ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2025 р. Справа № 910/7531/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 10.04.2025

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар ЮГ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024

у справі № 910/7531/24 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Матриця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар ЮГ»

про стягнення 422 027,72 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Матриця" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар ЮГ" (відповідач) про стягнення 422 027,72 грн., з них: основного боргу - 286 200,00 грн., пені - 102 121,17 грн. та інфляційних втрат - 33 706,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на транспортне обслуговування №23/08 від 23.08.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7351/24, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у справі № 910/7531/24 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Солар ЮГ" на користь ТОВ "Бізнес Матриця" 256 280,00 грн. основного боргу, 33 706,55 грн. інфляційних втрат, 101 383,87 грн. пені та 4696,44 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що позивачем доведено порушення відповідачем зобов`язань за договором на транспортне обслуговування №23/08 від 23.08.2022, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 256 280,00 грн., а також нарахованих на суму боргу інфляційних втрат у розмірі 33 706,55 грн. та пені у розмірі 101 383,87 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у справі № 910/7531/24, 25.11.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар ЮГ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м.Києва від 07.11.2024 в частині стягнення з ТОВ "Солар ЮГ" на користь ТОВ "Бізнес Матриця" 256 280,00 грн основного боргу, 33 706,55 грн інфляційних втрат, 101 383,87 грн пені та 4 696,44 грн судового збору, в іншій частині залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийнято внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, тому підлягає скасуванню. Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що позивачем не доведено отримання відповідачем рахунків на оплату наданих послуг, тому строк оплати не настав. Враховуючи те, що вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат та пені є похідними від основного боргу, тому підстави для задоволення позовних вимог у цій частині відсутні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2024 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар ЮГ" по справі № 910/7531/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду, у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Козир Т.П., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали господарської справи № 910/7531/24.

19.12.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/7531/24.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 07.01.2025 у зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. та судді Козир Т.П., які входять до складу колегії суддів і не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7531/24.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2025 для вирішення питань щодо руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар ЮГ" в межах справи № 910/7531/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Сибіга О.М., судді Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.01.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар ЮГ" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у справі № 910/7531/24 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

16.01.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар ЮГ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із заявою про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/7531/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар ЮГ" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 та призначено розгляд справи на 20.02.2025.

05.02.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Матриця" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. Узагальнені доводи відзиву на позовну заяву зводяться до того, що надані за договором послуги відповідачем прийнято без зауважень та заперечень, про що свідчать підписані та скріплені печаткою відповідача акти надання послуг. Крім того, відповідачем частково оплачено надані послуги, що свідчить про відсутність з боку відповідача заперечень щодо обсягу, кількості та вартості наданих послуг.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2025 у зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В. та судді Андрієнка В.В., які входить до складу колегії суддів і не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/7531/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2025 для розгляду справи № 910/7531/24 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду, у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Гончаров С.А., Тищенко В.В.

24.02.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією суддів прийнято до провадження справу № 910/7531/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар ЮГ" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 та призначено розгляд справи на 10.04.2025.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар ЮГ" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у справі № 910/7531/24 без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом Черкаської області та перевірено судом апеляційної інстанції, 23.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Матриця" (надалі - позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар ЮГ" (надалі - відповідач, замовник) укладено договір на транспортне обслуговування № 23/08 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом на внутрішніх та міжнародних сполученнях.

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі шляхом переведення коштів з розрахункового рахунку замовника на розрахунковий рахунок перевізника протягом трьох банківських днів після отримання рахунку-фактури перевізника, якщо в замовленнях на перевезення не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення.

Згідно з п. 4.2. договору днем здійснення платежу вважається день надходження грошових сум на розрахунковий рахунок перевізника.

У випадку порушення строків оплати замовник сплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, визначеної від вартості неоплачених наданих послуг, за кожен день прострочення платежу (п. 5.4. договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов договору № 23/08 від 23.08.2022 у період з 28.08.2022 по 21.11.2022 відповідачу надано послуги на загальну суму 1 935 160,00 грн., що підтверджується актами надання послуг: № 31 від 29.08.2022 на суму 110 000,00 грн., № 41 від 01.09.2022 на суму 110 000,00 грн., № 42 від 03.09.2022 на суму 61 050,00 грн., № 43 від 08.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 44 від 08.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 52 від 10.09.2022 на суму 90 000,00 грн., № 51 від 12.09.2022 на суму 110 000,00 грн., № 49 від 12.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 53 від 12.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 50 від 13.09.2022 на суму 57 200,00 грн., № 48 від 13.09.2022 на суму 110 000,00 грн., № 56 від 19.09.2022 на суму 110 000,00 грн., № 55 від 19.09.2022 на суму 38 390,00 грн., № 54 від 16.09.2022 на суму 27 400,00 грн., № 60 від 19.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 61 від 19.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 57 від 19.09.2022 на суму 110 000,00 грн., № 65 від 25.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 72 від 30.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 75 від 01.10.2022 на суму 36 200,00 грн., № 74 від 03.10.2022 на суму 110 000,00 грн., № 73 від 01.10.2022 на суму 110 000,00 грн., № 133 від 17.11.2022 на суму 80 000,00 грн., № 135 від 19.11.2022 на суму 35 000,00 грн. Вказані акти підписано уповноваженими представниками сторін без зауважень та заперечень.

На оплату наданих послуг відповідачу виставлено рахунки: № 39 від 29.08.2022 на суму 110 000,00 грн., № 43 від 01.09.2022 на суму 110 000,00 грн., № 44 від 03.09.2022 на суму 61 050,00 грн., № 45 від 08.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 46 від 08.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 49 від 10.09.2022 на суму 90 000,00 грн., № 50 від 12.09.2022 на суму 110 000,00 грн., № 51 від 12.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 52 від 12.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 54 від 13.09.2022 на суму 57 200,00 грн., № 59 від 13.09.2022 на суму 110 000,00 грн., № 55 від 14.09.2022 на суму 110 000,00 грн., № 57 від 16.09.2022 на суму 38 390,00 грн., № 56 від 16.09.2022 на суму 27 400,00 грн., № 63 від 19.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 64 від 19.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 60 від 19.09.2022 на суму 110 000,00 грн., № 69 від 25.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 73 від 30.09.2022 на суму 75 000,00 грн., № 76 від 01.10.2022 на суму 36 200,00 грн., № 75 від 03.10.2022 на суму 110 000,00 грн., № 74 від 03.10.2022 на суму 110 000,00 грн., № 130 від 15.11.2022 на суму 80 000,00 грн., № 137 від 19.11.2022 на суму 35 000,00 грн.

Позивач зазначає, що за надані послуги відповідач розрахувався лише частково на суму 1 648 960,00 грн., внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 286 200,00 грн.

20.05.2024 ТОВ "Бізнес Матриця" звернулося з претензією № 30/05-01 від 20.05.2024 до ТОВ "Солар Юг", в якій вимагало погасити заборгованість у розмірі 286 200,00 грн., а також сплатити пеню у розмірі 102 121,17 грн. та інфляційні втрати у розмірі 33 706,55 грн.

Втім, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, грошового зобов`язання з оплати наданих за договором № 23/08 від 23.08.2022 послуг, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність у відповідача заборгованості у розмірі 286 200,00 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 102 121,17 грн. та інфляційні втрати у розмірі 33 706,55 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати наданих послуг.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Як встановлено судом, 23.08.2022 між позивачем, як перевізником, та відповідачем, як замовником, укладено договір на транспортне обслуговування № 23/08, за умовами якого замовник замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом на внутрішніх та міжнародних сполученнях.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що на виконання умов договору № 23/08 від 23.08.2022 у період з 28.08.2022 по 21.11.2022 відповідачу надано послуги на загальну суму 1 935 160,00 грн., що підтверджується актами надання послуг: № 31 від 29.08.2022, № 41 від 01.09.2022, № 42 від 03.09.2022, № 43 від 08.09.2022, № 44 від 08.09.2022, № 52 від 10.09.2022, № 51 від 12.09.2022, № 49 від 12.09.2022, № 53 від 12.09.2022, № 50 від 13.09.2022, № 48 від 13.09.2022, № 56 від 19.09.2022, № 55 від 19.09.2022, № 54 від 16.09.2022, № 60 від 19.09.2022, № 61 від 19.09.2022, № 57 від 19.09.2022, № 65 від 25.09.2022, № 72 від 30.09.2022, № 75 від 01.10.2022, № 74 від 03.10.2022, № 73 від 01.10.2022, № 133 від 17.11.2022, № 135 від 19.11.2022.

Вказані акти підписані та скріплені печатками позивача та відповідача.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів втрати печатки та/або її неправомірного використання.

Відповідач не заперечує факту надання послуг за договором.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В пункті 4.1. договору визначено, що розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі шляхом переведення коштів з розрахункового рахунку замовника на розрахунковий рахунок перевізника протягом трьох банківських днів після отримання рахунку-фактури перевізника, якщо в замовленнях на перевезення не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення.

Як зазначає позивач, на оплату наданих послуг відповідачу виставлено рахунки: № 39 від 29.08.2022, № 43 від 01.09.2022, № 44 від 03.09.2022, № 45 від 08.09.2022, № 46 від 08.09.2022, № 49 від 10.09.2022, № 50 від 12.09.2022, № 51 від 12.09.2022, № 52 від 12.09.2022, № 54 від 13.09.2022, № 59 від 13.09.2022, № 55 від 14.09.2022, № 57 від 16.09.2022, № 56 від 16.09.2022, № 63 від 19.09.2022, № 64 від 19.09.2022, № 60 від 19.09.2022, № 69 від 25.09.2022, № 73 від 30.09.2022, № 76 від 01.10.2022, № 75 від 03.10.2022, № 74 від 03.10.2022, № 130 від 15.11.2022, № 137 від 19.11.2022.

Натомість відповідач заперечує отримання рахунків на оплату наданих послуг та стверджує, що строк оплати не настав.

Що стосується заперечень відповідача щодо ненастання строку оплати у зв`язку із неотриманням рахунків на оплату, то колегія суддів зазначає наступне.

В силу приписів статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права.

Добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.

Добросовісність (bona fides) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто, цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість (подібний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 910/8482/18 (910/4866/21), від 03.08.2022 у справі № 910/5408/21).

У постановах від 08.06.2022 у справі №910/9397/20, від 10.04.2019 у справі №390/34/17 Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що доктрина «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини заборони суперечливої поведінки міститься принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Так, мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, на переконання колегії суддів, належними та допустимими доказами, які підтверджують факт заборгованості інших осіб перед боржником, можуть бути: договір, товарно-транспортна накладна, видаткова накладна, акти приймання товарів і послуг, тобто первинні документи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.07.2018 у справі № 925/1048/17.

Отже, резюмуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що надані позивачем до суду акти надання послуг є належними доказами на підтвердження надання позивачем та прийняття відповідачем послуг за договором, а також їх вартості.

Натомість відповідач не надав суду доказів належного виконання свого обов`язку щодо оплати послуг, за надані позивачем послуги розрахувався лише частково у розмірі 1 648 960,00 грн.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 15.05.2019 у справі № 910/13527/17 Верховний Суд виснував, що за своєю правовою природою рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати, при цьому ненадання такого рахунку не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України, а відтак наявність або відсутність рахунку не звільняє боржника від обов`язку з оплати вартості наданих йому послуг (прийнятих ним робіт), тобто виставлення позивачем рахунку не є подією, з якою пов`язано початок перебігу строку виникнення зобов`язання, оскільки, подія є об`єктивним явищем, що не залежить від волі учасників правовідносин, у той час як виставлення рахунку є саме дією, яка є вираженням суб`єктивної волі учасників правовідносин.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження наявності у відповідача заборгованості у розмірі 286 200,00 грн. позивачем надано акт звірки взаємних розрахунків, який містить відомості про господарську операцію 02.02.2022 на суму 29 920,00 грн.

Позаяк, доказів надання послуг на суму 29 920,00 грн. матеріали справи не містять, судом не встановлено.

До того ж суд зауважує, що наданий позивачем до суду акт звірки взаємних розрахунків відповідачем не підписано.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що надання послуг на суму 29 920,00 грн. позивачем не підтверджено.

За встановлених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 256 280,00 грн. (286 200,00 грн. - 29 920,00 грн.).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 102 121,17 грн. та інфляційних втрат у розмірі 33 706,55 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

В п. 5.4. договору визначено, що у випадку порушення строків оплати замовник сплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, визначеної від вартості неоплачених наданих послуг, за кожен день прострочення платежу.

Суд першої інстанції, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку пені, дійшов обґрунтованого висновку, що правомірним є стягнення з відповідача пені у розмірі 101 383,87 грн., в іншій частині позовних вимог про стягнення пені в розмірі 737,30 грн. позивачу належить відмовити.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми.

Перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача становить 33 706,55 грн.

Встановивши обставини даної справи та надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилаються в апеляційній скарзі, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар ЮГ" слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 залишити без змін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар ЮГ» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у справі №910/7531/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у справі №910/7531/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи №910/7531/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці, повний текст постанови складено та підписано 19.05.2025.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді С.А. Гончаров

О.В. Тищенко