УХВАЛА

06 травня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/4605/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Прокопенко О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Міркевича Юрія Матвійовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 (суддя Чинчин О. В.)

і постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 (головуючий суддя Пономаренко Є. Ю., судді Барсук М. А., Руденко М. А.)

у справі № 910/4605/24

за позовом фізичної особи-підприємця Міркевича Юрія Матвійовича

до 1) Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, 2) Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" і 3) фізичної особи-підприємця Сушкевич Анни Миколаївни

про визнання недійсними результатів аукціону та визнання недійсним договору,

(у судовому засіданні взяли участь представники: відповідача-1 - Дещенко О. М., відповідача-2 - Рикова Н. В.)

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Фізична особа-підприємець Міркевич Юрій Матвійович (далі - Позивач, ФОП Міркевич Ю. М.) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Відповідач-1, Райдержадміністрація) та Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" (далі - Відповідач-2, Компанія) про визнання недійсними результатів аукціону "Надання нежитлового приміщення площею 342,9 кв.м" від 19.12.2023 ID: LLE001-UA-669, оприлюдненого в мережі Інтернет за посиланням: https://prozorro.sale/auction/LLE001-UA-669 щодо надання в оренду нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Інженера Бородіна, буд. 5А площею 342,9 кв.м та визнання недійсним договору оренди комунального майна, укладеного за результатами проведеного аукціону.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що строк дії договору № 1486 неодноразово продовжувався за взаємної згоди сторін (Позивача, Відповідача-1 і Відповідача-2) та станом на момент проведення аукціону та укладення оскаржуваного договору не сплив, тому, за висновком Позивача, проведення аукціону та укладення за його результатами договору було незаконним.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. 01.03.2010 між Комунальним підприємством "Фінансово-розрахунковий центр "Дніпровський" Дніпровської районної у м. Києві ради (орендодавець) та ФОП Міркевичем Ю. М. (орендар) укладений договір № 1486 оренди нерухомого майна, відповідно до умов якого орендодавець передає в оренду нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) та окреме індивідуально визначене майно, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно.

4. Договір діє з 01.03.2010 до 06.10.2012 включно. Усі зміни та доповнення до цього договору оформляються в письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання їх сторонами. Після закінчення строку дії цього договору, у разі відсутності заперечень з боку орендодавця щодо продовження цього договору на новий строк, орендар зобов`язаний звернутися до власника об`єкта оренди в порядку визначеному Положенням про порядок надання об`єктів нерухомого майна, затвердженого рішенням Дніпровської районної у м. Києві ради, що діє на день звернення (пункти 8.1, 8.2, 8.3 договору).

5. Пунктом 8.4 договору визначено, що цей договір автоматично припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

6. Упродовж строку дії договору оренди від 01.03.2010 сторонами неодноразово вносилися зміни та доповнення до нього, зокрема, в частині терміну дії договору.

7. 07.02.2017 було укладено договір №1486/1-2 про внесення змін до договору № 1486 оренди нерухомого майна від 01.03.2010, за яким пункт 9.1 договору оренди викладено у новій редакції, відповідно до якої договір діє з 06.10.2015 по 30.04.2017.

8. Листом № 4641/26/1/103 від 26.05.2017 Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація висловила ФОП Міркевичу Ю. М. заперечення щодо користування майном після закінчення дії договору № 1486 оренди нерухомого майна від 01.03.2010 та зазначила, що орендарем не виконані умови пункту 5 договору № 1486/1-2 від 07.02.2017 (не сплачено заборгованість з орендної плати).

9. 14.12.2023 Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією на вебсайті Prozorro було оприлюднено оголошення про проведення аукціону про надання нежитлового приміщення площею 342,9 кв.м за адресою: 02092 Україна, Київ, вул. Інженера Бородіна, 5-А.

10. За результатами проведення аукціону складено протокол про результати електронного аукціону LLE001-UA-669 від 19.12.2023, затверджений розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №37 від 22.01.2024.

11. 25.01.2024 між Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Компанією (балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Сушкевич Анною Миколаївною укладений договір оренди № 727/1 нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, об`єктом оренди за яким є нежитлове приміщення загальною площею 342,9 кв.м на вул. Інженера Бородіна, 5-А.

12. На виконання умов вищезазначеного договору, орендодавець передав, а орендар прийняв у користування нежитлове приміщення, загальною площею 342,9 кв.м на вул. Інженера Бородіна, 5-А, що підтверджується актом приймання-передачі від 25.01.2024.

Короткий зміст судових рішень

13. 04.09.2024 рішенням Господарського суду міста Києва, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025, у задоволенні позову відмовлено повністю.

14. Судові рішення аргументовані відсутністю порушеного права Позивача проведенням оскаржуваного аукціону та укладеним за його результатом договору.

15. Також суди зауважили, що задоволення позову не матиме наслідком визнання Позивача переможцем оспорюваного аукціону та у Відповідача-1 не виникне зобов`язання укласти з Позивачем договір за результатами проведення аукціону.

Короткий зміст касаційної скарги та позицій інших учасників справи

16. У касаційній скарзі Позивач просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі..

17. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

18. Скаржник вказує на те, що суди попередніх інстанцій при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах:

- від 13.06.2023 у справі № 904/857/22 про те, що при вирішенні спору про визнання недійсними результатів торгів (аукціону) необхідним є встановлення, чи мало місце порушення вимог законодавства при його проведенні; чи вплинули ці порушення на результати аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює результати аукціону;

- від 17.04.2024 у справі № 916/2381/22 про те, що процедура укладення договору оренди за загальним правилом потребує укладення трьохстороннього договору оренди та одночасного підписання до нього акта приймання-передачі майна, а саме між переможцем аукціону, його організатором та балансоутримувачем;

- від 06.02.2024 у справі № 918/88/23 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 9901/172/20, від 01.07.2021 у справі № 9901/381/20, від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18, від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14, від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц, які згадуються у зацитованій скаржником частині постанови від 06.02.2024, щодо обов`язку суду надати позовним вимогам належну інтерпретацію;

- від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 щодо способу захисту порушеного права.

19. Також керуючись правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 910/5798/17 щодо неврахування судами приписів частини 3 статті 181 Господарського кодексу України, статті 638, частини третьої статті 181 Господарського кодексу України, статті 638, частини першої статті 640, частин першої, другої статті 641, частин першої, другої статті 642 Цивільного кодексу України, скаржник зазначає, що оприлюднення орендодавцем оголошення про проведення аукціону з передачі в оренду державного та комунального майна, так само як і оприлюднення оголошення процедури закупівель, слід вважати запрошенням невизначеному колу осіб робити пропозиції укласти договір.

20. Скаржник стверджує, що внаслідок незаконної організації та проведення аукціону були порушені його права та законні інтереси на участь в аукціоні з надання в оренду майна, яким він користується у період з 1999 року по даний час. Позивач був позбавлений можливості знати про організацію та проведення аукціону, а також права участі у ньому, та права отримати в оренду на новий строк майно.

21. 05.05.2025 до Верховного Суду від Позивача надійшли додаткові пояснення щодо обставин касаційної скарги.

22. Наведені пояснення, які є доповненнями до касаційної скарги скаржника, подані з порушенням частини першої статті 298 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Водночас, відповідно до положень статті 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відтак, подані ФОП Міркевичем Ю. М. додаткові пояснення залишаються без розгляду.

23. Райдержадміністрація у відзиві на касаційну скаргу заперечує проти її задоволення та звертає увагу на припинення договірних правовідносин між сторонами відповідно до приписів чинного законодавства.

24. Відповідач-2 у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій - без змін, наполягаючи на законності та обґрунтованості судових рішень.

Позиція Верховного Суду

25. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

26. Тобто відповідно до положень згаданої норми касаційний перегляд з указаних підстав може відбутися за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

27. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який було сформульовано у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема і пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

28. При цьому з-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

29. Подібність правовідносин суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

30. Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення (див. зокрема, підхід в частині оцінювання спірних правовідносин на предмет подібності, який застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19).

31. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

32. Проаналізувавши наведені скаржником підстави касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, судова колегія виходить з такого.

33. У справі № 904/857/22, на яку посилається скаржник, розглядався позов про визнання недійсними результатів аукціону з передачі в оренду нерухомого майна. Верховний Суд погодився із твердженнями позивача, що його права як учасника електронного аукціону були порушені, оскільки останній був одним з учасників оскаржуваного аукціону, а під час проведення електронних торгів мали місце порушення чинного законодавства з огляду на те, що документи іншого учасника, якого було визначено переможцем аукціону, не відповідають особливостям проведення аукціону, визначеним у Порядку.

34. Натомість, у справі, яка переглядається, відповідно до встановлених господарськими судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, Позивач не є учасником аукціону або особою, яку неправомірно не допустили до участі в аукціоні.

35. Таким чином правовідносини у справі № 904/857/22 та справі, яка розглядається, є істотно відмінні за фактично-доказовою базою - встановленими судами обставинами справи і зібраними та дослідженими в них доказами, що вказує на неподібність правовідносин у наведеній до порівняння постанові Верховного Суду з правовідносинами у справі, яка розглядається, насамперед за змістовим критерієм.

36. У справі № 916/2381/22, на яку також посилається скаржник, спірні правовідносини стосувались усунення перешкод у користуванні майном. Задовольняючи позов, суд касаційної інстанції врахував конкретні обставини цієї справи та зазначив, що процедура укладення договору оренди за загальним правилом потребує укладення трьохстороннього договору оренди та одночасного підписання до нього акта приймання-передачі майна, а саме між переможцем аукціону, його організатором та балансоутримувачем. Поряд з цим, за висновком суду касаційної інстанції, відсутність підпису балансоутримувача на договорі оренди, що за обставинами цієї справи очевидно є наслідком ухилення останнього від підписання договору, жодним чином не впливає на чинність та правомірність відповідного правочину, не змінює і не припиняє правовідносин оренди, які виникли між сторонами цих правовідносин. Також суд касаційної інстанції з огляду на презумпцію правомірності договору оренди, визнав безпідставними і такими, що не мають жодного правового значення посилання відповідача на недотримання третьою особою процедури включення спірного майна до переліку об`єктів, щодо яких прийнято рішення про передачу в оренду на аукціоні, тобто тієї процедури, яка передує проведенню аукціону з продажу права оренди спірного майна.

37. У справі № 910/5798/17 розглядався позов про визнання незаконним та скасування рішення про відміну торгів та визнання укладеним з дня набрання законної сили рішенням договору закупівлі на умовах, визначених результатами процедури закупівлі та тендерною документацією. Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що спірне рішення не відповідає вимогам Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, статті 31 зазначеного Закону та у зв`язку з цим останній у відповідності з умовами Закону України "Про публічні закупівлі" зобов`язаний укласти з підрядником відповідний договір, від укладення якого ухиляється.

38. Отже, у справі, що розглядається, і у справах № 916/2381/22 та № 910/5798/17, на які послається скаржник в обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень, правовідносини відрізняються як за змістом заявлених позовних вимог, підставами та предметом позову, так і встановленими судами обставинами справи, що виключає подібність таких правовідносин.

39. Відносно тверджень скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 06.02.2024 у справі № 918/88/23 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 9901/172/20, від 01.07.2021 у справі № 9901/381/20, від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18, від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14, від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц, які згадуються у зацитованій скаржником частині постанови від 06.02.2024, Суд зазначає, що фактично заявник у касаційній скарзі лише цитує загальні висновки Верховного Суду та не обґрунтовує і не конкретизує, в чому полягає невідповідність висновків судів попередніх інстанцій висновкам Верховного Суду. Відповідні посилання скаржника носять суто декларативний характер і також не свідчать про неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права у справі, в якій подано касаційну скаргу.

40. Крім того, процитовані скаржником в касаційній скарзі правові висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 щодо способів судового захисту, є загальними вимогами законодавства, певним алгоритмом дій суду та мають бути дотримані судами при розгляді будь-якого судового спору. Однак у наведені справі, яка переглядалась Верховним Судом, ці норми та принципи застосовані з урахуванням конкретних обставин справи та поданих сторонами доказів в межах конкретного предмета доказування, тому відповідні посилання скаржника не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, а зміст зазначеної скаржником постанови не свідчить про застосування судами попередніх інстанцій у справі, що розглядається, норм права без урахування висновків, викладених у зазначеній постанові.

41. Окрім цього, безвідносно до викладеного вище в цій ухвалі детального аналізу неподібності правовідносин у цій справі і справах, на постанови в яких посилається скаржник, колегія суддів зазначає, що скаржник не наводить висновків Верховного Суду, яким би суперечили мотиви оскаржуваних судових рішень (пункти 14-15 цієї ухвали, суди не аналізували законність проведення аукціону, оскільки дійшли до висновку про відсутність порушеного права Позивача).

42. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до спонукання Суду здійснити переоцінку поданих сторонами доказів і встановлення нових обставин справи, що, відповідно до норм статті 300 ГПК України, виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

43. Отже, посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у вищезазначених постановах суду касаційної інстанції, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи.

44. За таких обставин доводи заявника про наявність передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підстав для подання касаційної скарги є необґрунтованими.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

45. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

46. З огляду на те, що доводи касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, не підтвердилися, касаційне провадження у цій справі необхідно закрити.

Судові витрати

47. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника та не підлягає поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 234, 235, 296 ГПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Міркевича Юрія Матвійовича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 і рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2024 у справі № 910/4605/24.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил