УХВАЛА

м. Київ

12.05.2025Справа № 910/10895/22

Суддя Господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши

заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФУТУРА ФІНАНС"

про заміну стягувача у виконавчих документах

у справі №910/10895/22

за позовомАкціонерного Товариства "Банк Альянс" (04053, місто Київ, вулиця Січових стрільців, будинок 50)
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейвест" (01032, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 106-Б) 2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
простягнення 2 310 753,72 доларів США

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників справи:

Від заявника: не з`явився;

Від стягувача: не з`явився;

Від боржника-1: не з`явився;

Від боржника-2: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

19.10.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Банк Альянс" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейвест" та ОСОБА_1 про стягнення 2 255 150,69 доларів США, з яких 2 200 000,00 доларів США заборгованість по кредиту, 13 561,65 доларів США заборгованість по процентам, 41 589,04 доларів США прострочена заборгованість по процентам.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем 1, як боржником, та відповідачем 2, як поручителем, взятих на себе зобов`язань за договором №21-233/ЮК про відкриття не відновлювальної кредитної лінії від 05.11.2021 в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі № 910/10895/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2024, позовні вимоги задоволено повністю, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейвест" та з громадянина України ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Альянс" солідарно стягнуто заборгованість по договору про відкриття невідновлювальної кредитної лінії №21-233/ЮК від 05.11.2021 в сумі 2 310 753 доларів США 72 центи, з яких сума заборгованості по кредиту - 2 200 000 доларів США; сума заборгованості за процентами - 110 753 доларів США 72 центи, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейвест" на користь Акціонерного товариства "Банк Альянс" стягнуто витрати по сплаті судового збору в сумі 434 175 грн 00 коп. та з громадянина України ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Альянс" стягнуто витрати по сплаті судового збору в сумі 434 175 грн 00 коп.

26.04.2024 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2024 у справі № 910/10895/22, яке набрало законної сили 21.03.2024, надано накази.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 09.07.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2024 у справі № 910/10895/22 скасовано в частині задоволення позовної вимоги про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейвест" та з громадянина України ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Альянс" заборгованості за процентами у сумі 110 753 доларів США 72 центи, справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/10895/22 передано на розгляд судді Плотницькій Н.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.09.2024 справу № 910/10895/22 за позовом Акціонерного товариства "Банк Альянс" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейвест" та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття невідновлювальної кредитної лінії №21-233/ЮК від 05.11.2021 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/18632/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Дейвест".

30.04.2025 через систему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФУТУРА ФІНАНС" надійшла заява про заміну стягувача у виконавчих документах у справі №910/10895/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.05.2025 призначено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФУТУРА ФІНАНС" про заміну стягувача у виконавчих документах у справі №910/10895/22 на 12.05.2025.

09.05.2025 через систему «Електронний суд» від арбітражної керуючої Потупало Н.І. надійшли письмові пояснення.

Представники заявника, стягував, боржники -1,-2 у судове засідання 12.05.2025 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФУТУРА ФІНАНС" про заміну стягувача у виконавчих документах у справі №910/10895/22, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 статті 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Відповідно до 4.5 статті 334 ГПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пп. 3-4 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 242 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 512, 514 та 517 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом; первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Отже, зі змісту норм Цивільного кодексу випливає, що за загальним правилом, будь-яке зобов`язальне право вимоги може бути відступлене кредитором іншій особі; недопустимість відступлення права вимоги в силу сутності зобов`язання або через пряму заборону закону є винятком.

Отже, зі змісту норм Цивільного кодексу випливає, що за загальним правилом, будь-яке зобов`язальне право вимоги може бути відступлене кредитором іншій особі; недопустимість відступлення права вимоги в силу сутності зобов`язання або через пряму заборону закону є винятком.

Обмеження щодо заміни кредитора у зобов`язанні може бути встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 Цивільного кодексу України). Зазвичай такі обмеження спрямовані на усунення ризиків, пов`язаних із переходом прав вимоги до іншої особи, яка не є стороною за первісним договором.

Цивільний кодекс встановлює загальне правило про принципову можливість переходу права кредитора від однієї особи до іншої як в порядку загального (універсального) правонаступництва, так і в порядку правонаступництва в окремому правовідношенні (сингулярного правонаступництва). В ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України ці види правонаступництва розглядаються як самостійні підстави заміни кредитора у зобов`язанні. Отже, заміна кредитора у зобов`язанні є родовим поняттям щодо передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому слід брати до уваги те, що в Цивільного кодексі України термін "зобов`язання" вживається в різних значеннях і не збігається змістовно з поняттям "договір".

Відповідно до частини 1 пункту 1 частини 2 статті 11, частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є,зокрема, речі, у тому числі гроші.

Дозволяючи заміну сторони (як універсальне, так і сингулярне правонаступництво) на стадії виконавчого провадження у встановленому порядку, законодавець визнає, що вона як така не суперечить публічним інтересам у сфері судочинства та приватним інтересам сторін.

Правова оцінка законності відступлення права вимоги на стадії виконання судового рішення про стягнення грошей має ґрунтуватися на тому, що: будь-які ризики для боржника, пов`язані із відступленням права вимоги за грошовим зобов`язанням та стягненням відповідних сум як санкцій за його порушення, відсутні, оскільки вимога є безспірною в силу рішення суду, що набрало законної сили; обмеження права кредитора на вільне розпорядження своїм безспірним правом вимоги в статусі стягувача у публічно-правових відносинах виконавчого провадження не відповідає вимогам справедливості, розумності та добросовісності, які в зобов`язальному праві відіграють першорядне значення, що прямо випливає зі змісту ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Воля боржника за грошовим зобов`язанням на стадії застосування до нього заходів примусового виконання (наприклад, у вигляді арешту, примусового стягнення належних боржникові грошових сум та їх зарахування державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби) не має будь-якого юридичного значення. В ситуації, коли відбувається фактичне виконання обов`язку боржника у примусовому порядку, боржник не має і не може мати суб`єктивного права або інтересу щодо грошових сум, присуджених для сплати на користь кредитора. У випадку, коли судовим рішенням підтверджено наявність боргу і державною виконавчою службою здійснюються відповідні дії, кредитор наділяється правом використати публічно-правовий інститут (виконавче провадження) для реального відновлення його порушеного права. Оскільки на стадії примусового виконання судового рішення до боржника застосовуються заходи юридичної відповідальності, отже, навіть теоретично волевиявлення (згода) боржника щодо переходу прав кредитора у грошовому зобов`язанні до іншої особи (якщо це і передбачено умовами договору) не може вплинути на виконання судового рішення на користь нового стягувача (цесіонарія).

Таким чином, беручи до уваги, що у Цивільному кодексу України закріплено загальне правило про те, що зобов`язальне право вимоги як самостійна майнова цінність може вільно передаватися кредитором іншій особі. Будь-яке майнове право (право вимоги) може бути відступленим, якщо законом не встановлено відповідну заборону, або якщо воно не має нерозривного зв`язку із особою кредитора. Обмеження щодо заміни кредитора у зобов`язанні (у вигляді згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні) може бути встановлено договором з метою усунення ризиків, пов`язаних із переходом прав вимоги до іншої особи, яка не є стороною за первісним договором. Право вимоги за грошовим зобов`язанням є в принципі оборотоздатним, не має нерозривного зв`язку із особою кредитора, і його відступлення іншій особі не підпадає під заборону, встановлену ст. 515 Цивільного кодексу України, а саме у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю договірні обмеження щодо відступлення права вимоги за грошовим зобов`язанням мають розглядатися з точки зору справедливості, розумності та добросовісності як загальних засад цивільного законодавства (ст. 3 Цивільного кодексу України) та конкретних обставин справи.

18.12.2024 року між АТ «БАНК АЛЬЯНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФУТУРА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу.

Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу «Кредитні Договори» - означає оригінали наступних договорів разом з усіма змінами, доповненнями, додатковими угодами та договорами про внесення змін до них, а саме:

1) Договір про відкриття невідновлювальної кредитної лінії №21-214/ЮК від 04.10.2021 р. (надалі - «Кредитний договір 1»);

2) Договір про відкриття невідновлювальної кредитної лінії №21-233/ЮК від 05.11.2021 р. (надалі - «Кредитний договір 2»);

Відповідно до п.1.1. Договору факторингу «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту:

- Позичальником за Кредитними Договорами та Поручителем за Договорами поруки,

- Позичальником та Поручителем судові витрати, понесені Клієнтом у зв`язку із зверненням до суду із позовними заявами про стягнення заборгованості з Позичальника та Поручителя,

- Заставодавцями, Іпотекодавцями судові витрати, понесені Клієнтом у зв`язку із зверненням до суду із позовними заявами про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки по Договорам застави та Договору іпотеки, в розмірі визначеному відповідними рішеннями судів, реквізити яких вказані в Розрахунку заборгованості (як його визначено нижче).

До Боргу включається сума основної заборгованості (Кредиту), нараховані та несплачені проценти за користування кредитними коштами, визначені у Розрахунку заборгованості станом на дату укладення даного договору та борг за судовими витратами.

Станом на дату укладення цього Договору сума боргу визначається в Розрахунку заборгованості за кожним Кредитним договором окремо, який є невід`ємною частиною до цього Договору та складає 5 988 759,88 (п`ять мільйонів дев`ятсот вісімдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять доларів 88 центів) доларів США. Станом на дату укладення цього Договору сума боргу за судові витрати Клієнта становить - 4 335 643,74 грн.

Клієнт також зобов`язаний надати Фактору та Банку-агенту Розрахунок заборгованості, станом на дату, що є наступною за датою винесення ухвали Господарського суду м. Києва у справі № 910/18632/23, яка зазначена у п.3.3. цього Договору, в якому сума боргу буде складати не менше ніж 5 988 759,88 (п`ять мільйонів дев`ятсот вісімдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять доларів 88 центів) доларів США та 4 335 643,74 (чотири мільйона триста тридцять п`ять тисяч шістсот сорок три) гривні 74 копійки.

Відповідно до п.1.1. Договору факторингу «Права Вимоги» - означає всі належні Клієнту права грошової вимоги боргу до Позичальника, Поручителя, Заставодавців та Іпотекодавця, у розмірі визначеному у Розрахунку заборгованості, а також право нараховувати за умовами Кредитних Договорів і вимагати від Позичальника сплати процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших платежів згідно з Кредитними Договорами, а також усі права вимоги по Договорами поруки та права вимоги зі сплати судових витрат, понесених Клієнтом у зв`язку із звернені 4 до суду із позовними заявами про стягнення заборгованості з Позичальника та Поручителя, а також звернення стягнення на предмет застави та іпотеки по Договорам забезпечення, в розмірі визначеному відповідними рішеннями судів.

Відповідно до п.1.1. Договору факторингу «Дата відступлення Прав Вимоги» - означає дату зарахування повної суми грошових коштів, вказаної у п. 3.2. цього Договору на банківський рахунок Клієнта, що підтверджується платіжним документом з відміткою Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний».

Відповідно до п.2.1. Договору факторингу в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги.

Відповідно до п.2.2. Договору факторингу з Дати відступлення Прав Вимог Клієнт перестає бути стороною за Кредитними Договорами та Договорами поруки, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за Кредитними Договорами та набуває всіх прав за ними.

Відповідно до п.2.3. Договору факторингу Фінансування Клієнта здійснюється під відступлення Клієнтом та набуттям Фактором Прав Вимог Боргу.

Відповідно до п.2.4. Договору факторингу відступлення права грошової вимоги та всіх інших прав, належних Клієнту за Кредитними Договорами, Договорами забезпечення та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається у день зарахування Банком-агентом на банківський рахунок Клієнта Суми фінансування, визначеної пунктом 3.2 даного Договору. Підтвердженням факту відступлення Прав Вимог Боргу від Клієнта до Фактора являється платіжний документ про переказ коштів із відміткою Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний».

Відповідно до п.2.16. Договору факторингу з моменту переказу грошовий коштів Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк «Південний» на рахунок Клієнта, в порядку передбаченому розділом 3 цього Договору, до Фактора переходять всі права Клієнта по Кредитних договорах, та Договорах забезпечення.

Відповідно до п.2.17. Договору факторингу 3 моменту переходу Прав Вимог від Клієнта до Фактора (Дата відступлення Прав Вимог) даний Договір стає підставою для процесуального правонаступництва в усіх судових справах та виконавчих провадженнях, перелік яких зазначено у Додатку № 5 до цього Договору та дає право Фактору подавати, як процесуальному правонаступнику, усі необхідні процесуальні документи та користуватися іншими процесуальними правами у відповідних справах та провадженнях.

Відповідно до п.3.1. Договору факторингу розрахунки за цим договором здійснюються через рахунок умовного зберігання (ескроу) Фактора, відкритий у Публічному акціонерному товаристві Акціонерний Банк «Південний» (далі - Банк-агент).

Відповідно до п.3.2. Договору факторингу Фактор зобов`язується передати в розпорядження Клієнта за плату в рахунок відступлення Прав Вимог, грошові кошти у розмірі 3 971 000 (три мільйона дев`ятсот сімдесят одну тисячу) доларів США (ціна продажу), у гривневому еквіваленті, розрахованому за середнім курсом купівлі-продажу долара США на міжбанку на день зарахування коштів на рахунок Клієнта. Порядок проведення розрахунків визначається Договором рахунку умовного зберігання (ескроу), який буде укладено між Фактором, Клієнтом та Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк «Південний», в день укладання цього Договору.

Після чого, 07.03.2025 року на виконання умов Договору факторингу, Фактор

- ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФУТУРА ФІНАНС» сплатив Клієнту - АТ «БАНК АЛЬЯНС» суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів в розмірі 3 971 000,00 дол. США у гривневому еквіваленті, що складало 163 655 631,70 грн. на банківський рахунок Клієнта, що підтверджується платіжною інструкцією № 13048110 від 07.03.2025 року, копію якої додано до цієї заяви.

Після чого, 07.03.2025 року між Фактором - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФУТУРА ФІНАНС» та Клієнтом - АТ «БАНК АЛЬЯНС» було укладено:

- Акт приймання-передачі права вимоги;

- Акт прийому-передачі документів за договором факторингу від 18.12.2024 року.

Таким чином, заявник зазначає, що з 07.03.2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФУТУРА ФІНАНС» є Новим кредитором замість Первісного кредитора - АТ «БАНК АЛЬЯНС» у правовідносинах з ТОВ «ДЕЙВЕСТ» за Договором про відкриття невідновлювальної кредитної лінії №21-214/ЮК від 04.10.2021 р. та за Договором про відкриття невідновлювальної кредитної лінії №21-233/ЮК від 05.11.2021 р. та всіма договорами забезпечення виконання зобов`язань.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Футура Фінанс» () набуло право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЙВЕСТ» за рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/10895/22.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 52 Господарського процесуального кодексу, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва господарському суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 52 Господарського процесуального кодексу України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Наведена правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13 та від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17, від якої Велика Палата Верховного Суду у постанові № 34/425 від 18.01.2022 не знайшла підстав для відступу.

У постанові від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, виснувала про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 цього Кодексу. У такому випадку приписи статті 334 Господарського процесуального кодексу України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено в частині 5 статті 334 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Футура Фінанс» є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 234-235, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФУТУРА ФІНАНС" про заміну стягувача у виконавчих документах - задовольнити.

2. Замінити стягувача - Акціонерне товариство «БАНК АЛЬЯНС» (; 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців буд. 50) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФУТУРА ФІНАНС» (; 01014, м. Київ, вул. Бойчука Михайла, буд. 11- Б, офіс 2018) у виконавчих документах - наказах Господарського суду м. Києва від 26.04.2024 у справі №910/10895/22.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

Суддя М.Є. Літвінова