ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. Справа№ 910/13613/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.;

за участю представників сторін:

від позивача: Пікульська К.В.;

від відповідача: Осадчук Л.П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 (повний текст складено 13.03.2025)

у справі №910/13613/24 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна"

про стягнення 912 031,93 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна"

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення 1 103 787,37 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" про стягнення за договором поставки від 09.11.2022 № УБГ 171/015-22 пені в сумі 447 943,24 грн. та 464 088,69 грн. штрафу, нарахованих за порушення строку поставки товару.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" подано зустрічну позовну заяву, в якій позивач просив: зобов`язати сторони провести звірку взаєморозрахунків по договору №УБГ-171/015-22 шляхом електронного документообігу для з`ясування заборгованості за поставлений товар; стягнути за договором поставки від 09.11.2022 № УБГ 171/015-22 основного боргу в сумі 1046703,04 грн., інфляційні втрати в сумі 49169,63 грн. та три проценти річних у розмірі 7914,70 грн.

Зустрічна позовна вимога обґрунтована простроченням позивачем сплати суми заборгованості за поставлений товар по договору від 09.11.2022 № УБГ 171/015-22.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі №910/13613/24 позовні вимоги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" 447 818 грн 62 коп. пені, 417 679 грн 82 коп. штрафу, а також 10 942 грн 88 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Частково задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції дійшов до висновку, що поставка відповідачем товару на загальну суму 28 160 138,47 грн здійснена з порушенням установленого договором строку, що був визначений до 16.10.2023.

Суд першої інстанції не погодився із здійсненим розрахунком пені, оскільки такий розрахунок здійснено включно з днем фактичної поставки товару, водночас вказав на правомірність нарахування штрафу.

Також суд першої інстанції, враховуючи вартість товару та фактичне виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, фінансовий стан сторін, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, пропорційності та співмірності, суд дійшов висновку зменшити розмір штрафу на 10%, тобто до суми 417 679,82 грн.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції зазначив, що позивач шляхом застосування оперативно-господарських санкцій на підставі пункту 7.11 договору відповідно до повідомлень 305.4-305-2-6330 від 27.08.2024, №305.4-305-2-7133 від 25.09.2024 задовольнив частину нарахованих Товариству з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" штрафних санкцій із суми, що підлягала оплаті за товар за видатковими накладними №7 від 24.07.2024, №13 від 06.09.2024.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі №910/13613/24 та ухвалити нове, яким у позовних вимогах Акціонерного товариства "Укргазвидобування" щодо стягнення штрафних санкцій відмовити, а вимоги зустрічної позовної заяви задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- оскільки договір діяв до 31.12.2023, а тому нарахування штрафних санкцій після закінчення його строку дії є безпідставним;

- у зв`язку із закінченням строку дії договору є безпідставним застосування оперативно-господарської санкції;

- пеня нараховується на грошове зобов`язання, тоді як за умовами договором у відповідача виникло зобов`язання із поставки товару;

- судом не було призначено звірку взаєморозрахунків, без якої неможливо встановити фактичний стан розрахунків за договором.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/13613/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою суду від 24.03.2025 залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі №910/13613/24 та надано строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів доплати судового збору в сумі 10 839, 25 грн.

Ухвалою суду від 08.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 та призначено справу до розгляду на 13.05.2025.

Правові позиції учасників справи

25.04.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог відповідача, просив рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

09.11.2022 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі Філії Бурове управління "Укрбургаз" АТ "Укргазвидобування" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" (постачальник) укладено договір поставки №УБГ 171/015-22, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві запасні частини для обслуговування бурових верстатів ZJ50DBS та ZJ70DBS (далі - Товар), зазначений у специфікації, що є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

У пунктах 3.1, 3.2 договору вказано, що ціна товару вказується в специфікації та становить 61 963 828,99 грн. із ПДВ.

Відповідно до пункту 5.1 договору строк поставки, умови та місце поставки Товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації до цього договору.

Згідно з пунктом 5.2 договору рознарядка Постачальнику може направлятись Покупцем на електронну адресу Постачальника, вказану в розділі XIV даного договору.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що датою прийняття Товару є дата підписання уповноваженими представниками Сторін акту приймання-передачі Товару, форма якого наведена в Додатку № 3 до цього Договору, який є невід`ємною частиною (застосовується, якщо Постачальник є нерезидентом в Україні) або видаткової накладної.

Відповідно до пункту 7.9 договору у разі прострочення Постачальником виконання зобов`язань з поставки Товару, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 5% від вказаної вартості. Сторони домовились, що нарахування пені здійснюється до моменту належного виконання Постачальником порушеного зобов`язання.

Пунктом 7.11 договору передбачено, що при нарахуванні будь-яких штрафних санкцій та/або збитків, передбачених даним Договором Покупець має право направити Постачальнику письмову вимогу про нарахування штрафних санкцій (із розрахунком нарахування штрафних санкцій) та збитків (із наданням документально підтверджуючих документів або копій таких документів про нанесені збитки). У такому випадку Постачальник зобов`язаний перерахувати Покупцю суму нарахованих штрафних санкцій та/або збитків протягом 7 робочих днів з дати направлення відповідної письмової вимоги. Датою направлення вимоги про сплату штрафних санкцій та/або збитків є дата відправлення, зазначена в документах (фіскальний чек, накладна, опис вкладення в цінний лист) підприємства зв`язку, через яке надсилалась така вимога.

При несплаті Постачальником штрафних санкцій та/або збитків протягом строку вказаного у цьому п. 7.11 Договору, Покупець має право застосувати до Постачальника оперативну-господарську санкцію, а саме отримати нараховану суму штрафних санкцій та/або збитків, спричинених невиконанням та/або несвоєчасним виконанням Договору та/або порушенням умов Договору із суми, що підлягає сплаті Постачальнику. Про застосування оперативно-господарської санкції Покупець зобов`язаний письмово повідомити Постачальника. Датою направлення такого повідомлення є дата відправлення, зазначена в документах (фіскальний чек, накладна, опис вкладення цінний лист) підприємства зв`язку, через яке надсилається таке повідомлення.

Згідно з пунктом 10.1 договору останній набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), і діє до 31.12.2023 (включно).

У пункті 3 додатку №1 до договору (Специфікація) погоджено, що товар має бути поставлений протягом 270 календарних днів з дати надання рознарядки з можливістю дострокової поставки.

Із матеріалів справи слідує, що 18.01.2023 на електронну адресу Акціонерним товариством "Укргазвидобування" (покупцем) направлено рознарядку № УБГ158-1 від 18.01.2023, у зв`язку з чим строк поставки товару тривав до 16.10.2023 (270 календарних днів з дати надання рознарядки).

Водночас, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" частину товару на загальну суму 28 160 138,47 грн поставило із простроченням, що підтверджується видатковими накладними: №15 від 27.10.2023, №16 від 13.11.2023, №18 від 14.11.2023, №22 від 25.12.2023, №1 від 11.01.2024, №2 від 16.01.2024, №7 від 24.07.2024, №13 від 06.09.2024 року.

У зв`язку з цим, 30.01.2024 Акціонерним товариством "Укргазвидобування" направлено претензію №305.4-305.2-700 від 29.01.2024 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" штрафних санкцій у розмірі 726 034,45 грн., з яких: 634 920,90 грн. - пені, 91 113,55 грн. - штрафу, за невчасно поставлений товар.

У відповіді від 20.02.2024 №2024- 14/02 на претензію Товариство з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" відмовило в її задоволенні.

Надалі, 04.03.2024 Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" із листом №305.4-305-2-1563 щодо необхідності сплати штрафних санкцій.

03.07.2024 Товариству з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" направлена претензія №305.4-305.2-4872 від 03.07.2024 про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 934 417,50 грн., з яких: 1 470 328,81 грн. - пені, 464 088,69 грн. - штрафу, за невчасно поставлений товар. Дана претензія залишена Товариством з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" без задоволення.

Відтак, 09.08.2024 Акціонерне товариство "Укргазвидобування" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" вимогу № 305.4-305.2-5883 від 08.08.2024 про сплату штрафних санкцій у розмірі 1 962 329,88 грн. за несвоєчасно поставлений товар протягом 7 робочих днів з дати направлення вимоги.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" вимогу № 305.4-305.2-5883 від 08.08.2024 не задовольнило, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" застосувало оперативно-господарську санкцію згідно з п. 7.11 Договору, отримавши нараховану суму штрафних санкцій із суми, що підлягала сплаті, зокрема, за поставлений товар за видатковою накладною №7 від 24.07.2024 на суму 922 074,18 грн.

У подальшому, 27.08.2024 Акціонерне товариство "Укргазвидобування" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" повідомлення №305.4-305-2-6330 від 27.08.2024 про застосування оперативно-господарської санкції - отримання суми нарахованих штрафних санкцій із суми, що підлягала сплаті за товар.

13.09.2024 Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" із вимогою № 305.4-305.2- 6828 від 13.09.2024 оплатити залишок штрафних санкцій за несвоєчасно поставлений товар у розмірі 1 043 994,67 грн. протягом 7 робочих днів з дати направлення вимоги.

Беручи до уваги, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" вимогу № 305.4-305.2-6828 від 13.09.2024 не задовольнило, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" застосувало оперативно-господарську санкцію та отримало нараховану суму штрафних санкцій із суми, що підлягала сплаті за товар у розмірі 124 627,80 грн. за видатковою накладною №13 від 06.09.2024 товар.

У зв`язку з цим, 25.09.2024 Товариству з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" направлено повідомлення №305.4-305-2-7133 від 25.09.2024 про застосування оперативно-господарської санкції у вигляді отримання суми нарахованих штрафних санкцій із суми, що підлягала сплаті за товар.

За наведених обставин Акціонерне товариство "Укргазвидобування" просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" залишок нарахованих штрафних санкцій у сумі 912 031,93 грн., з яких: 447 943,24 грн. - пені, 464 088,69 грн. - штрафу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, поставка Товариством з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" товару на загальну суму 28 160 138,47 грн. за видатковими накладними: №15 від 27.10.2023, №16 від 13.11.2023, №18 від 14.11.2023, №22 від 25.12.2023, №1 від 11.01.2024, №2 від 16.01.2024, №7 від 24.07.2024, №13 від 06.09.2024 здійснено з порушенням установленого договором строку, що був визначений до 16.10.2023.

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 2, 3 статті 549 ЦК України).

Частина перша статті 173 Господарського кодексу України містить визначення господарського зобов`язання, яким визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Тобто, в розумінні статей 173 та 230 Господарського кодексу України, пеня є різновидом господарської санкції за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, суть якого може полягати як в зобов`язанні сплатити гроші (грошове зобов`язання), так і в зобов`язанні виконати роботу, передати майно, надати послугу (негрошове зобов`язання).

Відповідно до п. 7.9 Договору у разі прострочення постачальником виконання зобов`язань з поставки Товару, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 5% від вказаної вартості. Сторони домовились, що нарахування пені здійснюється до моменту належного виконання Постачальником порушеного зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною четвертою статті 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладанні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки невиконання грошового зобов`язання.

Зважаючи на наведене, встановлення в п.7.9 Договору договірної штрафної санкції у вигляді пені за порушення негрошового зобов`язання не суперечить чинному законодавству.

Зазначена правова позиція щодо правомірності застосування штрафної санкції, обчисленої у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення, узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в постановах: від 22.11.2010 у справі № 14/80-09-2056, від 03.12.2013 у справі № 3-35гс13, від 08.02.2017 у справі № 910/29752/15 та Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18 та від 27.04.2023 у справі № 922/2156/22.

А тому доводи в частині неможливості нарахування пені на негрошове зобов`язання колегія суддів відхиляє.

Колегія суддів, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за загальний період прострочення з 17.10.2023 по 06.09.2024, погоджується із судом першої інстанції, що нарахування пені за період із 17.10.2023 до 06.09.2024 за прострочення поставки за видатковою накладною від 06.09.2024 № 13 на суму 124 627,80 грн. здійснено включно з днем фактичної поставки товару.

Водночас, день фактичного виконання зобов`язання не включається в період прострочення виконання. При цьому, сторонами в пункті 7.9 договору також окремо не передбачено включення дня виконання зобов`язання в період нарахування штрафних санкцій.

Отже, за вірно здійсненим арифметичним перерахунком суду першої інстанції розмір пені за прострочення поставки товару за видатковою накладною від 06.09.2024 № 13 на суму 124 627,80 грн. за період із 17.10.2023 до 05.09.2024 складає 40 504,04 грн.

В іншій частині розрахунок пені та штрафу є арифметично правильним.

Приймаючи до уваги те, що Акціонерне товариство "Укргазвидобування" шляхом застосування оперативно-господарських санкцій відповідно до повідомлень 305.4-305-2-6330 від 27.08.2024, №305.4-305-2-7133 від 25.09.2024 задовольнило частину нарахованих штрафних санкцій із суми, що підлягала оплаті за товар, залишок нарахованих штрафних санкцій з урахуванням здійсненого судом арифметичного перерахунку становить 447 818,62 грн пені та 464 088,69 грн штрафу.

Судом першої інстанції правомірно відхилені доводи відповідача про неможливість нарахування штрафних санкцій після закінчення дії договору з наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно зі статтями 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним. Такі висновки зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 у справі №910/9072/17.

Закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17).

У постанові Верховного Суду від 14.02.2023 у справі № 924/471/21 зазначено, що після закінчення строку дії договору сторони все ще мають відповідальність за порушення договірних умов, що мали місце впродовж дії договору. Проте, нарахування пені за період після закінчення строку дії договору можливе тільки у разі, якщо зобов`язання не припинено (продовжує існувати, а кредитор вимагає виконання його обов`язку від боржника, який не виконав свої зобов`язання вчасно під час дії договору) й особа не звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина четверта статті 14 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, поставка відповідачем товару здійснена за видатковими накладними №1 від 11.01.2024, №2 від 16.01.2024, №7 від 24.07.2024, №13 від 06.09.2024 після закінчення строку дії договору. Водночас, відповідну поставку товару відповідач повинен був здійснити до 16.10.2023, тобто у строк дії договору.

Таким чином, оскільки порушення відповідачем договірних умов відбулось впродовж дії договору, закінчення його строку дії не звільняє останнього від відповідальності за неналежне виконання ним обов`язків після закінчення дії договору, у зв`язку з чим судом правомірно вказано на можливість здійснення нарахування штрафних санкцій у даному випадку.

Водночас, у суді першої інстанції відповідач просив суд зменшити розмір штрафу до 50 000 грн.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18 від 21.11.2019 зі справи № 916/553/19).

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 року № 7-рп/2013).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, викладено правову позицію, відповідно до якої за частиною третьою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 Цивільного кодексу України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Приймаючи до уваги загальний розмір штрафу, вартість товару та фактичне виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, фінансовий стан сторін, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, пропорційності та співмірності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість зменшення розміру штрафу на 10%, тобто до суми 417 679,82 грн.

Колегія суддів зазначає, що зменшення розміру штрафу на 10% є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для позивача та відповідача.

Слід також зазначити, що чинним законодавством України не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Тому, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №911/867/19 та 25.02.2020 у справі №904/2542/19).

А тому, з урахуванням зменшення суми штрафу, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 447 818,62 грн. пені та 417 679,82 грн. штрафу.

Стосовно вимог зустрічного позову про стягнення з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" основного боргу в сумі 1 046 703,04 грн., інфляційних втрат у сумі 49 169,63 грн., трьох процентів річних у розмірі 7 914,70 грн. та зобов`язати сторони провести звірку взаєморозрахунків по договору №УБГ-171/015-22 шляхом електронного документообігу для з`ясування заборгованості за поставлений товар, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог зустрічного позову заборгованість у сумі 1 046 703,04 грн. нарахована Товариством з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" за поставлений товар згідно з видатковими накладними №7 від 24.07.2024 на суму 922 074,18 грн. та №13 від 06.09.2024 на суму 124 628,86 грн.

Одночасно, на вказані суми боргу нараховані інфляційні втрати в загальній сумі 49169,63 грн. та три проценти річних у загальному розмірі 7914,70 грн. за період з 25.08.2024 (за видатковою накладною №7 від 24.07.2024) та з 06.10.2024 (за видатковою накладною №13 від 06.09.2024) до 29.11.2024 року.

За змістом частини 1 статті 236 ГК України видами оперативно-господарських санкцій, які сторони можуть передбачати у господарських договорах, є:

1) одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою стороною; відмова від оплати за зобов`язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони; відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт внаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо;

2) відмова управненої сторони зобов`язання від прийняття подальшого виконання зобов`язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов`язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо);

3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов`язань стороною, яка порушила зобов`язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо;

4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов`язання.

Перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції (частина 2 статті 236 ГК України).

У частині 1 статті 237 ГК України визначено, що підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 237 ГК України порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Пунктом 7.11 Договору передбачено, що при нарахуванні будь-яких штрафних санкцій та/або збитків, передбачених даним Договором Покупець має право направити Постачальнику письмову вимогу про нарахування штрафних санкцій (із розрахунком нарахування штрафних санкцій) та збитків (із наданням документально підтверджуючих документів або копій таких документів про нанесені збитки). У такому випадку Постачальник зобов`язаний перерахувати Покупцю суму нарахованих штрафних санкцій та/або збитків протягом 7 робочих днів з дати направлення відповідної письмової вимоги.

Абзацом 2 п. 7.11 Договору визначено, що при несплаті Постачальником штрафних санкцій та/або збитків протягом строку вказаного у цьому п. 7.11 Договору, Покупець має право застосувати до Постачальника оперативну-господарську санкцію, а саме отримати нараховану суму штрафних санкцій та/або збитків, спричинених невиконанням та/або несвоєчасним виконанням Договору та/або порушенням умов Договору із суми, що підлягає сплаті Постачальнику.

Про застосування оперативно-господарської санкції Покупець зобов`язаний письмово повідомити Постачальника. Датою направлення такого повідомлення є дата відправлення, зазначена в документах (фіскальний чек, накладна, опис вкладення цінний лист) підприємства зв`язку, через яке надсилається таке повідомлення.

Як вже було зазначено вище, відповідач прострочив поставку товару на загальну суму 28 160 138,47 грн., що підтверджується видатковими накладними: №15 від 27.10.2023, №16 від 13.11.2023, №18 від 14.11.2023, №22 від 25.12.2023, №1 від 11.01.2024, №2 від 16.01.2024, №7 від 24.07.2024, №13 від 06.09.2024.

У зв`язку з цим, 30.01.2024 Акціонерним товариством "Укргазвидобування" направлено претензію №305.4-305.2-700 від 29.01.2024 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" штрафних санкцій у розмірі 726 034,45 грн., з яких: 634 920,90 грн. - пені, 91 113,55 грн. - штрафу, за невчасно поставлений товар.

У відповіді від 20.02.2024 №2024-14/02 на претензію Товариство з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" відмовило в її задоволенні.

Надалі, 04.03.2024 Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" із листом №305.4-305-2-1563 щодо необхідності сплати штрафних санкцій.

03.07.2024 Товариству з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" направлена претензія №305.4-305.2-4872 від 03.07.2024 про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 934 417,50 грн., з яких: 1 470 328,81 грн. - пені, 464 088,69 грн. - штрафу, за невчасно поставлений товар. Дана претензія залишена Товариством з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" без задоволення.

Відтак, 09.08.2024 Акціонерне товариство "Укргазвидобування" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" вимогу № 305.4-305.2-5883 від 08.08.2024 про сплату штрафних санкцій у розмірі 1 962 329,88 грн. за несвоєчасно поставлений товар протягом 7 робочих днів з дати направлення вимоги.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" вимогу № 305.4-305.2-5883 від 08.08.2024 не задовольнило, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" застосувало оперативно-господарську санкцію згідно з п. 7.11 Договору, отримавши нараховану суму штрафних санкцій із суми, що підлягала сплаті, зокрема, за поставлений товар за видатковою накладною №7 від 24.07.2024 на суму 922 074,18 грн.

27.08.2024 Акціонерне товариство "Укргазвидобування" направило Товариству з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" повідомлення №305.4-305-2-6330 від 27.08.2024 про застосування оперативно-господарської санкції - отримання суми нарахованих штрафних санкцій із суми, що підлягала сплаті за товар.

13.09.2024 Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" із вимогою № 305.4-305.2- 6828 від 13.09.2024 оплатити залишок штрафних санкцій за несвоєчасно поставлений товар у розмірі 1 043 994,67 грн. протягом 7 робочих днів з дати направлення вимоги.

Беручи до уваги, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" вимогу № 305.4-305.2-6828 від 13.09.2024 не задовольнило, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" застосувало оперативно-господарську санкцію та отримало нараховану суму штрафних санкцій із суми, що підлягала сплаті за товар у розмірі 124 627,80 грн. за видатковою накладною №13 від 06.09.2024 товар.

У зв`язку з цим, 25.09.2024 Товариству з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" направлено повідомлення №305.4-305-2-7133 від 25.09.2024 про застосування оперативно-господарської санкції у вигляді отримання суми нарахованих штрафних санкцій із суми, що підлягала сплаті за товар.

Тобто, позивач шляхом застосування оперативно-господарських санкцій на підставі пункту 7.11 договору відповідно до повідомлень 305.4-305-2-6330 від 27.08.2024, №305.4-305-2-7133 від 25.09.2024 задовольнив частину нарахованих Товариству з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" штрафних санкцій із суми, що підлягала оплаті за товар за видатковими накладними №7 від 24.07.2024, №13 від 06.09.2024 року.

Дані оперативно-господарські санкції у встановленому законом порядку згідно з частиною 2 статті 237 ГК України не скасовані.

У постанові Верховного Суду від 20.08.2018 у справі № 905/2464/17 було констатовано правомірність застосування оперативно-господарських санкцій у вигляді зменшення суми грошових коштів, що підлягають перерахуванню позивачу, на суму штрафів, які підлягають стягненню з нього.

Верховний Суд зауважив, що, виходячи з аналізу положень статті 237 ГК України, особливістю оперативно-господарських санкцій є те, що, на відміну від штрафних, до яких вдаються виключно за рішенням суду, вони застосовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку, тобто без попередження заздалегідь. Оперативно-господарські санкції застосовують безпосередньо самі суб`єкти господарських відносин у оперативному порядку, тобто без звернення до судових або інших уповноважених органів і без згоди іншої сторони зобов`язання. Це, зокрема, є головною умовою застосування сторонами таких санкцій, про що має бути пряма вказівка у договорі. При цьому до суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативногосподарські санкції, які передбачені договором (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.08.2022 у справі № 910/15271/21, від 20.10.2020 у справі № 905/267/19, від 15.10.2019 у справі № 905/2319/17).

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про неможливість застосування до нього оперативно-господарських санкцій у зв`язку із закінченням строку дії договору, оскільки, як вже було зазначено вище, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17).

У постанові від 14.02.2024 у справі №911/94/23 Верховний Суд також зазначив, що договір, який є обов`язковим для його сторін, містить в собі погоджені ними умови, на яких сторони домовилися реалізувати свої права та обов`язки, тобто виконати свою частину зобов`язання. Кожна зі сторін у зобов`язанні після узгодження своєї волі, вираженої у формі договору, має розумні сподівання добросовісного дотримання і виконання домовленостей з боку іншої сторони.

Водночас зобов`язання, невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб, якщо інше не визначено таким договором або законом.

Верховний Суд наголосив, що таке невиконане зобов`язання має виконуватися або припинятися на вже погоджених сторонами у договорі умовах, незважаючи на визначений строк дії такого договору. Закінчення строку дії договору не дає сторонам права відійти від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення, та діяти на свій власний розсуд.

А тому доводи відповідача про неможливість застосування до нього оперативно-господарської санкції є необґрунтованими, оскільки відповідач порушив свої зобов`язання за договором ще під час його дії, а відповідні оперативно-господарські санкції були застосовані відповідачем саме через неналежне виконання останнім умов договору в частині поставки товару.

А тому, з цих підстав суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні зустрічного позову про стягнення основного боргу в сумі 1 046 703,04 грн. та нарахованих на нього інфляційних втрат у сумі 49169,63 грн., трьох процентів річних у розмірі 7914,70 грн.

Крім того, у межах зустрічного позову позивач просив зобов`язати сторони провести звірку взаєморозрахунків по договору №УБГ-171/015-22 шляхом електронного документообігу для з`ясування заборгованості за поставлений товар.

Разом із цим, матеріали справи не містять доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" вчиняло дії на проведення звірки взаєморозрахунків по договору №УБГ-171/015-22 із Акціонерним товариством "Укргазвидобування", та що останнє ухиляється від здійснення звірки.

Так, реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.08.2023 у справі № 910/5958/20.

До того ж, відповідно до частин 1, 2 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Водночас, відповідачем не зазначено нормативно-правової підстави або умову договору №УБГ-171/015-22, з яких убачається обов`язок Акціонерного товариства "Укргазвидобування" здійснити звірку взаєморозрахунків по договору №УБГ-171/015-22 шляхом електронного документообігу.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання сторони провести звірку взаєморозрахунків по договору №УБГ-171/015-22 шляхом електронного документообігу для з`ясування заборгованості за поставлений товар.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/13613/24 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хунхуа Інтернешнл Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/13613/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/13613/24 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені за подачу апеляційної скарги, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/13613/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повна постанова складена 19.05.2025

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко