ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року Справа № 918/52/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Маціщук А.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення господарського суду Рівненської області від 5 березня 2025 року по справі №918/52/25 ( повний текст рішення складено 10 березня 2025 року, суддя Романюк Р.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нуклесолар Україна"

про стягнення коштів

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (надалі Позивач) звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нуклесолар Україна" (надалі Відповідач) у якому просило суд стягнути з Відповідача на користь Позивача 64864 грн 80 коп. пені та 90810 грн 72 коп. штрафу.

В обґрунтування позову посилається на те, що між Позивачем та Відповідачем укладено договір поставки № 53-122-01-24-14952 від 1 липня 2024 року (надалі Договір; а.с. 6-8) на поставку продукції на суму 1 297 296 грн. Констатує, що згідно пункту 3.1 Договору, продукція поставляється в строк по 30 липня 2024 року та що строк поставки продукції по даному Договору вказаний у специфікації № 1 та визначається кількістю календарних днів з дати оприлюднення даного Договору на веб порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". Обумовлено, що Специфікацією № 1 до Договору сторонами погоджено, що продукція поставляється протягом 90 календарних днів з дати оприлюднення даного Договору, а також, що Договір опубліковано 2 липня 2024 року, вказуючи, що перебіг строку поставки закінчився 30 вересня 2024 року.

Позивач зазначив, що поставку товару на суму 1 269 576 грн, згідно з видатковою накладною № 25/11 від 19 листопада 2024 року здійснено 20 листопада 2024 року - з простроченням на 50 днів, а також те, що пунктом 9.1 Договору передбачено, що у випадку порушення строків поставки Відповідач зобов`язався сплатити Позивачу пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять днів, Відповідач додатково сплачує Позивачу штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Враховуючи вищевказане, Позивач у зв`язку з невиконанням Відповідачем умов Договору нараховував 64 864 грн 80 коп. пені (за період з 1 жовтня 2024 року по 19 листопада 2024 року) та 90 810 грн 72 коп. 7 % штрафу.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 5 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Договір поставки № 53-122-01-24-14952 від 1 липня 2024 року, укладено в редакції запропонованій Позивачем у справі і Відповідач був позбавлений можливості впливати на зміст тих чи інших його умов. Як встановлено судом, Відповідачем було поставлено продукцію за видатковою накладною № 25/11 від 19 листопада 2024 року на суму 1 269 576 грн (поставку товару здійснено 20 листопада 2024 року) в межах строку, обумовленого пунктом 3.1 Договору, тобто, в період по 30 листопада 2024 року, з чого місцевим господарським судом зроблено висновок про те, що Відповідач не є таким, що прострочив виконання взятих на себе зобов`язань, що з позиції суду свідчить про відсутність підстав для застосування до Відповідача господарських санкцій, обумовлених пунктом 9.1 Договору, а тому, позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

26 березня 2025 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга від Позивача, в котрій Позивач просив скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Зокрема, мотивуючи апеляційну скаргу, Позивач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що підписавши Договір сторони погодили, що Відповідач здійснює поставку продукції у строк 90 календарних днів з дати оприлюднення даного Договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки строк як певний відрізок часу, з закінченням якого настають наслідки. Окрім того, вважає, що підписавши Договір сторони також погодили термін поставки продукції, а саме по 30 листопада 2024 року, оскільки вказаний термін це визначений у часі момент з настанням якого пов`язана подія, яка має юридичне значення. Отже, згідно з Договором Позивач визначив, що Відповідач здійснює поставку продукції у строк 90 календарних днів з дати оприлюднення даного Договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України «Про публічні закупівлі» у період по 30 листопада 2024 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14 квітня 2025 року повідомлено сторін про те, що у зв`язку із розглядом справи №918/52/25 в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, постанова по даній справі буде виготовлена до 13 червня 2025 року включно.

Апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: у суду апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 3 статті 270 Господарського процесуального України передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

В силу дії частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Разом з тим, суд констатує, що види справ, що не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження визначені в частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції констатує, що дана справа № 918/52/25 не підпадає під дані винятки.

Водночас, суд констатує, що згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімуму на одну працездатну особу в розмірі 3028 грн. Відтак, максимальна ціна позову, що підлягає під дію частини 10 статті 270 ГПК України складає 302800 грн 00 коп. (що є більшою сумою, ніж сума позовних вимог в даній справі).

З огляду на вищевказане, колегія апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи на предмет їх підставності та предметності в розрізі вимог частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалила рішення здійснювати розгляд даної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в такому випадку судове засідання не проводиться.

Відтак, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги Позивача, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу Позивача слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змн.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Колегія суддів звертає увагу, що 1 липня 2024 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір (а.с. 6-8).

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.4 Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, "Відповідач" зобов`язався поставити і передати у власність "Позивач" продукцію, а "Позивач", в свою чергу, зобов`язався оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до даного Договору). Предметом поставки по Договору є продукція: 44160000-9 (Труби сталеві на системи важливі для безпеки), яка передбачена специфікацією № 1 (додаток № 1 до даного Договору). Умови Договору викладені сторонами у відповідності до "Інкотермс 2010. Правила ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі", які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов даного Договору. Місцем виконання Договору є місто Вараш Рівненської області.

Згідно з пунктом 2.1 Договору, ціна продукції, що поставляється за цим Договором складає 1 081 080 грн, крім того ПДВ 216 216 грн.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що загальна сума Договору (вартість продукції) становить 1297 296 грн.

У відповідності до пунктів 2.3-2.5 Договору, кількість продукції та ціна за одиницю продукції вказана у специфікації № 1 (додаток № 1) до даного Договору. Ціна на продукцію є остаточною і змінам не підлягає, за виключенням умов передбачених в пункті 13.10 Договору. До ціни продукції включена вартість тари, упакування і маркування, страхування, доставка на склад РВ філії "ВП "Складське господарство" АТ "НАЕК "Енергоатом" та інші понесені Відповідачем витрати на умовах поставки DDP згідно "Інкотермс - 2010".

Як визначено пунктом 3.1 Договору, сторонами погоджено, що продукція поставляється в період по 30 листопада 2024 року. Строк поставки продукції по даному Договору вказаний у специфікації № 1 та визначається кількістю календарних днів з дати оприлюднення даного Договору на веб порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". Продукція поставляється постачальником на умовах DDP, згідно "Інкотермс - 2010". Місце поставки та вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення філії "ВП "Складське господарство" Позивача.

Пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що кількість та асортимент продукції визначається специфікацією до даного Договору.

Якість та комплектність продукції повинна відповідати умовам Договору, технічній специфікації (додаток № 2 до даного Договору), технічній специфікації до предмета закупівлі ТСдоПЗ(т.) 161-02.05-2-2023 (ред. 2) (додаток № 2.1 до даного Договору) і підтверджується документацією про якість.

Відповідно до пунктів 6.1 та 6.2 Договору, оплата за поставлену продукцію здійснюється Позивачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Відповідача протягом 120 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" за умови реєстрації Відповідачем належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної в ЄРПН. Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію. Про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

За приписами пунктів 8.4-8.5 Договору, датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або знищення продукції переходить до Позивача з моменту поставки продукції. Перехід права власності на продукцію за Договором відбувається в момент поставки продукції за умови наявності належним чином оформлених товарно-супровідних документів.

У відповідності до пункту 9.1 Договору, у випадку порушення строків поставки "Відповідач" зобов`язаний сплатити "Позивачу" пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять днів, "Відповідач" додатково сплачує "Позивачу" штраф у розмірі 7% вказаної вартості. У випадку порушення "Відповідачем" взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності, "Відповідач" сплачує "Позивачу" штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції. Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє "Відповідача" від виконання зобов`язань по Договору. У випадку письмової відмови Відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, Відповідач сплачує Позивачу штраф в розмірі 20 % від вартості невиконаних зобов`язань за Договором.

За пунктом 9.2 Договору, сторонами погоджено, що строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій передбачених пунктом 9.1 даного Договору становить 3 (три) роки.

Згідно з пунктом 12.1 Договору, Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (для контрагентів які застосовують печатку). Строк дії даного Договору по 31 грудня 2024 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань Відповідача, що передбачені даним Договором - до спливу гарантійних строків.

У відповідності до пункту 12.2 Договору, укладений сторонами Договір оприлюднюється на веб порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". Дата (момент) укладення Договору зазначається у звіті про результати проведення процедури закупівлі який автоматично формується електронною системою закупівель та оприлюднюється протягом одного дня після оприлюднення Позивачем Договору про закупівлю на веб порталі Уповноваженого органу.

У відповідності до специфікації № 1 (додаток № 1 до Договору) сторони погодили поставку товару на загальну суму 1 297 296 грн, зокрема:

1) труба безшовна 25х2,0х10000мм ТУ 14-3-190-2004 СТ20 холоднодеформована; кількістю 0,023 т; на суму 15 180 грн без ПДВ; строк поставки, кількість 90 календарних днів;

2) труба безшовна 32х3,0х10000мм ТУ 14-3-190-2004 СТ20 гарячодеформована; кількістю 0,086 т; на суму 56 760 грн без ПДВ; строк поставки, кількість 90 календарних днів;

3) труба безшовна 42х3,0х9000мм ТУ 14-3-190-2004 СТ20 гарячодеформована; кількістю 0,030 т; на суму 19 800 грн без ПДВ; строк поставки, кількість 90 календарних днів;

4) труба безшовна 57х3,0х9000мм ТУ 14-3-190-2004 СТ20 гарячодеформована; кількістю 0,120 т; на суму 79 200 грн без ПДВ; строк поставки, кількість 90 календарних днів;

5) труба безшовна 57х3,0х9000мм ТУ 14-3-190-2004 СТ20 гарячодеформована; кількістю 0,400 т; на суму 264 000 грн без ПДВ; строк поставки, кількість 90 календарних днів;

6) труба безшовна 89х3,5х9000мм ТУ 14-3-190-2004 СТ20 гарячодеформована; кількістю 0,148 т; на суму 97 680 грн без ПДВ; строк поставки, кількість 90 календарних днів;

7) труба безшовна 108х4,0х8500-8600мм ТУ 14-3-190-2004 СТ20 гарячодеформована; кількістю 0,515 т; на суму 339 900 грн без ПДВ; строк поставки, кількість 90 календарних днів;

8) труба безшовна 133х5,0х7000мм ТУ 14-3-190-2004 СТ20 гарячодеформована; кількістю 0,316 т; на суму 208 560 грн без ПДВ; строк поставки, кількість 90 календарних днів.

Крім того, між сторонами підписано технічну специфікацію (додаток № 2 до Договору).

Вказані Договір, специфікація №1 та технічна специфікація підписані повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

Позивач зазначає, що згідно інформації розміщеної на вебпорталі Уповноваженого органу Договір було опубліковано 2 липня 2024 року, відповідно з позиції Позивача перебіг строку поставки закінчився 30 вересня 2024 року.

На виконання умов Договору Відповідачем відповідно до видаткової накладної № 25/11 від 19 листопада 2024 року поставлено продукцію на суму 1 269 576 грн. Вказана продукція отримана 20 листопада 2024 року, про що свідчить підпис зав. складом Р.Ярощук.

За твердженням Позивача, на електронну адресу Відповідача направлено претензію (№ 22-22872/001-юр від 9 грудня 2024 року) "Про сплату штрафних санкцій" в якій запропоновано в добровільному досудовому порядку перерахувати на банківський рахунок філії, зазначений у претензії, штрафні санкції у розмірі 155 675 грн 52 коп..

Посилаючись на несвоєчасне виконання Відповідачем зобов`язань за Договором щодо своєчасної поставки товару, Позивач звернувся до суду, за захистом порушеного, на його думку, права з позовом про стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із статтею 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 193 Господарського кодексу України, унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями статті 525, частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 546, 549 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Зважаючи на доводи апеляційної скарги Позивача щодо того, що Відповідачем порушено умови Договору щодо своєчасної поставки товару (а саме не поставлено його в строк до 30 вересня 2024 року протягом 90 календарних днів з дати оприлюднення Договору), колегія апеляційного господарського суду зазначає слідуюче.

Як вже вказано вище у цій постанові, умовами пункту 9.1 Договору сторони передбачили, що у випадку порушення строків поставки "Відповідач" зобов`язався сплатити "Позивачу" пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять днів, "Відповідач" додатково сплачує "Позивачу" штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

При цьому суд апеляційної інстанції проаналізувавши умови Договору констатує, що вищевказаний пункт Договору відсилає до пункту 3.1 Договору, який саме і визначає строки поставки.

Разом з тим, у пункті 3.1 Договору сторони зазначили, що сторонами погоджено, що продукція поставляється в період по 30 листопада 2024 року. Строк поставки продукції по даному Договору вказаний у специфікації № 1 та визначається кількістю календарних днів з дати оприлюднення даного Договору на веб порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі".

При цьому, у специфікації № 1 від 1 липня 2024 року (додаток № 1 до Договору) сторони погодили поставку товару на загальну суму 1 297 296 грн, зазначивши строк поставки 90 календарних днів.

Враховуючи вищезазначене апеляційний господарський суд приходить до висновку, що з урахуванням специфікації № 1 до Договору, строк поставки продукції складає 90 календарних днів з дати оприлюднення даного Договору на веб порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі" з остаточною (кінцевою) датою поставки продукції, зазначеною в пункті 3.1 Договору 30 листопада 2024 року.

При цьому, покликання Позивача в апеляційній скарзі на те, що термін поставки продукції встановлений по 30 листопада 2024 року. а строк поставки становить 90 календарних днів з дати оприлюднення даного Договору на веб порталі Уповноваженого органу і що це ніби-то є різними поняттями на переконання суду не заслуговують на увагу. Оскільки, дані поняття «строк поставки» та «термін поставки» хоч і є різними за процедурою та порядком їх перебігу та обрахунком, однак, їх перебіг закінчується кінцевою датою (яка є однаковою як для строків так і для термінів) до якої і мають бути визначенні зобов`язання.

Зважаючи на такі умови Договору, колегія суддів зауважує, що відповідно до частини першої статті 637 Цивільного кодексу України, тлумачення умов Договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

В силу дії частин 3 та 4 статті 213 Цивільного кодексу України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

З вищевказаних норм вбачається, що перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: мети правочину, змісту попередніх переговорів, усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), звичаїв ділового обороту; подальшої поведінки сторін; тексту типового договору; інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими у статті 213 Цивільного кодексу України.

Якщо правила встановленні статтею 213 Цивільного кодексу України не дозволяють визначити зміст відповідної умови договору потрібно застосовувати тлумачення contra proferentem.

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the dоminant influence of one party).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 6 грудня 2007 року).

Водночас колегія апеляційного господарського суду враховує факт того, що схожі правові висновки Верховного Суду щодо правила про те, що особа, яка включила ту або іншу умову у договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), викладено у постановах Верховного Суду від 18 березня 2021 року в справі № 910/9525/19, від 10 грудня 2019 року у справі № 910/878/19, від 13 грудня 2023 року в справі № 910/12904/22.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, в правовому полі дії статтей 75-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, апеляційним господарським судом встановлено, що спір у справі виник внаслідок неоднозначного тлумачення сторонами пункту 3.1 Договору (в частині строку поставки продукції). Оскільки умови пункту 3.1 Договору, укладеного між сторонами, не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови щодо кінцевого строку поставки продукції. З огляду на вище суд апеляційної інстанції застосовує до спірних правовідносин принцип Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), тобто, особа, яка включила ту або іншу умову в договір, має нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

Колегія суду апеляційної інстанції (як і суд першої інстанції) констатує, що Договір поставки, укладено в редакції запропонованій саме - Позивачем у справі, з огляду на що Відповідач був позбавлений можливості впливати на зміст тих чи інших його умов.

В той же час Позивач залишає поза увагою ту умову Договору, що у відповідності до пункту 12.2 Договору, укладений сторонами Договір оприлюднюється на веб порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". Дата (момент) укладення Договору зазначається у звіті про результати проведення процедури закупівлі який автоматично формується електронною системою закупівель та оприлюднюється протягом одного дня після оприлюднення Позивачем Договору про закупівлю на веб порталі Уповноваженого органу.

Відтак, а ні Позивач а ні Відповідач не впливає на дату оприлюднення Договору, оскільки вона формується автоматично без врахування умов Договору, які визначені та запропоновані для підписання Відповідачу, саме Позивачем.

Саме тому підсумовуючи усе описане вище колегія суддів зауважує, що Відповідачем поставлено продукцію за видатковою накладною № 25/11 від 19 листопада 2024 року на суму 1 269 576 грн (поставку товару здійснено 20 листопада 2024 року) в межах строку, обумовленого пунктом 3.1 Договору, тобто, в період по 30 листопада 2024 року, а отже Відповідач не є таким, що прострочив виконання взятих на себе зобов`язань.

З огляду на встановленні обставини щодо своєчасного постачання товару, колегія суду виснує, що позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій є необгрунтованими та не підлягають задоволенню, а відтак апеляційний господарський суд відмовляє Позивачу в задоволенні позову повністю.

Дане рішення й було прийняте місцевим господарським судом.

Відповідно приймаючи таке рішенні Північно-західний апеляційний господарський суд залишає рішення місцевого господарського суду в цій частині без змін.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання Позивача, викладені в апеляційній скарзі щодо судового рішення, безпідставними, документально необґрунтованими, та відхиляє їх з підстав, вказаних вище в даній постанові.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, відповідно, колегія суддів залишає судове рішення без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на Позивача, згідно статті 129 Господарського процесуального колексу України.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 5 березня 2025 року по справі №918/52/25 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 5 березня 2025 року по справі №918/52/25 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

5. Справу №918/52/25 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Маціщук А.В.