і відповідає критеріям співмірності та розумної необхідності таких витрат.

Суд також враховує, що з огляду на погодження адвокатським бюро та клієнтом розміру гонорару, втручання суду у договірні відносини сторін у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Отже, беручи до уваги ступінь складності справи, предмет спору та його ціну, характер та обсяг наданих адвокатами Висіцькою І.В. та Мудровською К.Ю. послуг, виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності, а також враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, керуючись частиною 9 статті 129 ГПК України, суд вирішив, що за рахунок відповідача-1 мають бути відшкодовані судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 57 890,00 грн, що документально підтверджені.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу ретельно досліджені судом, проте є такими, що не спростовують наведених висновків суду.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №927/986/24, задовольнити.

2. Стягнути з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (вул. Князів Острозьких, 8, к. 30, м. Київ, 01010, код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 57 890,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено 14.05.2025.

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/

Суддя В.В. Моцьор