ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19.05.2025 р. Справа № 914/1477/25

Господарський суду Львівської області у складі судді Березяк Н.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат», м. Львів,

до відповідача: ОСОБА_1 , м. Львів,

про: стягнення основного боргу у розмірі 6560,00 грн, неустойку в розмірі 56,84 грн, три проценти річних у розмірі 196,80 грн та інфляційні втрати в розмірі 891,72 грн

визнав подані матеріали недостатніми для відкриття провадження у справі, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд зазначає, що позовну заяву подано без додержання вимог статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за приписами пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з позовною заявою заявником подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке вмотивовано тим, що позивач є непідприємницьким та неприбутковим товариством і не має на меті одержання прибутків, а діє на основі повного господарського розрахунку, самофінансування та самоокупності за рахунок членських та цільових внесків. Однак, у зв`язку із несплатою учасниками членських внесків товариство перебуває у складному фінансовому становищі внаслідок чого не має змоги сплатити судовий збір.

Розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку, що воно не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за певних умов. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведені положення процесуального закону дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Однак визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Разом з тим, особа, що порушує питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, або про звільнення від його сплати, повинна навести обґрунтування обставин (з наданням на їх підтвердження доказів), які свідчать про неможливість здійснення оплати цього збору як станом на момент звернення до суду, так і до закінчення розгляду справи, ухвалення судового рішення по суті вимог заяви, скарги.

Наведеними правовими нормами статті 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року в справі № 0940/2276/18 дійшла висновку, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, склад сторін у даній справі та предмет позову не свідчать про наявність умов, визначених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», для задоволення клопотання Товариства індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат» про відстрочення сплати судового збору за подання до суду позовної заяви.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм, саме лише скрутне матеріальне становище юридичної особи не є безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору.

Тому, розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки вказана заявником обставина не є поважною підставою для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2025 року становить 3028,00 грн.

Зі змісту позову вбачається, що він містить вимогу майнового характеру.

Таким чином, оскільки заявлено вимогу майнового характеру, позивачу слід було сплати судовий збір в розмірі 3028,00 грн, про що надати суду відповідні докази.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем не дотримано вимог п. 5 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 ГПК України з огляду на таке.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є членом товариства «Самокат», їй належить гаражний бокс № НОМЕР_1 , що розташований на території товариства.

Суд звертає увагу, що до позовної заяви не долучено доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно є учасником Товариства індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат» та що їй належить гаражний бокс № НОМЕР_1 , що розташований на території товариства.

Позивач стверджує, що відповідач: ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , однак у матеріалах позовної заяви відсутні докази, що підтверджують адресу проживання відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Судом встановлено, що позовна заява не містить ідентифікаційного коду або номеру і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України відповідача.

З огляду на наведене, позовна заява не містить зазначення всіх доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а також до позовної заяви додані не всі докази, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог.

Враховуючи наведене, наявні підстави для залишення позовної заяви Товариства індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат» без руху.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, керуючись 162, 164, ч. 1 та 2 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Товариства індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат» про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

2. Позовну заяву Товариства індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат» до ОСОБА_1 про стягнення основного боргу у розмірі 6560,00 грн, неустойку в розмірі 56,84 грн, три проценти річних у розмірі 196,80 грн та інфляційні втрати в розмірі 891,72 грн залишити без руху.

3. Надати позивачу строк у 10 (десять) календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

4. Копію ухвали суду надіслати позивачу.

У разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирала законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Інформацію про справу можна отримати за такою веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud5015.

Суддя Березяк Н.Є.