ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року Справа № 915/1618/24

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами, справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль", Каботажний узвіз, 18, м.Миколаїв, 54020

електронна пошта:

до відповідача: Адвокатського об`єднання "Миколаївська обласна колегія адвокатів", вул.Велика Морська, 55, м.Миколаїв, 54000

про: стягнення 33 999,80 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 08.05.2025)

Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №01-03/3020 від 24.12.2024 (вх.№16343/24 від 26.12.2024) (заява про зменшення позовних вимог від 08.05.2025 (вх.№6999/25) в якій просить суд стягнути з Адвокатського об`єднання "Миколаївська обласна колегія адвокатів" заборгованості за теплову енергію в сумі 33 999,82 грн.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків по Індивідуальному договору про надання послуг з постачання теплової енергії №2086 від 01.11.2021, який є публічним договором приєднання, щодо сплати поставленої позивачем теплової енергії за період з січня 2022 року по жовтень 2024 року включно.

Позивач просить суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 31.12.2024 позовну заяву №01-03/3020 від 24.12.2024 (вх.№16343/24 від 26.12.2024) Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" залишено без руху. Вказаною ухвалою позивачу надано строк для усунення недоліків, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання за наявними матеріалами. Ухвалено провести розгляд справи №915/1618/24 поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого визначається з урахуванням існування в Україні воєнного стану. Встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Копія ухвали Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2025, направлена на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: вул.Велика Морська, 55, м.Миколаїв, 54000, повернута поштовим відділенням до суду з відміткою: "За закінченням терміну зберігання" зі штрихкодовими ідентифікаторами 06 102 2680 29 51.

Господарським судом Миколаївської області 17.02.2025 повторно направлено на поштову адресу місцезнаходження відповідача - Адвокатського об`єднання "Миколаївська обласна колегія адвокатів" із проставленням на ній відмітки "Судова повістка" ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Надіслане відповідачу поштове відправлення,повернулось до суду з зазначенням причин невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності до ч.7 ст.120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи (п.10 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону).

Судом взято до уваги висновки, викладені Великою палатою Верховного Суду у постанові від 05.09.2024 у справі № 990/152/24, відповідно до яких день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «про відсутність адресата за вказаним нею місцем проживання (перебування)», може вважатися днем вручення копії ухвали.

У суду відсутня інформація щодо зміни місцезнаходження відповідача, ухвала суду надсилалась судом за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, яка відповідає відомостям, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвали Господарського суду Миколаївської області від 27.01.2025 та від 17.02.2025 були оприлюднені на офіційному вебпорталі судової влади України.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення не скористався.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач через систему «Електронний суд» надав заяву про зменшення позовних вимог від 08.05.2025 (вх.№6999/25) в якій зазначає, що станом на 01.05.20254 відповідачем частково погашено суму основного боргу у розмірі 6 000,00 грн., у зв`язку з цим позивач зменшує суму основного боргу на 6 000,00 грн., інфляційні втрати на 6 700,61 грн., 3% річних на 2 514,59 грн. та пеню на 433,68 грн., та просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 33 999,82 грн.

Отже, судом розглядаються зменшені позовні вимоги.

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи необхідність повного та всебічного розгляду справи із забезпеченням принципу змагальності та створення сторонам, які беруть участь у справі, необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа розглядалась судом у розумний строк.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

У відповідності з метою і предметом діяльності (встановлених в статуті товариства) Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль" є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, а також є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Як вбачається з матеріалів справи, Миколаївська міська рада є власником нерухомого майна - нежитлового приміщення 1 поверху у житловому будинку за літ.А-1 за адресою: пров.Корабелів, буд.3/1, м.Миколаїв, - загальною площею 79,8 кв.м. (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №382983567 від 14.06.2024).

01 червня 2013 року між Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради (орендодавець) та юридичною консультацією Заводського району (орендар) укладено Договір оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності.

У відповідності до п.1.1 Договору від 01.06.2013, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, керуючись наказом орендодавця від 29.05.13 Наказ №194/03, нежитлове приміщення (будівля, споруда) площею 79,00 кв.м., розміщене за адресою: м.Миколаїв, пров.Корабелів, 3 на 1 поверсі, що знаходиться на балансі ДП «Корунд-Х», вартість якого визначена згідно з висновками експерта і становить за експертною оцінкою від 30.04.12 165 199 грн. Майно передається в оренду з метою використання під адвокатську діяльність.

Згідно п.10.1 Договору від 01.06.2013, договір укладено на 1 рік, що діє з 01.06.13 до 01.06.14 включно.

Відповідно до п.10.5 Договору від 01.06.2013, у разі закінчення строку дії Договору, останній продовжується шляхом укладання додаткової угоди за умови письмового звернення орендаря відповідно до вимог Положення.

У подальшому, 13.04.2021 між Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради та Юридичною консультацією Заводського району м.Миколаєва укладено Договір про продовження договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності від 01.06.2013 ;7444 у новій редакції.

Згідно п.4.1 Договору від 13.04.2021, інформація про об`єкт оренди - нерухоме майно: нежитлове приміщення першого поверху площею 79,8 кв.м. за адресою: м.Миколаїв, пров.Корабелів, 3/1.

Пунктом 12.1(3) Договору від 13.04.2021 визначено, що договір продовжено на 5 років з 01 грудня 2020 року по 30 листопада 2025 року включно.

Позивач звернувся до Управління комунального майна Миколаївської міської ради з листом №574-ю від 09.09.2024 в якому просив надати інформацію щодо передачі нежитлового приміщення площею 79,8 кв.м. розташованого на першому поверсі в житловому будинку за адресою: м.Миколаїв, провулок Корабелів 3/1 в оренду, а саме: дату, номер та термін дії договору оренди, чи є діючим договір оренди на сьогоднішній день, інформацію щодо орендаря.

Управління комунального майна Миколаївської міської ради у відповідь на вказаний запит у листі №16519/10.01-08/10/2/24 від 23.09.2024 повідомило, що нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 79,8 кв.м. по пров.Корабелів, 3/1 перебувають в орендному користуванні Юридичної консультації Заводського району м.Миколаєва відповідно до договору оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності №7444. Строк дії договору з 01.06.2013 по 30.11.2025.

Як вбачається із наданого позивачем до суду витягу - юридична консультація Заводського району є відокремленим підрозділом Адвокатського об`єднання «Миколаївська обласна колегія адвокатів».

Відповідно до ст.1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігрів питної води, інших господарських та технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі -продажу.

Вказаним Законом також передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частини 4, 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання").

Виконавцем послуги з постачання теплової енергії для будинку за адресою м.Миколаїв, пров.Корабелів, 3/1 є позивач - Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль".

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Приватним акціонерним товариством "Миколаївська теплоелектроцентраль" як виконавцем послуг на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.

Таким чином, з 01.11.2021 у позивача з відповідачем діє індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (пункт 1 договору).

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця (пункт 2 договору).

Згідно з пунктом 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг.

Відповідно до пункту 5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим договором.

Відповідно до пункту 30 вказаного договору плата за послуги постачання теплової енергії складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.

Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 договору).

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (частина 3 пункту 41 договору).

Згідно з пунктом 47 договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (пункт 51 договору).

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (пункт 52 договору).

З метою забезпечення теплом об`єктів з початку опалювальних сезонів 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024 на виконання рішень Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №11106 від 29.10.2021, №626 від 09.11.2022, №1189 від 08.11.2023 було розпочато відповідні опалювальні сезони та підписано наряди на підключення опалення від 09.11.2021, від 23.11.2022, від 20.11.2023, що свідчать про підключення будинку №3 по пров.Корабелів в м.Миколаєві, в тому числі приміщення за адресою: м.Миколаїв, пров.Корабелів, 3/1 до системи опалення.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1106 від 29.10.2021 "Про початок опалювального періоду 2021-2022 рр. у житловому фонді та на інших об`єктах м. Миколаєва" вирішено розпочати опалювальний період на всіх об`єктах житлового фонду, інших об`єктах, крім населення, яке користується природним газом або електричною енергією для потреб опалення, згідно з нормами та нормативами споживання з 01.11.2021. Підключення систем теплопостачання проводити на підставі нарядів, що видаються виконавцями послуг.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №263 від 28.03.2022 "Про закінчення опалювального сезону 2021-2022 рр." вирішено закінчити опалювальний період з 29.03.2022 на всіх об`єктах, крім закладів дошкільної освіти, лікарень, пологових будинків, амбулаторій.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 626 від 09.11.2022 "Про початок опалювального періоду 2022-2023 рр. у житловому фонді та на інших об`єктах м. Миколаєва" вирішено розпочати опалювальний період на всіх об`єктах житлового фонду, інших об`єктах, крім населення, яке користується природним газом або електричною енергією для потреб опалення, згідно з нормами та нормативами споживання з 09.11.2022. Підключення систем теплопостачання проводити на підставі нарядів, що видаються виконавцями послуг.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №176 від 24.03.2023 "Про закінчення опалювального періоду 2022-2023 рр." вирішено закінчити опалювальний період з 24.03.2023 на всіх об`єктах, крім закладів дошкільної освіти, лікарень, пологових будинків, амбулаторій.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1189 від 08.11.2023 "Про початок опалювального періоду 2023-2024 рр." вирішено розпочати опалювальний період на всіх об`єктах житлового фонду, інших об`єктах, крім населення, яке користується природним газом або електричною енергією для потреб опалення, згідно з нормами та нормативами споживання з 14.11.2023. Підключення систем теплопостачання проводити на підставі нарядів, що видаються виконавцями послуг.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №513 від 27.03.2024 "Про закінчення опалювального періоду 2023-2024 рр." вирішено закінчити опалювальний період з 28.03.2024 на всіх об`єктах, крім закладів дошкільної освіти, лікарень, пологових будинків, амбулаторій.

Тарифи на транспортування, постачання теплової енергії та послугу з постачання теплової енергії, а також абонентська плата у відповідні опалювальні періоди встановлювалися рішеннями Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №984 від 13.10.2021, №1265 від 08.12.2021, №124 від 09.02.2022, № 566 від 25.10.2022, №1029 від 25.10.2023, №252 від 14.02.2024 наказом Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" №473 від 22.09.2021, № 434 від 13.12.2023, №32 від 18.01.2024, №65 від 15.02.2024, №104 від 21.03.2024.

Факт використання приміщення за вказаною адресою відповідачем, позивач підтверджує Договором оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності від 01.06.2013, Договором про продовження договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності від 01.06.2013 №7444 в новій редакції.

Вказані обставини не були спростовані відповідачем в ході розгляду даної справи.

За даними позивача, не запереченими відповідачем, у період з січня 2022 року по жовтень 2024 року останньому було поставлено теплову енергію на загальну суму 91 326,97 грн.

На підтвердження вказаних обставин позивачем, крім зазначених вище доказів (наряди на підключення), було надано до матеріалів справи виставлені відповідачу за спірний період:

1. Акти надання послуг з постачання теплової енергії, зокрема:

- № 2086 від 31.01.2022 на суму 6 806,69 грн;

- № 2086 від 28.02.2022 на суму 6 785,83 грн;

- № 2086 від 31.03.2022 на суму 5 724,82 грн;

- № 2086 від 30.04.2022 на суму 1 806,86 грн;

- № 2086 від 31.05.2022 на суму 679,69 грн;

- № 2086 від 30.06.2022 на суму 679,69 грн;

- № 2086 від 31.07.2022 на суму 679,69 грн;

- № 2086 від 31.08.2022 на суму 679,69 грн;

- № 2086 від 30.09.2022 на суму 679,69 грн;

- № 2086 від 31.10.2022 на суму 679,69 грн;

- № 2086 від 30.11.2022 на суму 8 387,10 грн;

- № 2086 від 31.01.2023 на суму 9 121,07 грн;

- № 2086 від 28.02.2023 на суму 8 446,26 грн;

- № 2086 від 31.03.2023 на суму 4 118,24 грн;

- № 2086 від 30.04.2023 на суму -2758,86 грн;

- № 2086 від 31.05.2023 на суму 679,69 грн;

- № 2086 від 30.06.2023 на суму 679,69 грн.;

- № 2086 від 31.07.2023 на суму 679,69 грн.;

- № 2086 від 31.08.2023 на суму 679,69 грн.;

- № 2086 від 30.09.2023 на суму 679,69 грн.;

- № 2086 від 31.10.2023 на суму 679,69 грн.;

- № 2086 від 30.11.2023 на суму 3885,59 грн.;

- № 2086 від 31.12.2023 на суму 7623,49 грн.;

- № 2086 від 31.01.2024 на суму 7544,38 грн.;

- № 2086 від 29.02.2024 на суму 3131,23 грн.;

- № 2086 від 31.03.2024 на суму 3701,24 грн.;

- № 2086 від 30.04.2024 на суму 901,91 грн.;

- № 2086 від 30.05.2024 на суму 901,91 грн.;

- № 2086 від 30.06.2024 на суму 901,91 грн.;

- № 2086 від 31.07.2024 на суму 901,91 грн.;

- № 2086 від 31.08.2024 на суму 901,91 грн.;

- № 2086 від 30.09.2024 на суму 901,91 грн.;

- № 2086 від 30.10.2024 на суму 901,91 грн.

2. Рахунки за послугу з постачання теплової енергії за період з січня 2022 року по жовтень 2024 року.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2023 між позивачем та відповідачем було укладено Договір №38 про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії.

Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати за надані послуги з постачання теплової енергії виконав частково, у зв`язку з чим за відповідачем рахується заборгованість за поставлену теплову енергію у період з січня 2022 року по жовтень 2024 року у розмірі 33 999,82 грн.

В порядку досудового врегулювання спору позивачем направлялася відповідачу претензія №718-Ю від 29.10.2024, з вимогою оплатити наявну заборгованість. Вказана вимога залишилася без реагування відповідача.

Ухилення відповідача від проведення оплати за фактично отриману теплову енергію і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту належної оплати за поставлену теплову енергію закон покладає на споживача.

Відповідачем контррозрахунку вартості поставленої позивачем енергії у спірний період суду не надано, позовних вимог не спростовано.

Відповідачем також не надано доказів оплати заборгованості в розмірі 33 999,82 грн, строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

Судом перевірено розрахунок основної заборгованості та встановлено, що позивачем суму заборгованості в розмірі 33 999,82 грн. зазначено правильно.

За такого, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За умовами ч.ч.1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Будь - яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов`язання щодо сплати коштів, відповідач, у порушення приписів ст.73,74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують наявність порушених прав позивача, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Адвокатського об`єднання "Миколаївська обласна колегія адвокатів" (вул.Велика Морська, 55, м.Миколаїв, 54000, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (вул.Каботажний спуск, 18, м.Миколаїв, 54020, ) заборгованість за теплову енергію в сумі 33999,82 грн. та судовий збір у розмірі 3028, 00 грн.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Н.О. Семенчук