ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. м. Київ Справа № 911/395/25

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

Державного податкового університету (08201, Київська обл., Бучанський р-н, місто Ірпінь, вул. Університетська, будинок 31, код 44550814)

до

товариства з обмеженою відповідальністю «МК Столиця +» (03150, місто Київ, вул. Ямська, будинок 41, офіс 2, код 44687406)

про стягнення 737206,40 гривень,

Засобами підсистеми «Електронний суд» представником Державного податкового університету 29.01.2025 сформовано позовну заяву про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «МК Столиця +» заборгованості в загальному розмірі 737206,40 гривень, що складається з 15660,20 гривень заборгованості за договором оренди № 2651 від 18.05.2023, 183296,80 гривень заборгованості за договором про відшкодування витрат, зокрема комунальних послуг та споживчих енергоносіїв № 23352736 від 18.05.2023 та 538249,00 гривень заборгованості за договором з надання в тимчасове користування обладнання та інвентарю № 23351493 від 11.08.2023.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що стягувана сума виникла у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов вищезгаданих договорів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.02.2025 позовну заяву Державного податкового університету прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/395/25. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою: встановлено відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали.

Засобами підсистеми «Електронний суд» 23.03.2025 відповідачем сформовано заяву про залишення позову без розгляду, в задоволенні якої ухвалою суду від 01.04.2025 було відмовлено.

За допомогою підсистеми «Електронний суд» 14.04.2025 позивачем сформовано заяву про забезпечення позову, в задоволенні якої ухвалою суду від 21.04.2025 було відмовлено.

У відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується довідкою про доставку ухвали про відкриття провадження від 12.02.2025 до електронного кабінету, відзив на позов не подав.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, проте, процесуальним правом на подання відзиву не скористався.

Враховуючи те, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, а наявних у матеріалах справи доказів достатньо для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (орендодавець), Державним податковим університетом (балансоутримувач) та товариством з обмеженою відповідальністю «МК Столиця +» (орендар) 18.05.2023 укладено договір оренди № 2651 (далі договір оренди), за умовами якого орендодавець та балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у п. 4 умов, а саме частину адміністративно-побутового приміщення площею 519,3 кв. м, розміщене за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Північна, 48а.

Місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону становить 20301,00 гривень (п. 3.1 Незмінюваних умов договору оренди, п. 9 Умов).

Відповідно до п. 3.2. Незмінюваних умов договору оренди, якщо орендна плата визначена за результатами аукціону, орендна плата за січень-грудень року оренди, що настає за роком, на який припадає на перший місяць оренди, визначається шляхом коригування орендної плати за перший місяць оренди на річний індекс інфляції року, на який припадає перший місяць оренди. Орендна плата за січень-грудень третього року оренди і кожного наступного календарного року оренди визначається шляхом коригування місячної орендної плати, що сплачувалась у попередньому році, на річний індекс інфляції такого року.

Згідно з п. 3.3. Незмінюваних умов договору оренди, орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у п. 16 Умов, а саме: 50% балансоутримувачу та 50% державному бюджету, щомісяця до 15 числа поточного місяця оренди для орендарів, які отримали майно в оренду за результатами аукціону.

Пунктом 3.4. Незмінюваних умов договору оренди передбачено, що орендар сплачує орендну плату на підставі рахунків баласоутримувача. Балансоутримувач виставляє рахунок на загальну суму орендної плати із зазначенням частин орендної плати, яка сплачується на рахунок балансоутримувача, і частини орендної плати, яка сплачується до державного бюджету. Податок на додану вартість нараховується на загальну суму орендної плати. Орендар сплачує балансоутримувачу належну йому частину орендної плати разом із податком на додану вартість, нараховану на загальну суму орендної плати. Балансоутримувач надсилає орендарю рахунок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди балансоутримувач передає орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації орендаря платником податку на додану вартість.

Згідно з п. 4.1. Незмінюваних умов договору оренди орендар зобов`язаний у тому числі, але не виключно сплатити балансоутримувачу платежі за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, нараховану до дати, що передує даті повернення майна з оренди.

Пунктом 12.1. Умов визначено, що строк дії договору - період воєнного стану та 1 рік після його припинення чи скасування з дати набрання чинності цим договором.

На виконання умов договору оренди позивач передав відповідачу у строкове платне користування нерухоме майно, що належить до державної власності, що підтверджується актом передачі-приймання від 18.05.2023.

Як стверджує позивач, ним впродовж 2024 року направлялися відповідачу рахунки на оплату оренди, в свою чергу відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором внаслідок чого утворилася заборгованість за період жовтень грудень 2024 року в загальному розмірі 15660,20 гривень, щодо стягнення яких позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

В подальшому, а саме 26.09.2023 між Державним податковим університетом (балансоутримувач) та товариством з обмеженою відповідальністю «МК Столиця +» (орендар) укладено договір про відшкодування витрат, у тому числі комунальних послуг та спожитих енергоносіїв № 23352736 (далі договір відшкодування витрат), відповідно до п. 1.1. якого балансоутримувач забезпечує обслуговування та експлуатацію нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Ірпінь, вул. Північна, 48-А, яке використовується орендарем згідно вищезгаданого договору оренди № 2651 від 18.05.2023 року, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на комунальні послуги.

Відповідно до п. 1.2. договору відшкодування витрат орендар відшкодовує витрати балансоутримувача з наступних комунальних послуг та спожитих енергоносіїв: теплопостачання, вивезення побутових відходів, електропостачання, водопостачання та водовідведення, земельного податку.

Договір відшкодування витрат набирає чинності з моменту підписання його сторонами, та відповідно до ч. 3 статті 631 Цивільного Кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з « 18» травня 2023 року та діє до « 31» грудня 2023 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 6.1. договору відшкодування витрат).

Згідно з п. 6.3. договору відшкодування витрат у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Відповідно до п. 4.2. договору відшкодування витрат балансоутримувач щомісячно до 15 числа наступного за звітним місяцем, виставляє рахунок-фактуру орендарю за надані комунальні послуги та спожиті енергоносії та надає акт виконаних робіт (надання послуг).

Пунктом 4.3. договору відшкодування витрат орендар зобов`язується не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним внести плату за комунальні послуги та спожиті енергоносії на рахунок балансоутримувача будівлі на підставі підписаного сторонами акту наданих послуг.

Як вказує позивач, ним належним чином та у повному обсязі надавались відповідачу послуги за договором відшкодування витрат на підставі чого виставлялись рахунки на оплату, проте відповідач своїх зобов`язань з оплати наданих послуг належним чином не виконав, внаслідок чого за даним договором обліковується дебіторська заборгованість у загальному розмірі 183296,80 гривень, що складається з наступного:

- Заборгованість за теплопостачання в розмірі 115417,80 гривень (період грудень 2023 грудень 2024);

- Заборгованість за електропостачання в розмірі 38612,95 гривень (період грудень 2023 грудень 2024);

- Заборгованість за водопостачання та водовідведення в розмірі 4584,52 гривень (період грудень 2023 грудень 2024);

- Заборгованість за земельний податок в розмірі 24681,53 гривень (період травень 2023 грудень 2024).

Крім того, 11.08.2023 між сторонами був укладений договір на послуги з надання в тимчасове користування обладнання та інвентаря (далі договір користування обладнанням) № 23351493 за умовами якого Державний податковий університет (Виконавець) зобов`язується надати послуги з надання в тимчасове користування обладнання та інвентаря, а товариство з обмеженою відповідальністю «МК Столиця +» (Замовник) прийняти для користування в господарській діяльності за цільовим призначенням згідно з нормами і технічними умовами експлуатації та оплатити за надані послуги на умовах даного договору (п. 1.1. договору користування обладнанням). Місце надання послуг приміщення за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Північна, 48а (п. 1.2. договору користування обладнанням), яке було надано в користування відповідача за вищезгаданим договором оренди № 2651 від 18.05.2023.

Пунктом 1.4. договору користування обладнанням передбачено, що передача обладнання та інвентарю в тимчасове користування здійснюється відповідними фахівцями сторін за актом приймання-передавання із обов`язковою фіксацією справності та готовності до експлуатації за цільовим призначенням.

Згідно з п. 2.1. договір користування обладнанням, останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2023 року. Сторони погодилися, що відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного Кодексу України дія цього договору поширюється на відносини, що виникли між ними з 18 травня 2023 року.

Відповідно до п. 3.1 договору користування обладнанням вартість послуг за згодою сторін становить 53824,94 гривень, у т. ч. ПДВ 8970,82 гривень на місяць.

Пунктом 3.2. договору користування обладнанням передбачено, що оплата вартості наданих послуг здійснюється шляхом перерахування належних до сплати сум коштів в національній валюті України у безготівковій формі на поточний рахунок виконавця до 25 числа поточного місяця, щомісячно протягом терміну дії договору.

Позивач зазначає, що ним було надано усі послуги зазначені договором користування обладнанням, а акти наданих послуг та рахунки направлені відповідачу, однак останній, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, не розрахувався за отримані послуги в повному розмірі, внаслідок чого за відповідачем обліковується дебіторська заборгованість за період січень - грудень 2024 року в розмірі 538249,40 гривень.

Після виникнення заборгованості позивач направив відповідачу претензію № 2385/01-23 від 14.08.2024 та вимогу № 68/01-23 від 09.01.2025 про погашення заборгованості за наведеними договорами, в свою чергу відповідач надав відповідь на претензію № 14.08-01 від 14.08.2024, в якій гарантував оплату наявної заборгованості.

При цьому, як стверджує позивач, відповідач своїх зобов`язань за вищезгаданими договорами в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим за відповідачем станом на дату звернення позивача до суду обліковується заборгованість за трьома договорами у розмірі, заявленому у позові.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, доводів позивача, що наявної заборгованості не спростував.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, яка кореспондується із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Частинами 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд вважає доведеним факт існування простроченої заборгованості відповідача за договором оренди в розмірі 15660,20 гривень, за договором про відшкодування витрат в розмірі 183296,80 гривень та за договором з надання в тимчасове користування обладнання та інвентарю в розмірі 538249,00 гривень, а відтак вимога позивача про стягнення з відповідача вказаної заборгованості є обґрунтованою, матеріалами справи підтвердженою та належить до задоволення.

Отже, суд приймає рішення про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «МК Столиця +» на користь Державного податкового університету вказаної суми заборгованості.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 8846,40 гривень.

Суд зауважує, що при зверненні позивача до суду з розглядуваним позовом останнім, відповідно до платіжної інструкції від 27.01.2025 № 21 сплачено суму судового збору у розмірі 11058,00 гривень.

Водночас, згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з цим позовом в електронній формі за допомогою підсистеми «Електронний суд», судовий збір мав бути сплачений ним в розмірі 8846,40 гривень (11058*0,8).

Тобто, судовий збір у розмірі 2211,60 гривень є зайво сплаченим та підлягає поверненню позивачу з державного бюджету шляхом постановлення відповідної ухвали, після набрання судовим рішенням законної сили та звернення із відповідним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного податкового університету задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «МК Столиця +» (03150, місто Київ, вул. Ямська, будинок 41, офіс 2, код 44687406) на користь Державного податкового університету (08201, Київська обл., Бучанський р-н, місто Ірпінь, вул. Університетська, будинок 31, код 44550814) 15660,20 гривень заборгованості за договором оренди № 2651 від 18.05.2023, 183296,80 гривень заборгованості за договором про відшкодування витрат, зокрема комунальних послуг та споживчих енергоносіїв № 23352736 від 18.05.2023, 538249,00 гривень заборгованості за договором з надання в тимчасове користування обладнання та інвентарю № 23351493 від 11.08.2023 та 8846,40 гривень судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 21.05.2025.

Суддя Р.М. Колесник