ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2025 м. Івано-ФранківськСправа № 909/238/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕСЕЙЛ БІЗ"

79039, вул. Т. Шевченка, буд. 73а, м. Львів

79039, поштова адреса: м. Львів, а/с 2485

ел. пошта:

до відповідача: Приватного підприємства "РОСА-ІФ"

76018, вул. Євгена Коновальця, буд. 136-Б, кв. 232, м. Івано-Франківськ

про стягнення 333 743 грн 55 коп. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: Шкабуро Олександр Віталійович;

від відповідача: не з`явилися

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕСЕЙЛ БІЗ" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного підприємства "РОСА-ІФ" про стягнення 333 743 грн 55 коп. заборгованості, з яких: 266 170 грн 80 коп. - основний борг, 40 000 грн - штрафні санкції, 4 432 грн 61 коп. - 3% річних та 23 140 грн 14 коп. - інфляційні втрати.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 10.03.2025, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 07.04.2025; встановив сторонам строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Сторонам ухвалу про відкриття провадження у справі від 10.03.2025 направлено в їхні електронні кабінети, що відповідає приписам ч.11 ст.242 ГПК України та доставлено до електронних кабінетів 10.03.2025 о 18:03 год., що підтверджується довідками від 11.03.2025.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області про відкриття провадження у справі від 10.03.2025 вручено сторонам - 11.03.2025.

25.03.2025 через систему "Електронний суд" до господарського суду від ТОВ "РЕСЕЙЛ БІЗ" надійшла заява від 24.03.2025 (вх.№2516/25) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, в межах ціни позову в розмірі 333 743 грн 55 коп., які належать ПП "Роса-ІФ" та обліковуються на його банківських рахунках.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2025, суд відмовив в задоволенні заяви ТОВ "РЕСЕЙЛ БІЗ" про забезпечення позову у справі №909/238/25.

За наслідками підготовчого засідання 07.04.2025 суд протокольно закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 13.05.2025, про що представника позивача повідомлено в судовому засіданні, а відповідача - ухвалою повідомленням від 07.04.2025.

07.04.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання від 07.04.2025 (вх.№5767/25) про приєднання до матеріалів справи платіжної інструкції від 21.03.2025 №1759 про сплату судового збору за заяву про забезпечення позову.

В судовому засіданні 13.05.2025 суд розглянув справу по суті, перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення скороченого рішення на 14.05.2025, про що представника позивача повідомлено в судовому засіданні, а відповідача - ухвалою -повідомленням.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача. Позов мотивовано тим, що в порушення договірних зобов`язань, які виникли між сторонами, відповідач не приступив до виконання підрядних робіт, у зв`язку з чим позивач направив відповідачу листа про розірвання договору та повернення сплаченої позивачем передоплати. За прострочення виконання зобов`язання з повернення отриманих коштів, на підставі ст. 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати, а також просив стягнути штраф за порушення відповідачем умов 8.4 договору підряду.

Позиція відповідача. Правом на надання відзиву на позов відповідач не скористався.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши представника позивача, давши оцінку доказам у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

06.05.2024 між ТОВ "РЕСЕЙЛ БІЗ" (замовник, позивач) та ПП "РОСА-ІФ" (підрядник, відповідач) укладено договір підряду №05/06/2024, відповідно до п. 1.1 якого підрядник за завданням замовника, на свій ризик зобов`язався власними силами та засобами забезпечити виконання робіт, а саме: будівництво багатоповерхового готелю з вбудованими приміщеннями громадського призначення і підземним паркінгом в м. Яремче по вул. Свободи, 311 - зовнішні мережі водопостачання та каналізації (водопровідна камера) (надалі - роботи) на об`єкті замовника, що знаходиться за будівельною адресою: Україна, Івано-Франківська область, м. Яремче по вул. Свободи, 311 (об`єкт) та здати замовнику в установлені даним договором строки роботи на об`єкті, а замовник зобов`язується прийняти виконанні роботи та оплатити їх відповідно до умов даного договору.

Згідно з п. 2.1 договору, вартість робіт, що виконується в межах даного договору, становить 266170 грн 80 коп. з ПДВ.

В п. 2.2 договору визначено, що оплата згідно даного договору здійснюється наступним чином: передбачено аванс у розмірі 50% від вартості договору; решту оплат за виконані роботи проводиться згідно актів форми КБ-2, та КБ-3.

Прийом-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання акту прийому-передачі виконаних робіт за формою КБ-2 та довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору, підрядник розпочинає виконання робіт отриманого авансового платежу п. 2.2, та зобов`язаний їх завершити до 30 листопада 2024 року, якщо інше не узгоджено сторонами додатково, шляхом укладення додаткових договорів про внесення змін та доповнень до цього договору.

Згідно з п. 8.3 договору, у випадку порушення підрядником свого зобов`язання, а саме неналежного виконання робіт, підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 30 000 грн.

За змістом 8.4 договору, у випадку порушення підрядником строку виконання робіт терміном більше ніж на 10 календарних днів підрядник сплачує штраф у розмірі 30000 грн; більше ніж на 20 календарних днів, то сума штрафу становить 40000 грн; більше ніж на 30 календарних днів сторони мають право на досудове врегулювання спору відповідно до ст. 19 ГПК України.

В п. 11.8 договору визначено, що замовник має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, письмово повідомивши підрядника за 30 календарних днів до дати розірвання договору. В даному випадку цей договір вважається розірваним з дати отримання підрядником повідомлення про таке розірвання.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2024 (п.12.1 договору).

Відповідно до платіжних інструкцій №889 від 10.05.2024 на суму 130 000 грн, №948 від 31.05.2024 на суму 130 000 грн, №984 від 14.06.2024 на сумі 6 170 грн 80 коп., на виконання умов договору, позивач перерахував відповідачу кошти в загальному розмірі 266 170 грн 80 коп.

Як вбачається з листа ТОВ "РЕСЕЙЛ БІЗ" №08-05/2024-1 від 05.08.2024, адресованого ПП "РОСА-ІФ", позивач просив повернути перераховані відповідачу кошти в т.ч. по договору підряду №05/06/2024 від 06.05.2024 в сумі 266170 грн 80 коп. впродовж трьох робочих днів у зв`язку з розірванням договірних відносин.

Гарантійним листом №233 від 03.09.2024 ПП "РОСА-ІФ" зобов`язалося повернути отримані від ТОВ "РЕСЕЙЛ БІЗ" кошти в т.ч. по договору підряду №05/06/2024 від 06.05.2024 частинами у строк до 31.10.2024.

З метою досудового врегулювання спору 20.01.2025 позивач звернувся до відповідача із претензією №20/01-2025-2 від 20.01.2025 про сплату 266 170 грн 80 коп. заборгованості.

За прострочення виконання зобов`язання з повернення передоплати, позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 4 432 грн 61 коп., інфляційні втрати 23 140 грн 14 коп. та 40 000 грн штрафу за порушення відповідачем умов 8.4 договору підряду.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

В ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (стаття 530 ЦК України).

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 ЦК України).

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За встановлених судом обставин, на виконання умов договору підряду №05/06/2024 від 06.05.2024 позивач перерахував відповідачу в якості передоплати 266 170 грн 80 коп.

Згідно зі ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.2 ст.849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1). Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (частина 2). Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частина 3).

В п. 11.8 договору визначено, що замовник має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, письмово повідомивши підрядника за 30 календарних днів до дати розірвання договору. В даному випадку цей договір вважається розірваним з дати отримання підрядником повідомлення про таке розірвання.

Господарський суд, відповідно до статті 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Отже, вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

За приписами ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Доказів направлення ТОВ "РЕСЕЙЛ БІЗ" листа №08-05/2024-1 від 05.08.2024 ПП "РОСА-ІФ" матеріали справи не містять. Проте, матеріали справи також не містять і доказів того, що гарантійний лист відповідачем направлено позивачу у відповідь на іншу вимогу.

Тому, застосовуючи принцип вірогідності, суд вважає, що відповідач, направивши позивачу гарантійного листа №233 від 03.09.2024, в якому зобов`язався повернути йому кошти в т.ч. по договору підряду №05/06/2024 від 06.05.2024, підтвердив отримання від позивача відповідно листа №08-05/2024-1 від 05.08.2024 про повернення перерахованих відповідачу коштів у зв`язку з розірванням договірних відносин та фактично погодився з вимогою про розірванням договору.

Згідно з ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 - 5 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

З огляду на встановлені вище обставини, суд, враховуючи п. 11.8 договору дійшов висновку про те, що датою розірвання договору підряду №05/06/2024 від 06.05.2024 є дата, коли відповідачу достеменно було відомо про наявність листа позивача про розірвання договору, а саме - 03.09.2024 (дата гарантійного листа №233 від 03.09.2024 ПП "РОСА-ІФ").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 зазначила, що аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №910/12382/17).

Доказів виконання чи часткового виконання зобов`язань за договором підряду, а також доказів повернення позивачу суми попередньої оплати відповідач суду не надав.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 266 170 грн 80 коп. передоплати є обґрунтованими та належать до задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Тобто у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням дії договору, виникло зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати (авансу), є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватись інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 13.08.2024 по 03.03.2025 4 432 грн 61 коп. позивачем нараховано відповідачу 4 432 грн 61 коп. 3% річних та 23 140 грн 14 коп. інфляційних втрат.

Суд здійснив перерахунок 3% річних та інфляційних втрат з врахуванням дати виникнення грошового зобов`язання (03.09.2024) не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду, відповідно до якого розмір 3% річних становить 3 974 грн 45 коп., а розмір інфляційних втрат - 23 715 грн 32 коп.

Відтак, з відповідача на користь позивача у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання належить стягнути 3 974 грн 45 коп. 3% річних та 23 715 грн 32 коп. інфляційних втрат.

Щодо вимоги про стягнення штрафу на підставі п. 8.4 договору підряду.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У договорі підряду №05/06/2024 від 06.05.2024 сторони визначили, що у випадку порушення підрядником строку виконання робіт терміном більше ніж на 10 календарних днів підрядник сплачує штраф у розмірі 30000 грн; більше ніж на 20 календарних днів, то сума штрафу становить 40 000 грн; більше ніж на 30 календарних днів сторони мають право на досудове врегулювання спору відповідно до ст. 19 ГПК України (п. 8.4).

За змістом п. 4.1 договору, підрядник зобов`язаний завершити роботи до 30.11.2024.

Разом з тим, як встановлено судом договір підряду є розірваним з 03.09.2024.

Таким чином, з огляду на те, що договір був розірваний до визначеного сторонами кінцевого строку виконання робіт, підстави для нарахування штрафу згідно з п. 8.4 договору відсутні, а тому в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 40 000 грн штрафу належить відмовити.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає до часткового задоволення.

Судові витрати.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За подання до Господарського суду Івано-Франківської області даного позову, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 4 005 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 03.03.2025 №1653.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана через систему "Електронний суд".

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, за подання цієї позовної заяви позивач мав сплатити судовий збір у сумі 4 004 грн 92 коп. (333 743,55 х 1,5% х 0,8).

Відтак, позивачем зайво сплачено судовий збір в розмірі 0,08 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, ухвалою суду сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Згідно з п.1 ч.3 ст.123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком сума судових витрат на професійну правничу допомогу становить 30 000 грн.

В судовому засіданні 13.05.2025 представник позивача зазначив, що час розгляду справи розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 8000 грн.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано такі докази:

- ордер на надання правничої допомоги від 05.03.2025;

- договір про надання послуг з правничої допомоги від 16.01.2025;

- додаток №1 від 29.01.2024 до договору про надання послуг з правничої допомоги від 16.01.2025 (вартість основних послуг, які надаються згідно договору);

- акт приймання-передачі послуг від 03.03.2025;

- платіжну інструкцію №1655 від 03.03.2025 на суму 8 000 грн.

Як вбачається з договору про надання послуг з правничої допомоги від 16.01.2025, укладеного між адвокатом Шкабуро Олександр Віталійович (адвокат) та ТОВ "РЕСЕЙЛ БІЗ" (клієнт), предметом цього договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом, відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів клієнта, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором (п.1.1 договору).

Згідно з п. 2.1 договору, на виконання п. 1.1. даного договору клієнт надає право (уповноважує) адвоката, а адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правової допомоги, зокрема, представництво інтересів клієнта в будь-яких органах судової, законодавчої та виконавчої влади, в правоохоронних та контролюючих органах, органах місцевого самоврядування, фіскальній службі, прокуратурі, поліції, органах нотаріату, державної виконавчої служби та перед приватними виконавцями, банками, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та будь-якими фізичними особами, в судах всіх інстанцій, у тому числі місцевих судах (загальної юрисдикції, господарських, адміністративних), судах апеляційної та касаційної інстанцій (загальної юрисдикції, господарських, адміністративних), Верховному Суді з усіма правами наданими позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику, заінтересованій особі, стороні виконавчого провадження, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, незалежно від процесуального статусу клієнта (потерпілий, затриманий, підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений, свідок, цивільний позивач, цивільний відповідач у кримінальному провадженні, тощо).

Відповідно до п. 3.1 договору, клієнт зобов`язався своєчасно і у повному обсязі сплачувати обумовлені договором гонорар адвоката та фактичні витрати, пов`язані з виконанням адвокатом договору.

Визначений гонорар встановлюється сторонами у окремому додатку до цього договору та є невід`ємною його частиною (п.3.2 договору).

Як вбачається із змісту додатку №1 від 29.01.2024 до договору про надання послуг з правничої допомоги від 16.01.2025 (вартість основних послуг, які надаються згідно договору), розмір адвокатського гонорару за подання позовної заяви майнового характеру становить 8 000 грн.

Відповідно до підписаного обома сторонами акта приймання-передачі послуг від 03.03.2025, адвокат надав, а клієнт прийняв (отримав) юридичні послуги (правову допомогу) у формі: - підготовки позовної заяви про стягнення з ПП "РОСА-ІФ" на користь ТОВ "РЕСЕЙЛ БІЗ" заборгованості в розмірі 333 743 грн 55 коп. Загальна вартість послуг 8000 грн, без ПДВ.

Згідно з платіжною інструкцією №1655 від 03.03.2025 ТОВ "РЕСЕЙЛ БІЗ" перерахувало на рахунок адвоката Шкабуро О.В. 8000 грн оплати за юридичні послуги.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Оцінивши заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу та подані на їх підтвердження докази, з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, обсягу наданих адвокатом послуг, ціну позову суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу позивача в розмірі 8 000 грн відповідають вимогам щодо їх реальності, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору.

Проте, враховуючи, що спір між сторонами у цій справі вирішено шляхом часткового задоволення позову, витрати позивача на професійну правничу допомогу, у відповідності до ст. 129 ГПК України, суд покладає на сторони пропорційно задоволених вимог (позов задоволено на 88,05%).

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 7 044 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 73, 74, 86, 123, 129, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "РОСА-ІФ" (76018, вул. Євгена Коновальця, буд. 136-Б, кв. 232, м. Івано-Франківськ, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " РЕСЕЙЛ БІЗ" (79039, вул. Т. Шевченка, буд. 73а, м. Львів, ) 293 860 (двісті дев`яносто три тисячі вісімсот шістдесят) грн 57 коп. заборгованості, з яких: 266 170 (двісті шістдесят шість тисяч сто сімдесят) грн 80 коп. основного боргу, 3 974 (три тисячі дев`ятсот сімдесят чотири) грн 45 коп. 3% річних, 23 715 (двадцять три тисячі сімсот п`ятнадцять) грн 32 коп. інфляційних втрат, а також 3 526 (три тисячі п`ятсот двадцять шість) грн 33 коп. судового збору та 7 044 (сім тисяч сорок чотири) грн витрат на професійну правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.05.2025

Суддя О.В. Рочняк