ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

21.05.2025м. ХарківСправа № 922/1697/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши заяву про видачу судового наказу про стягнення 3071,66 грн

заявник Комунальне підприємство "Харківблагоустрій", м. Харків
боржник Фізична особа-підприємець Буріна Ольга Василівна, м. Харків

ВСТАНОВИВ:

Заявник, Комунальне підприємство "Харківблагоустрій", звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Буріної Ольги Василівни на користь заявника заборгованості за Договором від 29.12.2021 № 2499 на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території у сумі 3071,66 грн, яка складається з 1896,08 суми заборгованості, 990,61 грн втрат від інфляції та 184,97 трьох процентів річних. Також просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Буріної Ольги Василівни витрати по сплаті судового збору у сумі 242,24 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в видачі судового наказу з огляду на наступне.

У відповідності до приписів частини першої статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд звертає увагу заявника на положення частини другої статті 12 ГПК України, відповідно до яких наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник повинен, в тому числі, подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Наведене зумовлено тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, адже наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями частин першої, другої статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до статті 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин.

В обґрунтування поданої заяви КП "Харківблагоустрій" посилається на порушення боржником ФОП Буріною О.В. умов Договору № 2499 на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території від 29.12.2021 (далі - Договір) в частині сплати заборгованості вартості послуги з визначення обслуговуваної площі прилеглої території до об`єкту господарювання у сумі 180,38 грн з граничним терміном сплати 30.01.2022, заборгованості за січень 2022 року у сумі 857,85 грн з граничним терміном сплати 30.01.2022, заборгованості за лютий 2022 року у сумі 857,85 грн з граничним терміном сплати 28.02.2022.

На підтвердження наявності заборгованості заявником наданий акт звірки взаємних розрахунків від 05.05.2025 підписаний лише зі сторони КП "Харківблагоустрій" (Виконавець), підпис ФОП Буріної О. В. (Замовник) відсутній. А відтак вимоги за заявою про видачу судового наказу в цій частині не мають ознак безспірності в розумінні частини першої статті 12 ГПК України.

Щодо видачі наказу в частині стягнення 3% річних у сумі 184,97 грн та інфляційних втрат у розмірі 990,61 грн, суд зазначає наступне.

За частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своїм правовим змістом інфляційні втрати та відсотки річних, право на стягнення яких передбачено вказаною нормою, є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати процентів річних є додатковими способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору, що ґрунтується на вимогах закону, а не договору.

Таким чином, 3% річних та інфляційні за своєю правовою природою не є основною грошовою заборгованістю за договором в розумінні статті 148 ГПК України, а є санкцією за невиконання (неналежне виконання) грошового зобов`язання.

З урахуванням зазначеного, вимоги про сплаті відсотків 3% річних у розмірі 184,97 грн та інфляційних втрат у розмірі 990,61 грн за порушення договірних зобов`язань, хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не можуть вважатись основним зобов`язанням за письмовим договором (заборгованістю, щодо якої відсутній спір, про яку йде мова в статтях 12, 148 ГПК України), оскільки безпосередньо не входять до складу предмету такого договору, та не можуть бути розглянуті судом саме в порядку наказного провадження. Крім того, як встановлено судом, вимоги за заявою про видачу судового наказу в частині основної заборгованості не мають ознак безспірності в розумінні частини першої статті 12 ГПК України.

Також, заявником відповідно до листа на ім`я боржника від 28.07.20222 № 281/1 Договір було розірвано в односторонньому порядку у зв`язку з невиконанням Замовником п. 2.2 Договору, а саме, у зв`язку з невиконанням Замовником зобов`язань зі своєчасної оплати наданих послуг з 01.08.2022.

Суд звертає увагу заявника, що судовий наказ це процедура, яка передбачена для стягнення грошових сум, заборгованостей, що виникають за договором, укладеним у письмовій формі (ч. 1 ст. 148 ГПК). Якщо договір розірвано, то відповідно договірні зобов`язання припиняються та не є достеменно такими, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо, тобто мають ознаки спірності та мають встановлюватись під час розгляду справи по суті.

За приписами пункт 8 частини першої статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити КП "Харківблагоустрій" у видачі судового наказу про стягнення з ФОП Буріної О.В. заборгованості в загальній сумі 3071,66 грн.

У відповідності до частини другої статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з частиною першою статті 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Одночасно суд звертає увагу заявника, що за приписами ч.2 ст.148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Керуючись статтями 12, 76, 148, 152, 153, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Харківблагоустрій" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Буріної Ольги Василівни заборгованості у сумі 3071,66 грн та судового збору у сумі 242,24 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня набрання нею законної сили.

Ухвалу підписано 21.05.2025 року.

СуддяШарко Л.В.