ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р. Справа № 924/238/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" м.Хмельницький

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України АДРЕСА_1

про стягнення 83616,32 грн

Представники сторін:

позивач: Жовнірчук Б.О.

відповідач: Демиденко А.Г.

В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області 14.03.2025 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення 83616,32 грн, з яких 71090,77 грн заборгованість за спожиту електричну енергію, 1188,01 грн 3% річних та 11337,54 грн інфляційні втрати. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 01.10.2024 відповідач приєднався до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом підписання заяви-приєднання, на умовах комерційної пропозиції 1Б/1, яка є додатком 4 до договору. За результатами перевірки обсягів споживання електричної енергії по договору №22101104 відповідачем за період з 01.10.2024 по 31.12.2024 використано 115 527 кВт*год, а саме: в жовтні 2024 року - 52 432 кВт*год на суму 521 521,18 грн; в листопаді 2024 року - 54 637 кВт*год на суму 535 672,30 грн; в грудні 2024 року - 8 458 кВт*год на суму 86 445,56 грн. Факт споживання електричної енергії підтверджується листом АТ "Хмельницькобленерго" №4-1522-031202/25 від 28.02.2025. Також виконання договору підтверджується рахунками - фактурами, які є документальними актами виконання постачальником та використання споживачем фактично спожитої електричної енергії. Відповідач своїх зобов`язань з оплати поставленої електричної енергії не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 71 090,77 грн. Позивач звертає увагу, що відповідно до додатку 4 до договору №22101104 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, ліміт фінансових можливостей споживача складав 1 072 548,27 грн, ліміт обсягів споживання - 107 255 кВт*год. Понадлімітне споживання електричної енергії у межах укладеного договору та строку його дії склало 1 143 639,04 грн. Однак, відповідач сплатив лише 1 072 548,27 грн за поставлену електричну енергію. Разом з тим, електрична енергія споживається в момент її отримання, а тому не може бути повернута. Після споживання електричної енергії по завершенню фінансово-грошового ліміту у сумі 1 072 548,27 грн, відповідач не вчинив жодних дій по припиненню як споживання електричної енергії, так і договору, та у подальшому продовжив споживання електричної енергії на умовах укладеного договору. Отже, враховуючи що відповідач продовжував отримувати електричну енергію від ТОВ "Хмельницькенергозбут" після закінчення ліміту грошових коштів, тобто без достатньої правової підстави, спожита спірна електрична енергія не може бути повернутою споживачем постачальнику в натурі, а відтак підлягає відшкодуванню її вартість на підставі ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України, у розмірі 71 090,77 грн. За несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті за спожиту електричну енергію, відповідачу на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 11 337,54 грн - інфляційних втрат, 1 188,01 грн - 3% річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2025, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою суду від 19.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/238/25 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та наявних у нього доказів до 04 квітня 2025 року включно та призначено судове засідання на 12:20 год. 09 квітня 2025 року.

До суду 03.04.2025 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Вказує, що загальний обсяг за послуги надані позивачем відповідачу з постачання електричної енергії за період жовтень-грудень 2024 року склав 107255 кВт*год. Постачання визначеної у договорі електричної енергії здійснювалося на 2 об`єкти відповідача. Загальна сума за спожиті відповідачем послуги з постачання електричної енергії складає 1143 639,04 грн. Відповідач звертає увагу, що він належним чином, виконуючи зобов`язання взяті за договором постачання електричної енергії, здійснював замовлення коштів у розпорядників коштів вищого рівня. Зокрема, неодноразово звертався з телеграмами до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою недопущення заборгованості та збільшення кошторисних призначень на оплату послуг з постачання електричної енергії. Відтак, відповідачем було дотримано встановлених ст. 3 ЦК України загальних засад цивільного та господарського законодавства, зокрема принципів добросовісності, розумності, справедливості. Вказує, що відповідно до платіжних інструкцій № 3252 від 04.12.2024 відповідачем було здійснено оплату за спожиту електричну енергію згідно показань лічильників за жовтень місяць у розмірі 935501,03 грн. Надалі 10.12.2024 згідно платіжної інструкції № 3415 відповідачем, у зв`язку з дофінансуванням, було здійснено оплату послуг на 137 043,17 грн. Також 25.10.2024 телеграмою № 1876 відповідач здійснив подання на дозамовлення додаткових кошторисних призначень з метою повної оплати боргу за спожиту електричну енергію. Отже, зобов`язання щодо оплати вартості спожитих послуг з постачання електричної енергії виконувалися відповідачем добросовісно, а затримка оплати боргу у розмірі 71090,77 грн у грудні сталася через закриття бюджетних асигнувань та затримку під час виділення зазначених коштів розпорядником вищого рівня. Відтак, у даних спірних правовідносинах відсутня така складова господарсько - правової відповідальності як вина відповідача. З огляду на вказане, відповідач звертає увагу суду на можливість зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Позивач у відповіді на відзив від 04.04.2025 вказує, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати фактично спожитої електричної енергії. Звертає увагу на судову практику з питання нарахування 3% річних та інфляційних втрат, що відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі №922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Згідно з ухвалою від 09.04.2025 суд відклав розгляд справи № 924/238/25 в судовому засіданні на 11:00 год. 30 квітня 2025 року та встановив відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 18 квітня 2025 року включно.

У зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у м. Хмельницькому 30 квітня 2025 року в час, на який було призначено розгляд справи, судове засідання не відбулось. У зв`язку із вказаним, ухвалою суду від 30.04.25 призначено судове засідання у справі №924/238/25 на 10:30 год. 14 травня 2025 року.

Представник позивача в судовому засіданні 14.05.2024 підтримала позовні вимоги з підстав, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.05.2024 заперечив проти позову з підстав, що викладені у відзиві на позов.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" (далі - постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - споживач) 01.10.2024 укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №22101104 (далі - договір), який згідно з п. 1.1 є публічним договором приєднання, що встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 631, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою - приєднання, яка є додатком 1 до цього договору (п. 1.1 договору).

За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 договору).

Відповідно до 3.3 договору постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь - якої іншої оплати за спожиту електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 4 до цього договору.

Датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві - приєднанні (п. 3.4 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 4 до цього договору.

За умовами п. 5.2 договору спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни на електричну енергію.

Пунктом 5.8 договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем (п. 5.10 договору).

Відповідно до підп. 1 п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

В свою чергу, постачальник має право отримувати від споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього договору (підп. 1 п. 7.1 договору).

У п. 13.1 договору зазначено, що цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві - приєднанні.

Додатком №1 до договору сторони оформили заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу №22101104 від 01.10.24, згідно з якою керуючись статтями 631, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, та ознайомившись з умовами договору про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір) на сайті ТОВ "Хмельницькенергозбут" (постачальник) в мережі інтернет за адресою: https://energo.km.ua/ відповідач приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника №1Б/1. Початок постачання з 01.10.2024.

У заявці зазначено, що погодившись з цією заявою-приєднанням (акцептувавши її), споживач засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до умов договору в повному обсязі. З моменту підписання цієї заяви-приєднання споживач та постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинними законодавством України.

Додатком №3 до договору оформлено заявку на постачання електричної енергії споживачу, відповідно до якої у жовтні-грудні 2024 року передбачалось постачання електричної енергії в обсязі 107,255 кВт*год.

Також в матеріалах справи міститься комерційна пропозиція №1Б/1, що є додатком № 4 до договору, в якій сторони погодили обсяг постачання - 107255 кВт*год, вартість - 1072548,27 грн з ПДВ.

Згідно з комерційною пропозицією №1Б/1, у розділі "Ціна" зазначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Розрахунок ціни універсальної послуги за 1 кВт*год здійснюється постачальником у відповідності до Порядку формування цін на універсальні послуги, затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 року №1177 (зі змінами). При зміні Регулятором тарифів/складових ціни на електричну енергію постачальника універсальних послуг, постачальник застосовує при розрахунках нові тарифи/ціни з дати введення їх в дію Регулятором. Інформація щодо розмірів та порядку застосування тарифів/цін постачальника універсальних послуг розміщуються на сайті Регулятора: www.nerc.gov.ua та на сайті постачальника https://energo.km.ua. Розрахунок вартості електричної енергії у розрахунковому періоді здійснюється шляхам множення обсягу електричної енергії спожитої в розрахунковому періоді на ціну універсальної послуги за 1 кВт*год (далі - Цпуп) відповідного ОСР або ОСП.

Відповідно до розділу "Спосіб оплати" вказаної комерційної пропозиції, оплата здійснюється споживачем за фактично спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію згідно з даними комерційного обліку не пізніше 10 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.

Умовами розділу "Заявлений обсяг купівлі електричної енергії" передбачено, що споживач до початку розрахункового періоду обов`язково надає постачальнику заявку на постачання електричної енергії споживачу (додаток №3 до договору), загальна кількість кВт*год в заявці на постачання електричної енергії споживачу має дорівнювати обсягу (кВт*год) в розділі "Ціна" даної комерційної пропозиції.

Згідно з умовами, визначеними у розділі "Термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та термін його оплати" комерційної пропозиції, рахунок за фактично спожиту електричну енергію надається не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач самостійно отримує рахунок на оплату за електричну енергію через особистий кабінет на сайті постачальника. У разі необхідності, рахунок в паперовому вигляді споживач може отримати у постачальника, звернувшись в центр обслуговування клієнтів. Адреси центрів обслуговування клієнтів https://energo.km.ua/page/servisni-tsentri. Якщо рахунок за фактично спожиту електричну енергію не був отриманий споживачем ні засобами електронного зв`язку (чи через електронний кабінет), ні в паперовому вигляді у постачальника до 5 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим, він вважається отриманим споживачем 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, споживач вважається з рахунком ознайомленим. Відсутність фінансування не звільняє споживача від обов`язку100% оплати за фактично спожиту протягом дії договору електричну енергію та/або пеню, інфляційне нарахування, 3% річних, що нараховані в зв`язку з порушенням споживачем умов договору та цієї комерційної пропозиції в частині оплати за спожиту електричну енергію.

Позивач долучив до матеріалів справи рахунки-фактури №22101104 за фактично спожиту електричну енергію, а саме: за жовтень 2024 року в обсязі 52432 кВт*год на суму 521 521, 18 грн з ПДВ, за листопад 2024 року в обсязі 54637 кВт*год на суму 535 672,30 грн з ПДВ, за грудень 2024 року в обсязі 8458 кВт*год на суму 86 445,56 грн.

Між сторонами були складені та підписані акти прийняття - передавання електричної енергії.

Обсяг споживання відповідачем електричної енергії підтверджується також листом АТ "Хмельницькобленерго" від 28.05.2025, відповідно до якого Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України за період з 01.01.2022 по 31.12.2024 використано 894878 кВт*год, в тому числі за жовтень 2024 року - 52432 кВт*год, за листопад 2024 року - 54637 кВт*год, за грудень 2024 року - 8458 кВт*год. Матеріали справи містять підписаний та скріплений відтисками печаток сторін звіт про покази засобів обліку.

Відповідач за спожиту електроенергію розрахувався частково на суму 1072548,27 грн, сплативши 05.12.2024 - 935501,03 грн, 11.12.2024 - 137043,17 грн та 14.12.2024 - 4,07 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 3252 від 04.12.2024, № 3415 від 10.12.2024, № 3449 від 13.12.2024 та розрахунком заборгованості по договору.

Згідно з розрахунком заборгованості позивача по договору №22101104 постачання електроенергії здійснено на суму 1143639,04 грн, оплата проведена на суму 1072548,27 грн, заборгованість становить 71090,77 грн.

У зв`язку із несвоєчасною оплатою вартості спожитої електроенергії позивач звертався до відповідача з претензією №2745 від 06.01.2025, в якій просив сплатити заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 485070,62 грн, пеню в розмірі 1961,26 грн пені, 7 622,56 грн 3% річних, та інфляційне збільшення 39510,34грн. Вказана претензія отримана відповідачем 06.01.2025, про що свідчить підпис уповноваженої особи.

Враховуючи, що відповідач не сплатив в повному обсязі наявну заборгованість, позивач звернувся до суду із даним позовом та заявив до стягнення 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідач на підтвердження доводів, викладених у відзиві на позов, долучив до матеріалів справи телеграму №1876, з якою останній звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням збільшити кошторисні призначення по КЕКВ на оплату електроенергії.

Аналізуючи надані докази та пояснення представників сторін, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За приписами ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила) та типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до Правил).

Пунктом 1.1.2 Правил передбачено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг.

Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку (п. 1.2.8 Правил).

Згідно з п. 3.1.1 Правил постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

Постачальник надає універсальні послуги за економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними цінами, що включають, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника універсальних послуг, ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі, оператора системи розподілу та постачальника послуг комерційного обліку відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг (п. 3.3.1 Правил).

Пунктом 3.1.5 Правил передбачено, що електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах та на сайті Регулятора.

Відповідно до п. 3.1.8 Правил договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

За приписами п. 3.2.1 Правил споживач перед укладенням договору про постачання електричної енергії споживачу має ознайомитись з умовами постачання електричної енергії, правами та обов`язками, обрати відповідну комерційну пропозицію та зазначити її у заяві-приєднані до умов договору. Обрана споживачем комерційна пропозиція є додатком до укладеного відповідним електропостачальником та споживачем договору.

У п. 3.2.13 Правил зазначено, що споживач, обравши комерційну пропозицію, надає електропостачальнику заповнену заяву-приєднання разом із необхідними для укладення відповідного договору документами.

Договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку (п. 3.2.14 Правил).

Суд встановив, що між ТОВ "Хмельницькенергозбут" (постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №22101104 від 01.10.2024.

Відповідно до додатку №3 до договору (заявка на постачання електричної енергії споживачу) та додатку № 4 (комерційна пропозиція №1Б/1) сторони погодили здійснювати постачання електричної енергії у жовтні-грудні 2024 року в обсязі 107255 кВт*год. загальною вартістю 1072548,27 грн з ПДВ.

На виконання умов договору позивач в період з жовтня по грудень 2024 року поставив, а відповідач спожив електричну енергію в обсязі 115527 кВт*год на суму 1143639,04 грн, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі електричної енергії, рахунками-фактурами та не заперечується відповідачем.

Таким чином, загальний обсяг та вартість електричної енергії, визначених у договорі №22101104 від 01.10.2024, не охоплювали постачання електричної енергії в обсязі 8272 кВт*год на суму 71090,77 грн.

Отже, у відповідача не виник обов`язок по оплаті електричної енергії на суму 71090,77 грн, саме на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №22101104 від 01.10.2024, який повністю виконаний сторонами, виходячи із його істотних умов.

Разом з тим, стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3)обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18.

Як уже було встановлено судом, постачання позивачем відповідачу електричної енергії у на спірну суму здійснювалось не на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №22101104 від 01.10.2024 чи інших угод.

Таким чином, відповідач отримав від позивача електричну енергію загальною вартістю 71090,77 грн без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 18.06.2020 у справі №915/940/18).

Суд встановив, що позивач звертався до відповідача з претензією №2745 від 06.01.2025 про оплату, у тому числі боргу за спожиту електроенергію на спірну суму. Однак відповідач коштів не сплатив. Доказів на спростування вказаного матеріали справи не містять.

Зважаючи на викладене, враховуючи встановлення судом факту отримання відповідачем спірної електричної енергії, відсутність правової підстави для її отримання та положення ст. 1213 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 71090,77 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України заявив до стягнення інфляційні втрати в розмірі 11337,54 грн, яких 9908,90 грн за листопад 2024 року на суму боргу 521521,18 грн та 1428,64 грн за період січень - лютий 2025 року на суму боргу в розмірі 71090,77 грн та 3% річних в розмірі 1188,01 грн, з яких 854,95 грн за період з 15.11.2024 по 04.12.2024 на суму боргу в розмірі 521521,18 грн та 333,06 грн за період з 15.01.2025 по 12.03.2025 на суму боргу в розмірі 71090,77 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проаналізувавши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат в частині, нарахованій позивачем в зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №22101104 від 01.10.2024, а саме на суму заборгованості в розмірі 521521,18 грн, суд дійшов висновку, що такий розрахунок є арифметично вірним та обґрунтованим.

З приводу нарахування 3% річних та інфляційних втрат на кошти, що були збережені відповідачем без достатньої правової підстави в розмірі 71 090,77 грн, суд зазначає наступне.

Правова позиція щодо застосування приписів ст. 625 ЦК України внаслідок прострочення грошового зобов`язання за частиною 1 ст. 1212 ЦК України викладена у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15, в якій зроблений висновок, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. У постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 Велика Палата Верховного Суду погодилась з цим висновком, зазначивши, що у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд приймає до уваги, що позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за спожиту електроенергію. Вказана вимога отримана відповідачем 06.01.2025, що підтверджується відміткою уповноваженої особи про отримання претензії. Отже, відповідач зобов`язаний був повернути кошти (відшкодувати вартість отриманої електроенергії) в розмірі 71090,77 грн у строк по 13.01.2025 включно (7 днів від дня пред`явлення вимоги).

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлені судом строки виконання відповідачем зобов`язань з повернення безпідставно отриманого майна шляхом відшкодування вартості отриманої електричної енергії, суд перевірив розрахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат та встановив правомірність та правильність останнього.

Щодо доводів відповідача про відсутність його вини у невиконанні зобов`язань, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.2005) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності.

Отже, відсутність бюджетних коштів не може вважатись обґрунтованою підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог.

Також суд не вбачає підстав для зменшення 3% річних з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз ст. 625 ЦК України вказує на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2020 у справі №912/855/19).

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 дійшла висновку, що суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. При цьому таке зменшення можливе лише з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності.

У даній справі суд не встановив виняткових обставин для зменшення 3% річних. Також приймається до уваги, що розмір заявлених позивачем до стягнення 3% річних є незначним в порівнянні із розміром основного боргу. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для їх зменшення.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача 71090,77 грн за спожиту електричну енергію, 1188,01 грн 3% річних, 11337,54 грн інфляційних втрат.

Згідно з ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, в зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" м.Хмельницький до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України АДРЕСА_1 про стягнення 83616,32 грн задовольнити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" (м.Хмельницький, вул. Свободи, буд. 57/2, код 42035266) 71090,77 грн (сімдесят одну тисячу дев`яносто гривень 77 коп.) за спожиту електричну енергію, 1188,01 грн (одну тисячу сто вісімдесят вісім гривень 01 коп.) 3% річних, 11337,54 грн (одинадцять тисяч триста тридцять сім гривень 54 коп.) інфляційних втрат, 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 19.05.2025.

Суддя Л.О. Субботіна

Рішення направляється сторонам до електронних кабінетів.