ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/331/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу без повідомлення учасників

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВМ-ТРЕЙД"

до Державного підприємства "Грозинське"

про стягнення 1084462,12 грн .

Зміст позовних вимог та заперечень.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 1084462,12 грн. інфляційних за невиконання грошового зобов`язання з повернення коштів, у зв`язку з невиконанням умов Договорів поставки зерна майбутнього врожаю №21-06/22-П від 21.06.22, №22-06/22-П від 21.06.22, №23-06/22-П від 23.06.22, №25-06/22-П від 27.06.22.

Рух справи.

13.03.2025 до суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою від 18.03.25 суд відкрив провадження у справі №906/331/25 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Відповідач отримав вказану ухвалу через Електронний кабінет у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Встановлені судом обставини.

21 червня 2022 року між сторонами укладено Договір поставки зерна майбутнього врожаю № 21-06/22-П (а.с.12), за яким відповідач зобов`язався поставити позивачу сільськогосподарську продукцію до 01 вересня 2022 року на умовах попередньої оплати в розмірі 2 100 000,00 грн.

Позивач здійснив попередню оплату в розмірі що 2 000 130,00 грн., підтверджується платіжними інструкціями (а.с.17-19), та Актом звірки розрахунків (а.с.22).

На виконання умов договору, постачальник поставив Товар частково на суму 738 780,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 156 від 07.09.2022 та актом приймання-передачі товару № 1 від 07.09.2022 (а.с.20,21).

Позивач зазначає, що відповідач не виконав зобов`язання по поставці товару на суму 1 261 350,00 грн. (280=1261350).

21 червня 2022 року між сторонами укладено Договір № 22-06/22-П поставки зерна майбутнього врожаю (а.с.23), за яким відповідач зобов`язався поставити позивачу сільськогосподарську продукцію до 30 листопада 2022 року на умовах попередньої оплати в розмірі 1260 000,00 грн.

Позивач здійснив попередню оплату в розмірі 2000379,44 грн., що підтверджується платіжними інструкціями (а.с.28-33) та Актом звірки розрахунків (а.с.36).

На виконання умов договору відповідач поставив Товар частково на суму 767781,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 82 від 26.08.2022 та актом приймання-передачі товару № 1 від 26.08.2022 (а.с.34,35).

Позивач зазначає, що відповідач не виконав зобов`язання по поставці товару на суму 1232598,44 грн. (2000379,44-767781=1232598,44).

23 червня 2022 року між сторонами укладено Договір № 23-06/22-П поставки зерна майбутнього врожаю (а.с.37), за яким відповідач зобов`язався поставити позивачу сільськогосподарську продукцію до 01 вересня 2022 року на умовах попередньої оплати в розмірі 2016 000,00 грн.

Позивач здійснив попередню оплату в розмірі 2 000 016,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями (а.с.42,53) та Актом звірки розрахунків (а.с.45).

На виконання умов договору відповідач поставив товар частково на суму 515692,80 грн., що підтверджується видатковою накладною № 240 від 14.12.2022 та актом приймання-передачі товару № 1 від 14.12.2022 (а.с.43,44).

Позивач зазначає, що відповідач не виконав зобов`язання по поставці товару на суму 1484323,20 грн. (292,80=1484323,20).

27 червня 2022 року між сторонами укладено Договір № 25-06/22-П поставки зерна майбутнього врожаю (а.с.46), за яким відповідач зобов`язався поставити позивачу сільськогосподарську продукцію до 01 вересня 2022 року на умовах попередньої оплати в розмірі 2000016,00 грн.

Позивач здійснив попередню оплату в розмірі 2 000 0,16 грн., що підтверджується платіжними інструкціями на загальну суму 2000016,00 грн. (а.с.51,52), та Актом звірки розрахунків (а.с.54).

Позивач зазначає, що відповідач Товар не поставив, тобто не виконав зобов`язання по поставці товару на суму 2000016,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача із листом-вимогою від 13.01.2023 щодо повернення суми надлишково сплаченої попередньої оплати за Товар (а.с.55), а саме: за Договором № 21-06/22-П - 1 261 350,00 грн; за Договором № 22-06/22-П - 1 232 598,44 грн; за Договором № 23-06/22-П - 1 484 323,20 грн; за Договором № 25-06/22-П - 2 000 016,00 грн.

У відповідь на зазначений лист-вимогу листом від 31.01.2023 Відповідач повідомив, що його рахунки арештовані державним виконавцем, що не дає можливість повернути кошти (а.с.57).

У зв`язку з неповерненням попередньої оплати позивач нарахував на суму боргу 1084462,12 грн. інфляційних, які просить стягнути з відповідача на підставі статті 625 ЦК України.

Висновки суду та норми права.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Зміст цієї норми свідчить про те, що: інфляційні нарахування є невід`ємною частиною простроченого грошового зобов`язання; законодавство не містить такого терміну як "інфляційні", закон вказує на "борг з урахуванням індексу інфляції", тобто "інфляційні" це є невід`ємна частина боргу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року по справі №910/4590/19 зробила такий висновок: "43. Водночас інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою."

З викладеного господарський суд робить висновок, що не може бути судом задоволена вимога про стягнення інфляційних без вимоги про стягнення основного боргу та/або без існування судового рішення про стягнення основного боргу.

В противному випадку в майбутньому може скластися ситуація коли буде існувати судове рішення про стягнення інфляційних і одночасно буде існувати судове рішення про відмову в стягненні основного боргу (наприклад за позовною давністю). Як наслідок буде мати місце порушення законодавчого визначення єдності інфляційних та основного боргу.

Враховуючи викладене позов задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 236,237,238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.05.25

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

- сторонам до ЕК