ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/800/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" (18029, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Панченка Олексія, буд. 15, кв. 512);
до Товариства з обмеженою відповідальністю «С. А. Т. Слобода» (61124, м. Харків, вул. Хуторянська, б. 32),
про стягнення коштів у розмірі 499 794, 53 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат", м. Черкаси, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «С. А. Т. Слобода», м. Харків, про стягнення заборгованості у розмірі 499 794, 53 грн за договором поставки № 30/09-2024 від 30.09.2024. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 17.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/800/25. Розгляд справи № 922/800/25 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу у строк, протягом п`ятнадцяти днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження, надати суду відзив на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ГПК України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство.

Відповідач правом на участь у розгляді даного спору не скористався, відзив на позов не надав, заборгованість не спростував. Про розгляд даного спору Господарським судом Харківської області повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання 21.03.2025 відповідачем ухвали суду про відкриття провадження у справі № 922/800/25 від 17.03.2025.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Так, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2025, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідно до ст. 252 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

30 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" (постачальник, позивач) в особі директора Іванченка Олексія Леонідовича та Товариством з обмеженою відповідальністю «С.А.Т. Слобода» в особі директора Тімофеєвої Ганни Анатоліївни (покупець, відповідач) укладено договір поставки № 30/09-2024 (договір).

Відповідно до п. 2.1. постачальник, на умовах, передбачених даним договором, зобов`язується передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити переданий товар за цінами, обумовленими сторонами у видатковій накладній. Товар постачається партіями.

Згідно до п. 3.1. договору асортимент та кількість кожної партії товару визначається у видатковій накладній.

Відповідно до умов п. 4.4. договору перехід права власності на товар відбувається після передачі партії товару на складі покупця та підписання представником покупця відповідної видаткової та товаро-транспортної накладних в пункті поставки товару.

Згідно до п. 5.2. договору оплата кожної отриманої покупцем партії товару здійснюється ним в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів покупцем на розрахунковий рахунок постачальника не пізніше 2 (двох) календарних днів з моменту отримання товару, якщо інше додатково не погоджено сторонами. Сума даного договору складає суму всіх видаткових накладних за якими покупець отримає товар протягом дії даного договору. При цьому, в будь-якому разі, вартість поставленого, але не оплаченого покупцем товару (ліміт) не повинна перевищувати 100 000 грн (сто тисяч) гривень 00 копійок. При перевищенні ліміту вказаного в даному пункті постачальник має право призупинити подальшу поставку товару/партії товару до моменту повної оплати покупцем суми заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до 5.3. договору у випадку, якщо покупець буде здійснювати систематичне порушення умов договору щодо платіжної дисципліни, а саме тричі допустить порушення терміну оплати, зазначеного у п. 5.2. договору, тобто допустить прострочення виконання свого грошового зобов`язання на 1 (один) і більше календарних днів, постачальник має право в односторонньому порядку змінити ціну товару на наступні поставки шляхом її підвищення на 2 відсотки.

На виконання наведених умов договору постачальник здійснив передачу товару покупцю, згідно:

1. видаткової накладної № 17656 від 07 жовтня 2024 року на суму 275 726, 44 грн у т.ч. ПДВ; товарно-транспортна накладна № 17656 від 07 жовтня 2024 року;

2. видаткова накладна № 17693 від 07 жовтня 2024 року, на суму з ПДВ 420 480, 00 грн; товарно-транспортна накладна № 17693 від 07 жовтня 2024 року;

Всього постачальником було поставлено покупцю товару на загальну суму з ПДВ 696 206, 44 грн.

Первинні документи, оформлені в рамках договору поставки № 19/02-2024 не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 185, 187, 188, 198, 201 ПК України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Але всупереч умов договору, відповідач здійснив оплату за поставлений товар частково, а саме: відповідно до платіжної інструкції № 637005382.1 від 27.11.24 на суму 70 000, 00 грн; відповідно до платіжної інструкції № 637005446.1 від 03.01.2025 на суму 186 211, 80 грн; відповідно до платіжної інструкції № 637005345.1 від 30.10.2024 на суму 40 000, 00 грн.

Таким чином, за Товариство з обмеженою відповідальністю «С.А.Т. Слобода» обліковується заборгованість за договором № 30/09-2024 у сумі 399 994, 64 грн.

Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення позивача з даним позовом до Господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд керується наступним.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

У відповідності до ч. 1, 5, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Ст. 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом, постачальник належним чином виконав своє зобов`язання за договором № 30/09-24 та поставив відповідачу товар на загальну суму 696 206, 44 грн, що підтверджується видатковою накладною № 17656 від 07 жовтня 2024 року на суму 275 726, 44 грн у т.ч. ПДВ та видатковою накладною № 17693 від 07 жовтня 2024 року, на суму з ПДВ 420 480, 00 грн.

Натомість, відповідач, в порушення умов укладеного між сторонами договору, розрахунок за поставлений товар здійснив частково та має заборгованість за договором поставки у розмірі 399 994, 64 грн.

Відповідачем доказів, які б спростували викладене у позові, суду не надано. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати заборгованості за договором від 30.09.2024 у розмірі 399 994, 64 грн у добровільному порядку.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати суму боргу за договором поставки від 30.09.2024 в сумі 399 994, 64 грн, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача суми основної заборгованості за договором поставки № 30/09-24 належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо заявлених позивачем до стягнення пені у розмірі 55 568, 44 грн, відсотків річних 6 224, 98 грн, інфляційних втрат 38 006, 47 грн, суд керується наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Відповідно до ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як передбачено п. 7.1. договору поставки, якщо покупець у термін, зазначений у п. 5.2. договору, не оплатив або оплатив не в повному обсязі отриманий товар, він зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від вартості простроченої суми за кожен календарний день прострочення платежу.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В ч. 2 ст. 343 ГК України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки від 30.09.2024, позивач нарахував відповідачеві пеню, яка, станом на 24.02.2025, складає 55 568, 44 грн.

Заперечень щодо заявленої до стягнення суми пені у розмірі 55 568, 44 грн або контррозрахунку штрафних санкцій відповідачем суду надано не було.

Таким чином, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, суд зазначає, що наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобов`язань по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність нарахування позивачем пені в розмірі 55 568, 44 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Контррозрахунку заявлених позивачем до стягнення сум 3 % річних та інфляційних втрат, відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, перевіривши розрахунок позивача, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 6 224, 98 грн, інфляційних втрат у розмірі 38 006, 47 грн, нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, підлягають задоволенню, як правомірні та обґрунтовані.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Черкаський м`ясокомбінат», є доведеними, обґрунтованими, не спростованими відповідачем, а, отже, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 4, 20, 29, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 237, 238, 241, 252, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «С.А.Т. Слобода» (61038, м. Харків, вул. Глобинська, б. 8; поштова адреса: 61124, м. Харків, вул. Хуторянська, б. 32; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаський м`ясокомбінат» (18029, м. Черкаси, вул. Панченка Олексія, б. 15, кв. 512; ) заборгованість у сумі 499 794, 53 грн (з яких: 399 994, 64 грн - сума боргу; 55 568, 44 грн - пеня; 6 224, 98 грн - 3 % річних; інфляційні втрати 38 006, 47 грн), а також судовий збір у розмірі 5 997, 54 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі з сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою http://court.gov.ua/.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкаський м`ясокомбінат» (18029, м. Черкаси, вул. Панченка Олексія, б. 15, кв. 512; );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «С.А.Т. Слобода» (61038, м. Харків, вул. Глобинська, б. 8; поштова адреса: 61124, м. Харків, вул. Хуторянська, б. 32; ).

Повне рішення складено 20.05.2025.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/800/25