ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2025 р. Справа № 924/318/25

м. Хмельницький

Суддя Господарського суду Хмельницької області Музика М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу

за позовом фізичної особи-підприємця Цуркевич Олени Семенівни, м. Хмельницький

до обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Срібні Озера 2", м. Хмельницький

про стягнення 40 000,00 грн. заборгованості за поставлений товар згідно договору №10 від 01.01.2024 року, 23 360,44 грн. пені, 2 586,25 грн. 3% річних та 13 650,64 грн. інфляційних втрат,

представники сторін: не викликались;

ВСТАНОВИВ:

27.03.2025 року до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Цуркевич Олени Семенівни, м. Хмельницький до обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Срібні Озера 2", м. Хмельницький про стягнення 40 000,00 грн. заборгованості за поставлений товар згідно договору №10 від 01.01.2024 року, 23 360,44 грн. пені, 2 586,25 грн. 3% річних та 13 650,64 грн. інфляційних втрат.

Вимоги мотивовано тим, що 01.01.2024 року між позивачем та відповідачем укладено договір на поставку товару, загальна вартість якого становить 119 568,00 грн. Поставка товару, за змістом позовної заяви, підтверджується накладною №1346 від 15.05.2024 року. Проте, ОК "ЖБК "Срібні Озера 2" лише частково оплачено товар платіжними інструкціями на суму 50 000,00 грн., 20 000,00 грн. та 9 568,00 грн. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача залишок основного боргу за договором від 01.01.2024 року на суму 40 000,00 грн., нараховані втрати від інфляції в розмірі 13650,64 грн., 2586,25 грн. 3 % річних та 23 360,44 грн. пені за період з 25.05.2024 року по 26.03.2025 року.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 31.03.2025 року відкрито провадження у справі №924/318/25, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 12.05.2025 року заяву ФОП Цуркевич О.С. від 08.05.2025 року про уточнення позовних вимог у справі №924/318/25 залишено без розгляду.

Ухвала суду від 31.03.2025 року отримана відповідачем 03.04.2025 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи судова повістка. ОК «ЖБК «Срібні Озера 2» відзиву на позов не надав, жодних клопотань від нього не надходило.

Так, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи зазначені вище обставини, достатність строку для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог за наявними в ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

01.01.2024 року між фізичною особо-підприємцем Цуркевич Оленою Семенівною (постачальник) та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Срібні озера 2» (покупець) укладено договір №10 на поставку товару (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити товар по попередньому замовленню покупця в асортименті та по цінах, вказаних у видаткових накладних, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах договору.

У п. 4.2. договору сторонами погоджено, що розрахунки за кожну поставлену партію здійснюються в безготівковому порядку протягом 7 робочих днів шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в договорі.

За несвоєчасність або неповну оплату товару покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення, розрахованої за кожен день прострочення (п. 6.2. договору).

Договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2024 року (п. 10.1. договору).

Договір підписано сторонами та скріплено їхніми печатками.

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 119 568,00 грн., про що свідчить підписана сторонами накладна №1346 від 15.05.2024 року.

В свою чергу, ОК «ЖБК «Срібні озера 2» оплатило поставлену штукатурку платіжними інструкціями №9 від 21.01.2025 року на суму 50 000,00 грн., №12 від 06.02.2025 року на суму 20 000,00 грн., №27 від 12.03.2025 року на суму 9 568,00 грн. На загальну 79 568,00 грн.

З вищевикладеного, позивач звернувся до суду з позовом.

Після відкриття провадження у даній справі відповідачем сплачено 40 000,00 грн. відповідно до платіжної інструкції №40 від 03.04.2025 року за поставлений позивачем товар згідно рахунку №1346 від 15.05.2024 року.

Позиція суду.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений договір за своїм змістом є договором поставки та належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Виходячи зі змісту ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивачем виконано взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та поставлено відповідачу товар на суму 119 568,00 грн., про що свідчить підписана сторонами без зауважень накладна №1348 від 15.05.2024 року.

У п. 4.2. договору сторонами погоджено, що розрахунки за кожну поставлену партію здійснюються в безготівковому порядку протягом 7 робочих днів шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в договорі.

Натомість покупцем на час звернення до суду з даним позовом не в повній мірі оплачено поставлений товар, чим створено заборгованість на суму 40 000,00 грн.

Водночас, згідно платіжної інструкції №40 від 03.04.2025 року після відкриття провадження у даній справі ОК "ЖБК "Срібні озера 2" сплачено позивачу 40 000,00 грн. боргу за штукатурку згідно рахунку №1346 від 15.05.2024 року.

Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

З огляду на сплату відповідачем основного боргу в розмірі 40 000,00 грн. після звернення позивача з даним позовом, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 23 369, 44 грн. пені, 2 586,25 грн. 3% річних та 13 650,64 грн. втрат від інфляції згідно поданих розрахунків.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п. 6.2. договору сторонами погоджено, що за несвоєчасність або неповну оплату товару покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення, розрахованої за кожен день прострочення.

Законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2024 року у справі № 911/952/22 зауважила, що необхідно розмежовувати механізм (формулу) обчислення пені, який характеризує таку її ознаку, як нарахування за кожен день прострочення (поденне нарахування), та строк нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені), який регулює частина шоста статті 232 ГК України.

У разі відсутності у договорі зазначення більш тривалого, ніж визначеного частиною шостою статті 232 ГК України строку нарахування штрафних санкцій, а використано чи зазначено лише формулювання про нарахування пені "за кожен день прострочення", - нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені) припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Оскільки у даній справі договір не містить будь-яких додаткових застережень (зокрема, "до повного виконання зобов`язання", "до повної сплати заборгованості", "до повного погашення боргу" тощо), які свідчили б про визначення в них іншого строку нарахування штрафних санкцій, аніж визначеного частиною шостою статті 232 ГК України, пеня за прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором має нараховуватися за період шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Відтак судом здійснено перерахунок пені в межах шестимісячного строку її нарахування та встановлено, що пеня за період з 25.05.2024 року по 25.11.2024 року становить 15 690,85 грн. В стягненні 7 669,59 пені суд відмовляє.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 р. у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Судом здійснено перерахунок 3% річних в ІПС «Законодавство» та встановлено, що позивачем нараховано 3% річних в межах суми, допустимої до стягнення, тому вимога про стягнення 2 586,25 грн. процентів річних підлягає задоволенню.

Судом також перераховано в ІПС «Законодавство» втрати від інфляції та встановлено, що позивачем вірно нараховано втрати від інфляції за період з червня 2024 року по лютий 2025 року, проте, при додаванні періодів на суми 13 254,09 грн. та 396,54 грн. допущено помилку на 0,01 грн., у зв`язку з чим сума втрат від інфляції складає 13 650,63 грн. В стягненні 0,01 грн. втрат від інфляції слід відмовити.

Таким чином, провадження у справі №924/318/25 в частині стягнення 40 000,00 грн. боргу підлягає закриттю, а позов частковому задоволенню в розмірі 2 586,25 грн. 3% річних, 13 650,63 грн. втрат від інфляції, 15 690,85 грн. пені. В стягненні 0,01 грн. втрат від інфляції та 7 669,59 пені суд відмовляє.

Витрати зі сплати судового збору покладаються пропорційно до задоволених позовних вимог та з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 214,58 грн. (31 927,3. х 1506,34 : 39 597,33) судового збору. При цьому 1521,66 грн. судового збору (3028 х 40000 : 79597,33), сплаченого за вимогою про стягнення основного боргу, може бути повернуто з Державного бюджету за заявою позивача у зв`язку з закриттям провадження у даній справі у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

провадження у справі №924/318/25 в частині стягнення 40 000,00 грн. основного боргу закрити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Срібні озера 2» (29000, м. Хмельницький, Старокостянтинівське шосе, 26, код 41964219) на користь фізичної особи-підприємця Цуркевич Олени Семенівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 2 586,25 грн. (дві тисячі п`ятсот вісімдесят шість грн. 25 коп.) 3% річних, 13 650,63 грн. (тринадцять тисяч шістсот п`ятдесят грн. 63 коп.) втрат від інфляції, 15 690,85 грн. ( п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто грн. 85 коп.) пені, 1 214,58 грн. (одна тисяча двісті чотирнадцять грн. 58 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

В стягненні 0,01 грн. втрат від інфляції та 7 669,59 пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Музика

Вебадреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/

Віддрук. у 2 прим.: 1 - до справи; позивачу в електронний кабінет; 2 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Старокостянтинівське шосе, 26, код 41964219) - рек. з пов. про вручення