13.05.2025Справа №910/8931/24
За розглядом заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізничні Експрес-Перевезення", м. Миколаїв
про ухвалення додаткового рішення
у справі
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізничні Експрес-Перевезення", м. Миколаїв
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ватажна локомотивна компанія", м. Київ
про стягнення 714 473,39 грн,
Суддя Морозов С.М.
За участю представників сторін:
від позивача (заявника): Калініченко Б.І. (адвокат за ордером серія АІ№1774162 від 18.12.2024);
від відповідача: Дячук А.В. (адвокат за ордером серія АА№1577395 від 13.05.2025).
18.07.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Залізничні Експрес-Перевезення" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська ватажна локомотивна компанія" (відповідач) суму безпідставно отриманого доходу за використання тепловозу в розмірі 415 387,18 грн, суму компенсації за використане пальне в розмірі 83 259,00 грн, суму 3% річних в розмірі 37 705,84 грн та суми інфляційних витрат в розмірі 178 121,37 грн, у зв`язку з безпідставним отриманням відповідачем доходів від майна, яке належить позивачу.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 року у справі №910/8931/24 позов задоволено частково та Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна локомотивна компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізничні Експрес-Перевезення" суму коштів в розмірі 498 646,18 грн, суму інфляційних втрат в розмірі 11 685,67 грн, суму 3% річних в розмірі 2 008,84 грн та суму судового збору в розмірі 7 685,11 грн.

21.04.2025 року від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №910/8931/24, у поданій заяві заявник просять суд стягнути із відповідача 114 408,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката, понесених позивачем в процесі розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2024 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізничні Експрес-Перевезення" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/8931/24 призначено на 13.05.2025.

08.05.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Дослідивши в судовому засіданні 13.05.2025 матеріали справи, подану заяву, клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвокат, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, у зв`язку з наступним.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Зі змісту пункту 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

Разом з тим, аналіз наведених норм частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також норм статті 129 цього кодексу, дає підстави для висновку що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вплив результата її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Так, 07.06.2024 між Адвокатом Калініченко Б.І. (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Залізничні Експрес-Перевезення» (позивач, клієнт) було укладено договір по надання правової (правничої) допомоги (договір).

Згідно з п. 1.1 договору, адвокат бере на себе зобов`язання за плату (гонорар) в порядку та на умовах, визначених цим договором забезпечити представництво інтересів клієнта в суді щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Вантажна Локомотивна Компанія» () безпідставного отриманого майна (майна, набутого без достатньої правової підстави) та/або заборгованості, а клієнт зобов`язується оплатити надані послуги адвоката на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.2 договору, за правову допомогу, передбачену пунктом 1.1. цього договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 114 408, 00 грн. обов`язок щодо виплати винагороди (гонорару) визначеного п. 4.1 договору, виникає у клієнта протягом 60-ти днів з дня отримання повного тексту рішення суду першої інстанції.ж

Пунктом 4.4 договору визначено, днем приймання послуг з правової допомоги, є день підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

18.04.2025 між адвокатом та позивачем було підписано акт надання послуг №202208 (акт) на загальну суму 114 408, 00 грн.

З опису наданих послуг від 08.04.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги б/н від 07.06.2024 вбачається, що адвокат було надано наступні послуги: попередній аналіз наданих клієнтом документів щодо правовідносин між ТОВ «ЗЕП» та ТОВ «УВЛК» (2 години); складення та направлення адвокатських запитів до ГУ ДПС у м. Києві та ДП МТП «Південний» щодо витребування документів (2 години); складення та подання позовної заяви про стягнення безпідставно отриманого майна (5 годин); аналіз відзиву на позовну заяву (1 година); складення та подання відповіді на відзив (3 години); ознайомлення із матеріалами справи №910/8931/24 (1 година); забезпечення представництва інтересів клієнта під час розгляду справи №910/8931/24 у трьох судових засідання (3 години).

Суд зазначає, що за висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічна правова позиці викладена у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №925/1137/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019р. Верховного Суду по справі №910/4515/18.

Поряд з цим, відповідачем було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до 10 000, 00 грн.

Так, зокрема відповідачем зазначено про те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 114 408, 00 грн істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку; відповідач у відзиві на позовну заяву прямо не заперечував проти всієї суми позову, а не погодився із нарахованими позивачем індексом інфляції збитків, процентів, тощо; загальна сума позовних вимог становила 714 473, 39 грн, тоді як судом визнано необґрунтованим розрахунок позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат в загальному розмірі на 202 132, 70 грн; зі змісту опису не вбачається, що справа є дійсно складною та те, що розмір розмір витрат на правничу допомогу співмірний з ціною позову, що адвокатом дійсно було витрачено достатню кількість часу під час надання послуг, за який слід сплачувати 114 408, 00 грн; на думку відповідача розмір заявлених витрат є неспівмірним з обсягом роботи, виконаної адвокатом.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019 Верховного Суду по справі №910/4515/18.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

У постанові від 16.11.2022 по справі №922/1964/21 Великої Палати Верховного Суду також наголошено, що частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, часткове задоволенні позову а також заперечення відповідача, суд дійшов висновку зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 45 000,00 грн.

За таких обставин суд дійшов до висновку про часткове задовлення заяви позивача та стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 45 000,00 грн.

Керуючись приписами ст. ст. 129, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізничні Експрес-Перевезення" про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна локомотивна компанія" (ідентифікаційний код 41427859, місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Юрія Ілленка, будинок 83, офіс 801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізничні Експрес-Перевезення" (ідентифікаційний код 420098436, місцезнаходження: 54052, м. Миколаїв, просп. Богоявленський, буд. 321, офіс 415) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 45 000, 00 грн (сорок п`ять тисяч гривень 00 копійок).

3. Додаткове рішення набирає законної сили негайно після його оголошення та може бути оскаржене в порядку та строк, передбачені ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

повний текст додаткового рішення підписано 15.05.2025

Суддя Сергій МОРОЗОВ