ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
19.05.2025 Справа № 904/886/25
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді: Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Мороз В.В.
за позовом Фізичної особи- підприємця Сєдін Станіслав Володимирович, м.Дніпро
до Дніпровської міської ради, м.Дніпро
про визнання поновленим договору оренди землі
Представники сторін в судове засідання не з`явились
про поновлення договору оренди землі від 19 квітня 2007р.
м. Дніпро 13 березня 2022р.
Сєдін Станіслав Володимирович (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) іменований в подальшому "Орендар", з другого боку, згідно Закону України "Про оренду землі" уклали цю додаткову угоду:
3. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди землі від 19.04.2007р.
Реквізити та підписи сторін
Дніпровська міська рада
Пр.Д. Яворницького, 75
______________________
Сєдін Станіслав Володимирович
Зареєстрован за адресою:
Пр.Героїв 6.45 кв. 155
____________________С.В.Сєдін
Стягнути з Відповідача судові витрати: судовий збір у сумі 2422,40грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) та витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 8000 грн (вісім тисяч гривень).
08.05.2025 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області прийнято рішення, яким позов Фізичної особи - підприємця Сєдіна Станіслава Володимировича до Дніпровської міської ради про визнання поновленим договору оренди землі задоволено у повному обсязі.
09.05.2025 через систему "Електронний суд" представник Фізичної особи - підприємця Сєдіна Станіслава Володимировича звернувся із заявою, в якій просить суд стягнути з Відповідача витрати на правничу допомогу адвоката, понесені у даній справі у сумі 8000,00 грн.
09.05.2025 ухвалою суд призначив судове засідання для розподілення судових витрат на правничу допомогу на 15.05.2025 о 12:00 год.
Представники сторін в судове засідання 15.05.2025 не з`явились, про дату та час розгляду заяви повідомлені належним чином.
13.05.2025 представник Позивача через систему Електронний суд подав клопотання про проведення судового засідання без участі.
Згідно зі ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Тож, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з вимогами п.п. 1-2 ст. 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Крім того, чч. 4-5 зазначеної статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з ч.5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статус адвоката Корнілової Еліни Юріївни підтверджується копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги, а також свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (арк.с. 23 Т.2).
01.06.2018 року між Фізичною особою - підприємцем Сєдіним Станіславом Володимировичем (далі-Клієнт) та адвокатом Корніловою Еліною Юріївною (далі-Адвокат) укладено Договір про надання правової допомоги (далі-Договір):
Відповідно до умов Договору:
1.1. Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту фізичні особі або суб`єкту підприємницької діяльності - фізичній особі в обсязі та на умовах передбачених даним договором.
4.1. Правову допомогу, що надається адвокатом, Клієнт оплачує в гривнях готівкою.
4.2. Порядок оплати правової допомоги, наданої Адвокатом:
4.2.1. Правова допомога Адвоката по даному договору оплачується в розмірі визначеному у протоколі узгодження розміру гонорару або відповідній додатковій угоді, які є невід`ємною частиною Договору.
7.1. Даний договір укладений на не визначений строк та набирає чинності з моменту його підписання.
Правнича допомога включає в себе збір доказів для підготовки позовної заяви до суду та надання правничої допомоги при підготовці та поданні позову до суду, судовому розгляді справи в усіх судових інстанціях, згідно системи судоустрою України визначеної Законом України "Про судоустрій та статус суддів" при розгляді справи по суті та при оскарженні судового рішення згідно чинного процесуального законодавстві,
Гонорар Адвоката за надання правничої допомоги , визначеної1 у п.1 даної Додаткової угоди визначається у протоколі узгодження розміру гонорару, який є невід`ємною частиною Договору,
Даний розмір включає в себе правничу допомогу на етапі прогулювання спору у судовій інстанції при розгляді спору по суті ( збір доказів, підготовка позовної та інших заяв по суті справи тощо).
Детальний опис наданої правничої допомоги зазначається у відповідному звіті Адвоката.
На підтвердження факту та обсягів наданих Адвокатом Корніловою Е.Ю. послуг з боку Позивача, наданий звіт Адвоката (акт надання правничої допомоги) до договору про надання правничої допомоги від 01.06.2018 та додаткової угоди від 10.03.2022 від 08.05.2025 року про таке:
на виконання пункту 2.1.1. Договору про надання правової допомоги від 01.06.2018р. та додаткової угоди від 10.03.2022р. Адвокат надав ( надасть) КЛІЄНТУ наступну правову (правничу) допомогу при судовому розгляді справи №904/886/25 у Господарському суді Дніпропетровської області: вивчення судової практики; узгодження правової позиції з Клієнтом; збір доказів; ознайомлення з матеріалами справи (вразі необхідності); підготовка (написання тексту, узгодження з Клієнтом подання до суду, позовної заяви); підготовка та направлення сторонам та суду інших заяв по суті справи; участь у судових засіданнях; отримання процесуальних рішень по справі від імені Клієнта. Гонорар Адвоката за надання правничої допомоги визначається у протоколі узгодження розміру гонорару, який є невід`ємною частиною Договору. Розмір гонорару Адвоката є фіксованою сумою, та не залежить від кількості документів та/або годин, витрачених адвокатом для надання правничої допомоги. Гонорар сплачується у формі попередньої оплати, не підлягає поверненню. Гонорар сплачено готівкою 14.03.2022р. у сумі 8000 грн згідно прибуткового касового ордеру 14/03 від 14.03.2022р.
Також адвокатом наданий протокол узгодження розміру гонорара до договору про надання правової допомоги від 01.06.2018 та додаткової угоди від 10.03.2022.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 по справі №904/4507/18 зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).
В п. 30 Постанови Верховного суду по справі № 922/2604/20 від 20.07.2021 зазначено: відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Критерії визначення справедливого розміру відшкодування судових витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовуються і Європейським судом з прав людини. Наприклад, у п. 80 Рішення ЄСПЛ від 12.10.2006 по справі Двойних проти України зазначається: відповідно до практики Суду заявнику відшкодовуються тільки ті судові витрати, які були доведені, що вони були необхідними та фактично понесеними, а також обґрунтованими щодо розміру. Аналогічні висновки зазначені й у п.34, п. 35 Рішення ЄСПЛ від 10.12.2009 по справі "Гімадуліна та інші проти України" та у п.95 рішення ЄСПЛ від 26.02.2015 по справі Баришевський проти України.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 та від 01.06.2018 року у справі №904/8478/16, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18 у процесі вирішення питання про віднесення до судових витрат, які розподілені за результатами розгляду спору, бонусів, передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто так званого гонорару успіху, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у разі укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що витрати Позивача на адвоката підтверджені документально, пов`язані із веденням цієї справи, суд вбачає підстави для покладення цих витрат на Відповідача у розмірі 8000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 130, 241, 244, 326 ГПК України, господарський суд -
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 ГПК України).
Згідно з частиною 2 статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст додаткового рішення підписано - 19.05.2025
Суддя Н.Б. Кеся