ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2025 р. Справа №921/415/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді І.Б. Малех

І.Ю. Панова,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у судовому засіданні апеляційні скарги Тернопільської міської ради за №65/01 від 19.02.2025 року (вх. № 01-05/498/25 від 24.02.2025 року); Товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.-Березовиця» б/н від 25.02.2025 року (вх. № 01-05/525/25 від 26.02.2025 року)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 21.01.2025 року (суддя Н.О.Андрусик; повне рішення складено 05.02.2025 року)

у справі № 921/415/24

за позовом: керівника Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах держави

до відповідача-1: Тернопільської міської ради

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.-Березовиця» (надалі ТзОВ «І.Т.-Березовиця»)

про визнання незаконним рішення, визнання недійсним договору, скасування реєстрації та зобов`язання вчинити дії,

за участю:

від позивача: Винницька Л.М. (посвідчення № 068714 від 01.03.2024 року);

від відповідача-1 (в режимі відеоконференції): Друзюк Р.М. (самопредставництво юридичної особи);

від відповідача-2 (в режимі відеоконференції): Притула О.Б. адвокат (ордер серії ВО №1098812 від 25.02.2025 року),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

01.07.2024 року керівник Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах держави звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради та ТзОВ «І.Т.-Березовиця» про визнання незаконним рішення, визнання недійсним договору, скасування реєстрації та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані порушенням міською радою вимог земельного законодавства в частині порядку передачі спірної земельної ділянки у сервітутне користування ТзОВ «І.Т.-Березовиця» без проведення земельних торгів.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 21.01.2025 року у справі №921/415/24 частково задоволено позов керівника Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області в інтересах держави. Визнано недійсним та припинено на майбутнє договір від 07.06.2023 про встановлення земельного сервітуту, укладений між Тернопільською міською радою та ТзОВ «І.Т.-Березовиця», на земельну ділянку, площею 0,0823 га за кадастровим номером :11:001:0528, розташовану за адресою: м.Тернопіль, вул. С.Будного, власником якої є Тернопільська міська рада. Зобов`язано ТзОВ «І.Т.-Березовиця» повернути Тернопільській міській територіальній громаді в особі Тернопільської міської ради земельну ділянку, площею 0,0823 га за кадастровим номером :11:001:0528, розташовану за адресою м.Тернопіль, вул.С.Будного. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ТзОВ «І.Т.-Березовиця» на користь Тернопільської обласної прокуратури 3028грн 00коп. в повернення сплаченого судового збору. Стягнуто з Тернопільської міської ради на користь Тернопільської обласної прокуратури 3028грн 00коп. в повернення сплаченого судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що договір про встановлення земельного сервітуту від 07.06.2023 встановлює земельний сервітут на земельну ділянку для облаштування екопарковки для паркування транспортних засобів відповідачем-2, за цільовим призначенням за кодом КВЦПЗ 02.09. для будівництва та обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови. Задоволення таких потреб не є вимушеними діями; також вони не зумовлюють неможливість або утруднення користування сусідньою або іншою земельною ділянкою, якою користується відповідач-2 і площа якої становить 1,0493га (кад.номер :11:001:0039). Відповідачами не доведено неможливість задоволення потреб ТзОВ «І.Т.-Березовиця» в користуванні спірною земельною ділянкою в інший спосіб, ніж встановлення сервітуту. З встановлених судом обставин справи та досліджених доказів не вбачається, що потреба у встановленні строкового сервітуту для облаштування екопарковки для комерційного використання на спірній земельній ділянці не могла бути задоволена іншим способом (в тому числі шляхом використання орендованої товариством земельної ділянки, площа якої становить 1,0493га при розміщенні на ній приміщень автобази, загальною площею 32,3м2), аніж встановлення земельного сервітуту, зокрема шляхом надання земельної ділянки в оренду.

Здійснивши аналіз норм матеріального права, які регулюють земельні правовідносини у розрізі із встановленими обставинами справи та діями відповідачів, суд дійшов до висновку, що право користування спірною земельною ділянкою відповідно до вимог чинного законодавства підлягало продажу на аукціоні відповідно до ст.124, ч.1 ст.134 ЗК України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Тернопільської міської ради №8/25/111 від 28 квітня 2023 року є незаконним, адже ТзОВ "І.Т.-Березовиця", виходячи із умов, встановлених статтею 404 Цивільного кодексу України для встановлення сервітуту, не доведено необхідності встановлення земельного сервітуту у зв`язку з неможливістю використання для відповідних цілей (облаштування екопарковки) власної земельної ділянки, яку товариство отримало в орендне користування на підставі договору оренди від 17.12.2024; даним рішенням встановлено земельний сервітут для облаштування екпопарковки з метою здійснення господарської (підприємницької) діяльності ТзОВ "І.Т.-Березовиця", тобто з метою отримання прибутку, що не допускається, оскільки земельним законодавством для цього встановлено інший спосіб отримання земельної ділянки у користування, а саме шляхом отримання землі в орендне користування на конкурентних засадах; затверджений міською радою проект землеустрою не відповідає містобудівній документації.

Також місцевий господарський суд вказав на те, що приймаючи дане рішення, міською радою не звернуто уваги на неможливість використання спірної земельної ділянки під облаштування екопарковки, оскільки вона розміщена в межах підзони зелених насаджень спеціального призначення. І формулювання найменування автостоянки як "екопарковка" не змінює змістового поняття визначення автостоянки (парковки, паркінгів), яким передбачається використання землі для тимчасової стоянки автотранспорту, що передбачає необхідність позначення дорожніми знаками, влаштування твердого покриття, огорожі.

Разом з тим суд зазначив, що у даному позові прокурором об`єднано позовні вимоги, зокрема про визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської міської ради №8/25/111 від 28 квітня 2023 року та про визнання недійсним на майбутнє договору про встановлення земельного сервітуту від 07.06.2023. Оскільки дія рішення Тернопільської міської ради №8/25/111 від 28 квітня 2023 року була вичерпана його виконанням та укладенням оскаржуваного договору про встановлення земельного сервітуту від 07.06.2023, відтак прокурором обрано неефективний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові у цій частині.

Суд констатував, що договір про встановлення земельного сервітуту за своєю правовою природою є договором оренди землі, що зумовлює застосування до нього положень законодавства, яке регулює саме правовідносини, пов`язані із орендою земельних ділянок державної та комунальної форми власності.

Судом встановлено, що земельні торги відносно спірної земельної ділянки не проводилися, тобто був порушений порядок надання права користування земельною ділянкою. Правові підстави, передбачені частиною другою статті 134 Земельного кодексу України, які б виключали проведення земельних торгів у даному випадку відсутні.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач-1 прийняв рішення та уклав з відповідачем-2 оспорюваний договір всупереч порядку, який передбачений наведеними нормами законодавства, чим порушив права та охоронювані законом інтереси територіальної громади.

З огляду на вищезазначене, суд встановив недійсність договору від 07.06.2023 і визнав правомірними вимоги прокурора в частині зобов`язання ТзОВ «І.Т.-Березовиця» повернути на користь Тернопільської міської територіальної громади земельну ділянку, площею 0,0823 га за кадастровим номером :11:001:0528, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки наведене відповідатиме вимогам статті 216 ЦК України щодо обов`язку відповідача-2 повернути отримане за наслідками недійсного правочину. В іншій частині позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Тернопільська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Вважає, що в цій частині рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що відповідач-2 бажав встановити сервітут на земельній ділянці, яка не була сформована, відтак звернувся до Тернопільської міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та із заявою про його затвердження. Вважає, що ЗК України не містить вимог щодо надання заявником обґрунтування, які підтверджують неможливість задоволення своїх потреб в інший спосіб. Стверджує, що спірна земельна ділянка була сформована у відповідності до вимог чинного законодавства уповноваженими на це особами. Вказує на обраний прокурором неефективний спосіб захисту. Просить рішення господарського суду Тернопільської області від 21.01.2025 року у справі №921/415/24 скасувати в частині задоволених позовних вимог, в цій частині ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

ТзОВ «І.Т.-Березовиця» в апеляційній скарзі не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Вважає, що в цій частині рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що відповідач-2 бажав встановити сервітут на земельній ділянці, яка не була сформована, відтак звернувся до Тернопільської міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та із заявою про його затвердження. Вважає, що ЗК України не містить вимог щодо надання заявником обґрунтування, які підтверджують неможливість задоволення своїх потреб в інший спосіб. Стверджує, що спірна земельна ділянка була сформована у відповідності до вимог чинного законодавства уповноваженими на це особами. Заявляє, що позов поданий за відсутності повноважень прокурора не звернення до суду із даним позовом. Просить рішення господарського суду Тернопільської області від 21.01.2025 року у справі №921/415/24 скасувати в частині задоволених позовних вимог, в цій частині ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Прокурор подав відзив на апеляційні скарги, в якому не погодився з доводами скаржників. Вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що відповідачі не обґрунтували та не довели належними доказами неможливість задоволення потреб ТзОВ «І.Т.-Березовиця» в користуванні спірною земельною ділянкою в інший спосіб, ніж встановлення сервітуту. Вказує на те, що чинною на момент спірних правовідносин містобудівною документацією не передбачалось використання спірних земельних ділянок для облаштування екопарковки, відтак визначене проектною документацією цільове призначення земельної ділянки не відповідає містобудівній документації. Вказує на те, що проект землеустрою не відповідає законодавству, підстав для його затвердження спірним рішенням не було. Також зазначає про ефективний спосіб захисту порушеного права, передбачений законом. Просить рішення господарського суду Тернопільської області від 21.01.2025 року у справі №921/415/24 залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення.

В судовому засіданні представники відповідачів підтримали доводи, наведені у своїх апеляційних скаргах.

Прокурор заперечив проти доводів скаржників з підстав, наведених у відзиві на апеляційні скарги.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, рішенням Тернопільської міської ради №8/23/126 від 03.03.2023 року дано дозвіл ТзОВ «І.Т.-Березовиця» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної лідянки для встановлення земельного сервітуту для влаштування екопарковки терміном на 5 років площею 0,0823 га за адресою вул. Степана Будного.

На замовлення ТзОВ «І.Т.-Березовиця» Приватним підприємством "ТЕРГОЗЕМПРОЕКТ" виготовлено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту ТзОВ «І.Т.-Березовиця» для влаштування екопарковки, цільове призначення якої згідно КВ ЦПЗ 02.09 - для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови за адресою: м. Тернопіль, вул. С.Будного.

Відповідно до Пояснювальної записки до Проекту землеустрою, підставою для розроблення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є рішення Тернопільської міської ради №8/23/126 від 03.03.2023 року. Земельна ділянка, що передбачена до відведення, розташована у західній частині міста Тернополя, житловий мікрорайон "Дружба", в межах населеного пункту. Земельна ділянка не забудована; на земельній ділянці відсутні зелені насадження, наявний газон. Підхід та під`їзд до земельної ділянки буде здійснюватися зі сторони вулиці Степана Будного. Земельна ділянка з заходу, півночі та півдня межує із землями Тернопільської міської ради, а зі сходу - із земельною ділянкою Товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.-Березовиця» за кадастровим номером :11:001:0039.

Земельна ділянка, що відводиться має наступні характеристики: площа земельної ділянки - 0,0823га; умови відведення - для встановлення земельного сервітуту терміном на 5 років; категорія земель - житлової та громадської забудови (код 200); цільове призначення (існуюче) 16.00 - землі запасу, земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам; цільове призначення (проектне) 02.09 - для будівництва і обслуговування паркінгів та наземних автостоянок житлової та громадської забудови.

У проекті зазначено, що при його розробленні зібрано необхідний пакет документів, виконано та опрацьовано комплекс топографо-геодезичних робіт, сформовано планово-картографічні матеріали згідно вимог чинного земельного законодавства; проаналізовано отриману інформацію з Публічної кадастрової карти України, наявну містобудівну документацію, а також правові підстави відведення земельної ділянки.

Дана технічна документація містить акт погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами.

Проектною документацією визначено, що після затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки така ділянка буде віднесена до земель житлової та громадської забудови (код 200) з цільовим призначенням згідно КВ ЦПЗ: розділ 02, підрозділ 02.09 - для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови; угіддя згідно КВЗУ 008.02 - вулиці та бульвари (включаючи тротуари), набережні, площі.

Дана земельна ділянка має обмеження щодо її використання, а саме: площею 0,0236 га - охоронна зона навколо (уздовж) об`єкта зв`язку; площею 0,0076 га - охоронна зона навколо (уздовж) об`єкта енергетичної системи; площею 0,0376 га - охоронна зона навколо інженерних комунікацій.

З Витягу з містобудівної документації, який є частиною Проекту землеустрою, за даними Викопіювання з плану зонування території м.Тернополя місця розташування земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту для влаштування екопарковки, вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером :11:001:0039 знаходиться в межах підзони зелених насаджень спеціального призначення (Р-3с).

Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 від 07.04.2023 року Управлінням надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 07.04.2023 року здійснено державну реєстрацію сформованої земельної ділянки, площею 0,0823га за кадастровим номером :11:001:0528, що розташована за адресою АДРЕСА_1 з віднесенням її до земель житлової та громадської забудови з цільовим призначенням 02.09 - для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови.

Рішенням Тернопільської міської ради №8/25/111 від 28.04.2023 року вирішено:

- затвердити ТзОВ «І.Т.-Березовиця» Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту для влаштування екопарковки на земельній ділянці площею 0,0823 га за адресою: вулиця Степана Будного;

- дати дозвіл ТзОВ «І.Т.-Березовиця» на встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0823 га за кадастровим номером :11:001:0528 терміном на 5 років для влаштування екопарковки за адресою вулиця Степана Будного;

- зобов`язати ТзОВ «І.Т.-Березовиця» в двомісячний термін укласти договір про встановлення земельного сервітуту та провести державну реєстрацію права сервітутного користування земельною ділянкою.

07.06.2023 року Тернопільська міська рада (власник) та ТзОВ «І.Т.-Березовиця» (Сервітуарій) уклали договір про встановлення земельного сервітуту.

Відповідно до пункту 1.1 договору на підставі рішення Тернопільської міської ради від 28.04.2023 року №8/25/111 встановлюється земельний сервітут на земельну ділянку в м.Тернополі, яка знаходиться за адресою: вул. С.Будного, в інтересах Сервітуарія для влаштування екопарковки.

Згідно пункту 1.2 договору земельний сервітут встановлюється на земельній ділянці площею 0,0823 га, кадастровий номер :11:001:0528.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Договір укладено терміном на 5 років, з 28.04.2023 року до 28.04.2028 року (пункт 2.2 договору).

У пункті 2.3 договору визначено, що після закінчення строку дії договору Сервітуарій має переважне право поновити його на новий строк, якщо інше не передбачене цим договором та нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 3.1 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2023 року становить 445845,74 грн. Плата за договором вноситься у грошовій формі з розрахунку 1% за рік в розмірі 371,54 грн щомісячно з врахуванням коефіцієнтів, встановлених відповідними нормативно-правовими актами та коефіцієнтів індексації.

Визначення розміру плати переглядається Сервітуарієм самостійно у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки, коефіцієнтів та відсоткових ставок, встановлених відповідними нормативно-правовими актами, коефіцієнтів індексації грошової оцінки земель, розміру плати за сервітут, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (пункт 3.2 договору).

Договором визначені права та обов`язки сторін, зокрема визначено права Власника вимагати від Сервітуарія використання сервітуту порядку та на умовах, визначених в договорі; вимагати своєчасної та у повному обсязі плати за користування особистим строковим сервітутом; у разі порушення Сервітуарієм умов договору - достроково розірвати (припинити) договір; змінювати розмір плати, встановленої в договорі у випадках, передбачених чинним законодавством України та даним договором (пункт 4.1.1, 4.1.2, 4.1.6 договору).

Відповідно до пункту 4.3.1, 4.3.2 договору Сервітуарій вправі використовувати сервітут відповідно до умов договору; після закінчення строку дії договору за відсутності порушень його умов, в тому числі по оплаті, має переважне право поновити його на новий строк, якщо інше не передбачено цим договором та нормативно-правовими актами.

Згідно пункту 4.4.1, 4.4.2, 4.4.4 договору Сергітуарій зобов`язався, зокрема: дотримуватися умов договору, використовувати встановлений сервітут виключно з метою, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі; своєчасно та у повному обсязі сплачувати плату за користування сервітутом, самостійно визначати щомісячні платежі за користування сервітутом, а також самостійно обраховувати та сплачувати неустойку (штраф, пеню) у випадку порушення строків оплати по договору; за власний рахунок забезпечувати підтримання в належному стані територію та її зовнішній вигляд.

Згідно з пунктом 5.1 договору зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Відповідно до пункту 5.2 договору дія цього договору припиняється у разі закінчення терміну, на якій було встановлено земельний сервітут та в інших випадках, встановлених чинним законодавством України.

Згідно пункту 5.3 договору підставою для розірвання договору є: взаємна згода сторін; рішення суду про скасування земельного сервітуту.

Додатками до договору є рішення міської ради №8/25/11 від 28.04.2023 року (додаток 1); розрахунок плати за користування сервітутом (додаток 2); графічні матеріали на земельну ділянку (додаток 3); документ, що підтверджує нормативну грошову оцінку земельної ділянки (додаток 4).

Даний договір зареєстровано в Книзі реєстрації в договорів сервітутів 19.06.2023 року за номером 1536.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №384450256 від 26.06.2024 на підставі рішення державного реєстратора Тернопільської міської ради Кавецької О.Б. №68145443 від 23.06.2023 року за територіальною громадою міста Тернополя в особі Тернопільської міської ради 21.06.2023 року зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку, площею 0,0823 за кадастровим номером :11:001:0528 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), про що в Реєстр внесено запис про речове право за №50734609.

Цього ж дня, 21.06.2023 року державним реєстратором на підставі рішення №6845443 від 23.06.2023 року внесено до Реєстру запис про інше речове право за №50735350, згідно з яким проведено державну реєстрацію права сервітутного користування даною земельною ділянкою за ТзОВ «І.Т.-Березовиця» згідно договору від 07.06.2023 року.

Звертаючись з позовом в даній справі, прокурор зазначив, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000123 від 22.12.2023 було встановлено порушення вимог земельного законодавства під час передачі Тернопільською міською радою в сервітутне користування ТОВ "І.Т.-Березовиця" земельної ділянки за кадастровим номером :11:001:0528, тобто така ділянка передана без проведення торгів.

Крім того, умови укладеного договору про встановлення земельного сервітуту свідчать, що реальною потребою ТзОВ "І.Т.-Березовиця" у використанні земельної ділянки є не задоволення потреб, обумовлених ст.ст. 401,404 ЦК України, а отримання права користування земельною ділянкою та її використання для інших цілей, зокрема, для здійснення підприємницької діяльності, що можливо виключно на конкурентних засадах шляхом отримання землі в оренду, розмір плати за яку буде значно вище від плати за сервітутне користування.

Також як вбачається з даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №248692009 від 18.03.2021 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №384450781 від 26.06.2024 року, у приватній власності ТзОВ «І.Т.-Березовиця» є приміщення автобази, загальною площею 32,3 кв.м (складається з: А - прохідна; 1, 2, 3 огорожа, ворота, хвіртка; І - площадка; П оглядова яма; П - площадка; IV - відстойник; V колодязь), котре знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул.Степана Будного, 2.

Даний об`єкт нерухомості розміщений на земельній ділянці, площею 1,0493 га за кадастровим номером :11:001:0039, що належить до комунальної власності Тернопільської міської ради, що підтверджується відомостями з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №180209829 від 09.09.2019 року.

Прокурор звернувся до Тернопільської міської ради із запитом №50-86-11021ВИХ-23 від 26.10.2023 року про надання належно засвідчених копій спірного рішення та укладеного на його підставі договору для встановлення підстав для представництва інтересів держави.

В листі №24490-Ю/2023 від 07.11.2023 року Тернопільська міська рада повідомила, що правові підстави для задоволення вказаного запиту прокурора відсутні.

Прокурор звернувся до Тернопільської міської ради із запитом №50-86-12193ВИХ-23 від 29.11.2023 року про надання належно засвідчених копій документів з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді та належного виконання повноважень, визначених ст.23 Закону України «Про прокуратуру» .

У відповідь Тернопільська міська рада в листі №27755-Ю/2023 від 18.12.2023 року повідомила, що запитувана інформація вже була предметом розгляду виконавчими органами міської ради на запит прокуратури №50-86-11021ВИХ-23 від 26.10.2023 року, на який надано вичерпну відповідь листом №24490-Ю/2023 від 07.11.2023 року .

Листом №50-89-82ВИХ-24 від 04.01.2024 року прокурор звернувся до Тернопільської міської ради про надання належно засвідчених копій спірного рішення та укладеного на його підставі договору, у відповідь на який Тернопільська міська рада листом №406-Ю/2024 від 09.01.2024 року надала запитувані документи.

Непогодження прокурора із встановленням ТзОВ «І.Т.-Березовиця» сервітуту на спірну земельну ділянку стало підставою для звернення з даним позовом до суду, в якому прокурор просив: визнати незаконним та скасувати рішення 25 сесії 8 скликання Тернопільської міської ради від 28.04.2023 № 8/25/111 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Степана Будного ТзОВ «I.Т.-Березовиця»; визнати недійсним та припинити на майбутнє договір від 07.06.2023 про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку, власником якої є Тернопільська міська рада, площею 0,0823 га, кадастровий номер :11:001:0528, розташовану за адресою м. Тернопіль, вул. С. Будного, укладений між Тернопільською міською радою та ТзОВ «I.Т.-Березовиця»; зобов`язати ТзОВ повернути Тернопільській міській територіальній громаді земельну ділянку, кадастровий номер :11:001:0528, площею 0,0823 га, розташовану за адресою м. Тернопіль, вул. С. Будного; скасувати реєстрацію похідного права - права користування (сервітут) на земельну ділянку з кадастровим номером :11:001:0528, площею 0,0823 га, правокористувач, сервітуарій - ТзОВ «I.T.-Березовиця», здійснену державним реєстратором Тернопільської міської ради 21.06.2023, номер запису про інше речове право 50735350.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянти оскаржують рішення господарського суду Тернопільської області від 21.01.2025 року у справі №921/415/24 в частині задоволених позовних вимог, апеляційний господарський суд надає правову оцінку спірним правовідносинам в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Щодо представництва прокурором інтересів держави

Закон України «Про прокуратуру» визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

У відповідності до абзацу 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Згідно з частинами 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

До «виключних випадків» законодавець відносить: наявність або відсутність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно.

У випадку наявності органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Нездійснення захисту» - це прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень (він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається).

«Здійснення захисту неналежним чином» - активна поведінка (сукупність дій та рішень), спрямована на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту оцінюється відповідно до встановленого порядку захисту інтересів держави (досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту, ефективне здійснення процесуальних прав позивача).

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 9901/511/19 та від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21).

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманими від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Суд зобов`язаний дослідити: чи знав відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 15.08.2024 року у справі № 918/1075/23.

У цій справі встановлено, що прокурор звернувся до Тернопільської міської ради із запитом №50-86-11021ВИХ-23 від 26.10.2023 року про надання належно засвідчених копій спірного рішення та укладеного на його підставі договору для встановлення підстав для представництва інтересів держави.

В листі №24490-Ю/2023 від 07.11.2023 року Тернопільська міська рада повідомила, що правові підстави для задоволення вказаного запиту прокурора відсутні.

Прокурор звернувся до Тернопільської міської ради із запитом №50-86-12193ВИХ-23 від 29.11.2023 року про надання належно засвідчених копій документів з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді та належного виконання повноважень, визначених ст.23 Закону України «Про прокуратуру» .

У відповідь Тернопільська міська рада в листі №27755-Ю/2023 від 18.12.2023 року повідомила, що запитувана інформація вже була предметом розгляду виконавчими органами міської ради на запит прокуратури №50-86-11021ВИХ-23 від 26.10.2023 року, на який надано вичерпну відповідь листом №24490-Ю/2023 від 07.11.2023 року .

Листом №50-89-82ВИХ-24 від 04.01.2024 року прокурор звернувся до Тернопільської міської ради про надання належно засвідчених копій спірного рішення та укладеного на його підставі договору, у відповідь на який Тернопільська міська рада листом №406-Ю/2024 від 09.01.2024 року надала запитувані документи.

За вказаних обставин, апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що прокурор неодноразово звертався до Тернопільської міської ради з відповідними запитами щодо надання належно засвідчених копій спірного рішення та укладеного на його підставі договору.

Тернопільська міська рада листом №24490-Ю/2023 від 07.11.2023 року та листом №27755-Ю/2023 від 18.12.2023 року відмовила прокурору у наданні вказаних документів.

Лише листом №406-Ю/2024 від 09.01.2024 року Тернопільською міською радою надані запитувані документи.

Вищенаведене свідчить, що Тернопільська міська рада була ознайомлена із можливим порушенням прав та інтересів держави, проте у матеріалах справи відсутні докази того, що Тернопільська міська рада вжила необхідних дій для їх захисту, а навпаки, ухвалила оспорюване рішення та уклала договір із ТзОВ «І.Т.-Березовиця».

Враховуючи наведені норми та обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що Тернопільською окружною прокуратурою Тернопільської області належним чином обґрунтовано порушення інтересів держави у даній справі.

Щодо суті спору

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1, 2 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 134 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині 2 вказаної статті встановлено, що не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі, зокрема розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

За приписами статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Аналізуючи наведену норму, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підставою встановлення сервітуту є відсутність у особи, у тому числі і у користувача земельною ділянкою, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужою земельною ділянкою - земельного сервітуту.

Згідно статті 404 Цивільного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Частиною 1 статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Пунктом «б» частини 1 статті 99 Земельного кодексу України встановлено, що власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, зокрема право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

За змістом частини 1, 2 статті 100 Земельного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 16.01.2024 року у справі № 918/86/22 зазначив про те, що земельний сервітут встановлюється у виняткових випадках - коли в інший спосіб неможливо задовольнити потреби особи, в інтересах якої встановлюється сервітут, при цьому встановлення земельного сервітуту не може призводити до позбавлення власника (землекористувача) земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, права володіння, користування та розпорядження нею.

Також у постанові від 02.08.2022 року у справі № 914/427/20 Верховний суд звернув увагу на юридичну конструкцію земельного сервітуту, котра передбачає, що потреби, які можуть бути задоволені за рахунок користування чужим майном, повинні мати характер вимушених, зумовлювати неможливість або утруднення користування сусідньою або іншою земельною ділянкою.

Враховуючи вищеописані правові норми та встановлені у цій справі обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що договір про встановлення земельного сервітуту від 07.06.2023 встановлює земельний сервітут на земельну ділянку для облаштування екопарковки для паркування транспортних засобів відповідачем-2, за цільовим призначенням за кодом КВЦПЗ 02.09. для будівництва та обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови; задоволення таких потреб не є вимушеними діями; також вони не зумовлюють неможливість або утруднення користування сусідньою або іншою земельною ділянкою, якою користується ТзОВ «І.Т.-Березовиця», площа якої становить 1,0493га (кад.номер :11:001:0039).

Правильним також є висновок місцевого господарського суду про те, що відповідачами не доведено неможливість задоволення потреб ТзОВ «І.Т.-Березовиця» в користуванні спірною земельною ділянкою в інший спосіб, ніж встановлення сервітуту.

Щодо формування земельної ділянки за кадастровим номером :11:001:0528 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно із частиною 1, 2 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Судом встановлено, що формування земельної ділянки (кадастровий номер :11:001:0528) відбувалося в 2023 році за Проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту ТзОВ «І.Т.-Березовиця» для влаштування екопарковки, виготовленим приватним підприємством «Тергеоземпроект», котрий затверджений рішенням ради № 8/25/111 від 28.04.2023. Цільове призначення (згідно КВЦПЗ): 02.09. для будівництва та обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови.

За змістом статті 124-1 Земельного кодексу України особа, заінтересована у встановленні земельного сервітуту на землях державної, комунальної власності, звертається з заявою у разі, якщо земельна ділянка не передана у користування або у разі необхідності встановлення земельного сервітуту на землях, не сформованих у земельні ділянки, - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності.

До заяви додаються: копії документів, що підтверджують право власності заявника на будівлі, споруди, що розташовані на земельній ділянці (за наявності); письмове погодження землекористувача (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки, яка перебуває у користуванні, за договором з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності), справжність підпису на якому засвідчується нотаріально; проект договору про встановлення земельного сервітуту (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки); графічні матеріали із зазначенням орієнтовного місця розташування та площі земельної ділянки, яку передбачається сформувати з метою встановлення земельного сервітуту (у разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту); технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, що розробляється без одержання дозволу на її розроблення (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки).

У цій справі судом встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту міста Тернополя по вул.С.Будного та, відповідно, відноситься до земель комунальної власності Тернопільської територіальної громади, від імені якої діє Тернопільська міська рада.

Відповідно до частини 3 статті 124-1 Земельного кодексу України у разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування протягом одного місяця з дня отримання заяви приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка не була сформована як об`єкт цивільних прав.

Як видно з матеріалів справи, рішенням Тернопільської міської ради №8/23/126 від 03.03.2023 року надано дозвіл ТзОВ «І.Т.-Березовиця» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної лідянки для встановлення земельного сервітуту для влаштування екопарковки терміном на 5 років площею 0,0823 га за адресою вул. Степана Будного.

На замовлення ТзОВ «І.Т.-Березовиця» Приватним підприємством "ТЕРГОЗЕМПРОЕКТ" виготовлено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту ТзОВ «І.Т.-Березовиця» для влаштування екопарковки, цільове призначення якої згідно КВ ЦПЗ 02.09 - для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови за адресою: м. Тернопіль, вул. С.Будного.

Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 від 07.04.2023 року Управлінням надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області 07.04.2023 року здійснено державну реєстрацію сформованої земельної ділянки, площею 0,0823га за кадастровим номером :11:001:0528, що розташована за адресою м. Тернопіль, вул. С.Будного з віднесенням її до земель житлової та громадської забудови з цільовим призначенням 02.09 - для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови.

Згідно із пунктом «б» частини 2 статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру: щодо виду цільового призначення в межах певної категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, що розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки відповідно до комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту.

Відповідно до частини 3-5 статті 20 Земельного кодексу України категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту. При внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру. Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування з визначенням категорій земель та видів цільового призначення земельних ділянок, які можуть встановлюватися в межах відповідної функціональної зони, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені класифікатор та правила використовуються для ведення Державного земельного кадастру і містобудівного кадастру.

Згідно із частиною 4 статті 50 Закону України «Про землеустрій» у разі формування земельної ділянки чи зміни цільового призначення земельної ділянки для потреб, пов`язаних із забудовою, до проекту додається витяг із відповідної містобудівної документації із зазначенням функціональної зони території, в межах якої розташована земельна ділянка, та обмежень у використанні території для містобудівних потреб.

З Витягу з містобудівної документації, який є частиною Проекту землеустрою, за даними Викопіювання з плану зонування території м.Тернополя місця розташування земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту для влаштування екопарковки, вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером :11:001:0039 знаходиться в межах підзони зелених насаджень спеціального призначення (Р-3с).

Відповідно до ДСТУ-Н Б Б.1-1-12:2011 «Настанова про склад та зміст плану зонування території (зонінг) наведені наступні типи зон: громадські Г; житлові Ж; рекреаційні Р; курортні К: зони транспортної інфраструктури ТР; зони інженерної інфраструктури ІН; комунально складські КС; виробничі В; спеціальні С; зони земель історико культурного призначення ІК; зона земель природно заповідного фонду ПЗФ.

Зокрема рекреаційні зони озеленених територій загального користування Р-3 призначаються для повсякденного відпочинку населення і включає парки, сквери, сади, бульвари, міські ліси, водойми.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка розміщена саме в межах підзони зелених насаджень спеціального призначення - Р-Зс. Метою встановлення сервітуту визначено облаштування екопарковки.

Як видно з матеріалів справи, рішенням Тернопільської міської ради №8/25/111 від 28.04.2023 року, за результатами розгляду звернення ТзОВ «І.Т.-Березовиця» вирішено: затвердити ТзОВ «І.Т.-Березовиця» Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту для влаштування екопарковки на земельній ділянці площею 0,0823 га за адресою: вулиця Степана Будного; дати дозвіл ТзОВ «І.Т.-Березовиця» на встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0823 га за кадастровим номером :11:001:0528 терміном на 5 років для влаштування екопарковки за адресою вулиця Степана Будного; зобов`язати ТзОВ «І.Т.-Березовиця» в двомісячний термін укласти договір про встановлення земельного сервітуту та провести державну реєстрацію права сервітутного користування земельною ділянкою.

07.06.2023 року Тернопільська міська рада (власник) та ТзОВ «І.Т.-Березовиця» (Сервітуарій) уклали договір про встановлення земельного сервітуту.

Відповідно до пункту 1.1 договору на підставі рішення Тернопільської міської ради від 28.04.2023 року №8/25/111 встановлюється земельний сервітут на земельну ділянку в м.Тернополі, яка знаходиться за адресою: вул. С.Будного, в інтересах Сервітуарія для влаштування екопарковки.

За таких обставин вірним є висновок суду першої інстанції про те, що із встановлених судом обставин справи та досліджених доказів не вбачається, що потреба у встановленні строкового сервітуту для облаштування екопарковки для комерційного використання на спірній земельній ділянці не могла бути задоволена іншим способом (в тому числі шляхом використання орендованої товариством земельної ділянки, площа якої становить 1,0493га при розміщенні на ній приміщень автобази, загальною площею 32,3м2), аніж встановлення земельного сервітуту, зокрема шляхом надання земельної ділянки в оренду.

За приписами частини 1, 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Як зазначено вище, в силу приписів частини четвертої статті 98 Земельного кодексу України, статті 401 Цивільного кодексу України, право земельного сервітуту може бути встановлене щодо земельної ділянки для задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим способом, тобто у виняткових випадках, коли в іншій спосіб це здійснити неможливо.

Здійснивши системний аналіз норм матеріального права, які регулюють земельні правовідносини у розрізі із встановленими обставинами справи та діями відповідачів, суд дійшов до обгрунтованого висновку, що право користування спірною земельною ділянкою відповідно до вимог чинного законодавства підлягало продажу на аукціоні відповідно до вищеописаних положень ст.124, ч.1 ст.134 ЗК України.

Колегія суддів, з огляду на встановлені у цій справі обставини, погоджується із вказаним висновком місцевого господарського суду.

Суд першої інстанції вірно констатував, що рішення Тернопільської міської ради №8/25/111 від 28.04.2023 року є незаконним, адже ТзОВ "І.Т.-Березовиця", виходячи із умов, встановлених статтею 404 Цивільного кодексу України для встановлення сервітуту, не доведено необхідності встановлення земельного сервітуту у зв`язку з неможливістю використання для відповідних цілей (облаштування екопарковки) власної земельної ділянки, яку товариство отримало в орендне користування на підставі договору оренди від 17.12.2024; даним рішенням встановлено земельний сервітут для облаштування екпопарковки з метою здійснення господарської (підприємницької) діяльності ТзОВ "І.Т.-Березовиця", тобто з метою отримання прибутку, що не допускається, оскільки земельним законодавством для цього встановлено інший спосіб отримання земельної ділянки у користування, а саме шляхом отримання землі в орендне користування на конкурентних засадах; затверджений міською радою проект землеустрою не відповідає містобудівній документації.

Окрім того, приймаючи дане рішення міською радою не звернуто уваги на неможливість використання спірної земельної ділянки під облаштування екопарковки, оскільки вона розміщена в межах підзони зелених насаджень спеціального призначення. І формулювання найменування автостоянки як "екопарковка" не змінює змістового поняття визначення автостоянки (парковки, паркінгів), яким передбачається використання землі для тимчасової стоянки автотранспорту, що передбачає необхідність позначення дорожніми знаками, влаштування твердого покриття, огорожі.

Стосовно вимог прокурора про визнання недійсним договору про встановлення земельного сервітуту від 07.06.2023 року, укладеного між відповідачами у даній справі, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Пунктом 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання правочину недійсним.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, дійсним намірам сторін спору при укладенні оспорюваних договорів, встановити фактичні правовідносин, які склалися між сторонами, і застосувати до цих правовідносин відповідні норми матеріального права. Водночас невикористання при вчиненні певного правочину термінів, які визначають притаманні такому виду правочинів поняття, із закріпленням їх натомість у завуальований спосіб, а також викладення у різних документах взаємопов`язаних між собою прав і обов`язків сторін, що в сукупності складають зміст відповідних правовідносин, можуть бути засобами, які використовуються задля приховання суті правочину, укладення якого мають на меті сторони, шляхом оформлення "про людське око" (напоказ) іншого правочину. Тобто відсутність у спірних правочинах чіткого викладення усіх істотних умов, необхідних для договорів оренди не є достатньою підставою для висновку про відсутність між сторонами фактичних орендних правовідносин, адже неналежне оформлення відповідних відносин саме є тим способом, завдяки якому досягається прихована мета передачі земельних ділянок в користування (схожі висновки сформульовано в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 915/166/17, від 17.01.2019 у справі № 923/241/18, від 21.05.2019 у справі № 925/550/18, від 06.11.2019 у справі № 916/1424/18, від 07.07.2021 у справі № 03/601/20, від 03.11.2021 у справі № 918/1226/20, від 02.02.2022 у справі № 927/1099/20, від 29.09.2022 у справі № 918/351/21(918/672/21), від 07.12.2022 у справі № 924/11/22).

У цій справі суд встановив, що із змісту оспорюваного прокурором договору вбачається, що саме договору оренди притаманні умови, спосіб та цілі користування земельною ділянкою для влаштування екопарковки, за цільовим призначенням за кодом КВЦПЗ 02.09. для будівництва та обслуговування паркінгів та автостоянок. Діяльність з облаштування благоустрою території, будівництва та обслуговування паркінгів та автостоянок свідчить про постійне, повне використання земельної ділянки.

При цьому, правова природа сервітуту не передбачає можливості сервітуарія здійснювати підприємницьку діяльність на території, якою він користується, а також отримувати доходи від користування землею. Натомість орендар вправі самостійно господарювати на земельній ділянці, проводячи підприємницьку діяльність.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За змістом статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно із частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Комплексний аналіз укладеного між відповідачами правочину дає підстави вважати, що договір про встановлення земельного сервітуту за своєю правовою природою є договором оренди землі, що зумовлює застосування до нього положень законодавства, яке регулює саме правовідносини пов`язані із орендою земельних ділянок державної та комунальної форми власності.

За приписами частини 2 статті 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів.

Відповідно до частини 1 статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У цій справі судом встановлено, що земельні торги відносно спірної земельної ділянки не проводилися, тобто був порушений порядок надання права користування земельною ділянкою.

Судом також не встановлено наявність правових підстав, передбачених частиною другою статті 134 Земельного кодексу України, які б виключали проведення земельних торгів у даному випадку.

Відтак Тернопільська міська рада прийняла рішення та уклала з ТзОВ «І.Т.-Березовиця» оспорюваний договір всупереч порядку, який передбачений наведеними нормами законодавства, чим порушив права та охоронювані законом інтереси територіальної громади.

Неправомірна передача у користування спірної земельної ділянки з використанням правової конструкції, передбаченої для встановлення сервітуту, тобто без проведення відповідних торгів, порушує інтереси держави у сфері ефективного використання земельних ресурсів та порушує принцип конкурентності при передачі земельної ділянки в користування, обмеживши інших суб`єктів господарювання у здійсненні ними права на отримання землі у користування для здійснення підприємницької діяльності.

Місцевий господарський суд прийшов до висновку, що за даних обставин, на підставі ч.1 ст.215 ЦК України підлягає визнанню недійним договір про встановлення земельного сервітуту від 07.06.2023 року.

Аналізуючи вищеописані норми та встановлені у цій справі обставини, колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції.

Щодо вимоги про повернення спірної земельної ділянки суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У цій справі судом першої інстанції встановлено недійсність укладеного між відповідачами договору від 07.06.2023 року, відтак суд законно й обгрунтовано виснував, що вимоги прокурора в частині зобов`язання ТзОВ «І.Т.-Березовиця» повернути на користь Тернопільської міської територіальної громади земельну ділянку, площею 0,0823 га за кадастровим номером :11:001:0528, розташовану за адресою: м.Тернопіль, вул.С.Будного, підлягають задоволенню, оскільки наведене відповідатиме вимогам статті 216 ЦК України щодо обов`язку ТзОВ «І.Т.-Березовиця» повернути отримане за наслідками недійсного правочину.

Щодо обраного прокурором способу захисту

Апелянти вважають, що прокурором обрано неефективний спосіб захисту. На їх переконання, ефективним способом захисту у цьому спорі є витребування майна з чужого незаконного володіння, з огляду на вичерпання дії рішення, можливої відмови у добровільному поверненні земельної ділянки, яка може призвести до подання ще одного позову.

Однак, суд звертає увагу на те, що витребування майна шляхом віндикації застосовується у тих випадках, коли між власником і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У справі, що розглядається, між власником та володільцем майна мають місце договірні відносини. Предметом позовних вимог прокурора є визнання недійсним договору про встановлення земельного сервітуту та застосування односторонньої реституції у зв`язку з визнанням недійсним цього правочину, що відповідає положенням ст.16 Цивільного кодексу України.

Отже, за наслідками апеляційного перегляду оскарженого судового рішення судова колегія констатує, що доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційних скарг. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Тернопільської області від 21.01.2025 року у справі № 921/415/24.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладається на скаржників відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Тернопільської міської ради за №65/01 від 19.02.2025 року (вх. №01-05/498/25 від 24.02.2025 року) та Товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.-Березовиця» б/н від 25.02.2025 року (вх. № 01-05/525/25 від 26.02.2025 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Тернопільської області від 21.01.2025 року у справі № 921/415/24 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на скаржників.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя І.Б. Малех

Суддя І.Ю. Панова