ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 року м. Дніпро Справа № 904/624/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Мороза В.Ф.,

при секретарі судового засідання: Ліпинському М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", Товариства з обмеженою відповідальність "Озерна площа", Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" арбітражного керуючого Ткаченка Дениса Володимировича

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Первушин Ю.Ю.) від 11.06.2024р. у справі № 904/624/19

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015"

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальність "Агроцентр-Плюс" (49006, місто Дніпро, проспект Пушкіна, будинок 4, );

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальність "Озерна площа" (49006, місто Дніпро, проспект Пушкіна, 4, );

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, ; адреса для листування: 49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 30);

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, місто Дніпро, вулиця Сімферопольська, 17-А, );

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" (49100, місто Дніпро, узвіз Кодацький, будинок 2, )

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 )

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, визнання права власності та витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Дніпропетровської області на стадії ліквідаційної процедури перебуває справа № 904/624/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015", провадження в якій відкрито 10.07.2019 за заявою кредитора - Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"; повноваження ліквідатора з 20.10.2021 виконує арбітражний керуючий Ткаченко Д.В.

07.06.2021 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява ліквідатора ТОВ "Ефектінвест-2015" арбітражного керуючого Пономаренка А.О. від 01.06.2021 № 02-01-904/624/19-01-06-21-1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, визнання права власності та витребування майна, в якій ліквідатор просив:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6965, виданий 15.06.2017, виданий і посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Крючковою Т.В., укладений між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс";

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6984, виданий 16.06.2017, виданий і посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Крючковою Т.В., укладений між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс";

- визнати право власності за ТОВ "Ефектінвест-2015" на об`єкт нерухомого майна, а саме комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Пушкіна, будинок 4, опис об`єкта нерухомого майна: адміністративно-побутовий корпус з підвалом літ. А-3, А[1]-1,а, а [1]-3037 кв.м; тунель літ. а-1-74 кв.м; прохідна літ. Б-1, Б[1]-1, б-б[4]-128,8 кв.м, механічна майстерня, котельна, димова труба, магазин, відділ кадрів літ. В-1; В[1]-2, в-450,2 кв.м; головний корпус, відділ пляшкомийної машини, будівля приготування розчинів з підвалом та надбудовами літ. Г-2, г, г-1, г[4], г[5], склад готової продукції літ. Г[1]-2, Г[2]-2, г[1]-г[3], будівля спиртосховища літ. Г[3]-1-Г[5]-1-5 628,7 кв.м; побутові приміщення шоферів, гараж з прибудовою літ. Д-2, Д[1]-1, Д[2]-1, д, д[1]-429,6 кв.м; посудний цех літ. Е-2, е-1, е[1]-е[6]-1 111,5 кв.м; галерея літ. е-1-16,02 кв.м; трансформаторний кіоск літ. Є-1-31,9 кв.м; компресорна, літ. Ж-1, ж-126 кв.м; газорозподільний пункт літ. З-1-16,4 кв.м; навіс літ. И-23 кв.м; навіс літ. І-34 кв.м; зварювальний збірник літ. Ї-23,2 кв.м; склад балонів літ. Й-11 кв.м; убиральня літ. К-1-6 кв.м; огорожа № 1-10; резурвуар протипожежний № 11; збірник склобоя № 12; бункер склобоя № 13; мощення -І,ІІ, III. Загальна площа: 11 147, 32 кв.м;

- витребувати у ТОВ "Озерна площа" об`єкт нерухомого майна, а саме комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Пушкіна, будинок 4, опис об`єкта нерухомого майна: адміністративно-побутовий корпус з підвалом літ. А-3, А[1]-1,а, а [1]-3037 кв.м; тунель літ. а-1-74 кв.м; прохідна літ. Б-1, Б[1]-1, б-б[4]-128,8 кв.м, механічна майстерня, котельна, димова труба, магазин, відділ кадрів літ. В-1; В[1]-2, в-450,2 кв.м; головний корпус, відділ пляшкомийної машини, будівля приготування розчинів з підвалом та надбудовами літ. Г-2, г, г-1, г[4], г[5], склад готової продукції літ. Г[1]-2, Г[2]-2, г[1]-г[3], будівля спиртосховища літ. Г[3]-1-Г[5]-1-5 628,7 кв.м; побутові приміщення шоферів, гараж з прибудовою літ. Д-2, Д[1]-1, Д[2]-1, д, д[1]-429,6 кв.м; посудний цех літ. Е-2, е-1, е(1)-е(6)-1 111,5 кв.м; галерея літ. е-1-16, 02 кв.м; трансформаторний кіоск літ. Є-1-31,9 кв.м; компресорна, літ. Ж-1, ж-126 кв.м; газорозподільний пункт літ. З-1-16,4 кв.м; навіс літ. И-23 кв.м; навіс літ. І-34 кв.м; зварювальний збірник літ.Ї-23,2 кв.м; склад балонів літ. Й-11 кв.м; убиральня літ. К-1-6 кв.м; огорожа № 1-10; резурвуар протипожежний № 11; збірник склобоя № 12; бункер склобоя № 13; мощення -І, ІІ, III. Загальна площа: 11 147, 32 кв.м.

17.12.2021 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2022 у справі № 904/624/19, відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Ефектінвест-2015" арбітражного керуючого Пономаренка А.О. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, визнання права власності та витребування майна.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 06.10.2022 касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" за вх. 2798/2020 задоволено частково. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2022 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2021 у справі № 904/624/19 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

За результатом нового розгляду справи рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024р. у справі № 904/624/19 в задоволенні позовних вимог ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальність "Ефектінвест-2015" арбітражного керуючого Ткаченко Дениса Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальність "Агроцентр-Плюс" та Товариства з обмеженою відповідальність "Озерна площа" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, визнання права власності та витребування майна - відмовлено; судові витрати залишено за позивачем.

Не погодившись з вказаним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах", в якій просить змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 у справі № 904/624/19, а саме:

- виключити: З наведеного простежується взаємозв`язок у діях відповідачів направлений на можливість створення умов для припинення грошових зобов`язань за Договорами купівлі-продажу нерухомого майна шляхом заліку зустрічних однорідних вимог та уникнення розрахунку грошовими коштами. Наведені дії відповідачів викликають обгрунтовані сумніви з приводу добросовісності своїх дій.;

- змінити: З огляду на наведене суд вважає, дії ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс" з продажу спірного майна такими, що суперечать вимогам пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України. на З огляду на наведене та беручи до уваги Висновок експерта № 04/01/2023 від 08.02.2023 Суд вважає, що Договори купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна від 15.06.2017, 16.06.2017 укладені між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс" не призводять до зменшення активів ТОВ "Ефектінвест-2015" в момент укладення зазначених договорів; наявність розумної економічної причини (ділової мети) у ТОВ "Ефектінвест-2015" в момент укладення договорів купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна від 15.06.2017, 16.06.2017 укладених між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс" арифметично підтверджується, що не суперечить вимогам п. 6 ч. 1 cт. 3 ЦК України. До того ж, беручи до уваги Висновок експерта №2725 від 26.04.2024 за результатами проведення судової економічної експертизи у господарській справі № 904/624/19 Суд доходить висновків, що внаслідок проведення господарських операцій ТОВ "Ефектінвест-2015" щодо правочинів, а саме договору купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6965, виданий 15.06.2017 та договору купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6984, виданий 16.06.2017 не відбулось зменшення активів та/або збільшення ризиків неплатоспроможності ТОВ "Ефектінвест-2015". Зазначений факт свідчить про дотримання в момент укладання оспорюваних договорів вимог п. 6 ч. 1 cт. 3 ЦК України.;

- резолютивну частину рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 у справі № 904/624/19 залишити без змін.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що висновки суду першої інстанції про фраудаторність спірних договорів грунтуються на припущеннях та не підтверджуються матеріалами справи. Судом не прийнято до уваги Висновок експерта № 04/01/2023 від 08.02.2023 та Висновок експерта № 2725 від 26.04.2024, якими встановлено наявність розумної економічної причини укладення спірних договорів, відсутність зменшення активів банкрута внаслідок їх виконання та не знаходження його у стані потенційного банкрутства на час їх укладення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024р. у справі № 904/624/19, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 25.11.2024р.

Також, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальність "Озерна площа", в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 у справі №904/624/19 змінити в мотивувальній частині, а саме:

- змінити висновок про те, що З огляду на наведене суд вважає, дії ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс" з продажу спірного майна такими, що суперечать вимогам пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України. на З огляду на наведене суд вважає, дії ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс" з продажу спірного майна такими, що не суперечать вимогам пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України;

- виключити: З наведеного простежується взаємозв`язок у діях відповідачів направлений на можливість створення умов для припинення грошових зобов`язань за Договорами купівлі-продажу нерухомого майна шляхом заліку зустрічних однорідних вимог та уникнення розрахунку грошовими коштами. Наведені дії відповідачів викликають обґрунтовані сумніви з приводу добросовісності своїх дій.;

- резолютивну частину рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 у справі № 904/624/19 залишити без змін.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції щодо наявності ознак фраудаторності спірних договорів обставинам справи, недоведення цих обставин позивачем та їх спростування наявними у справі висновками судових експертів.

Не погодилось з рішенням суду першої інстанції і Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", яке звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 у справі № 904/624/19;

- ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Ліквідатора ТОВ "Ефектінвест-2015" до ТОВ "Агроцентр-Плюс", ТОВ Озерна площа про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, визнання права власності та витребування майна задовольнити;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6965, виданий 15.06.2017, виданий і посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Крючковою Т.В., укладений між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс";

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6984, виданий 16.06.2017, виданий і посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Крючковою Т.В., укладений між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс";

- визнати право власності за ТОВ "Ефектінвест-2015" на об`єкт нерухомого майна, а саме комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Пушкіна, будинок 4, опис об`єкта нерухомого майна: адміністративно-побутовий корпус з підвалом літ. А-3, А[1]-1,а, а [1]-3037 кв.м; тунель літ. а-1-74 кв.м; прохідна літ. Б-1, Б[1]-1, б-б[4]-128,8 кв.м, механічна майстерня, котельна, димова труба, магазин, відділ кадрів літ. В-1; В[1]-2, в-450,2 кв.м; головний корпус, відділ пляшкомийної машини, будівля приготування розчинів з підвалом та надбудовами літ. Г-2, г, г-1, г[4], г[5], склад готової продукції літ. Г[1]-2, Г[2]-2, г[1]-г[3], будівля спиртосховища літ. Г[3]-1-Г[5]-1-5 628,7 кв.м; побутові приміщення шоферів, гараж з прибудовою літ. Д-2, Д[1]-1, Д[2]-1, д, д[1]-429,6 кв.м; посудний цех літ. Е-2, е-1, е[1]-е[6]-1 111,5 кв.м; галерея літ. е-1-16,02 кв.м; трансформаторний кіоск літ. Є-1-31,9 кв.м; компресорна, літ. Ж-1, ж-126 кв.м; газорозподільний пункт літ. З-1-16,4 кв.м; навіс літ. И-23 кв.м; навіс літ. І-34 кв.м; зварювальний збірник літ. Ї-23,2 кв.м; склад балонів літ. Й-11 кв.м; убиральня літ. К-1-6 кв.м; огорожа № 1-10; резурвуар протипожежний № 11; збірник склобоя № 12; бункер склобоя № 13; мощення -І,ІІ, III. Загальна площа: 11 147, 32 кв.м;

- витребувати у ТОВ Озерна площа об`єкт нерухомого майна, а саме комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Пушкіна, будинок 4, опис об`єкта нерухомого майна: адміністративно-побутовий корпус з підвалом літ. А-3, А[1]-1,а, а [1]-3037 кв.м; тунель літ. а-1-74 кв.м; прохідна літ. Б-1, Б[1]-1, б-б[4]-128,8 кв.м, механічна майстерня, котельна, димова труба, магазин, відділ кадрів літ. В-1; В[1]-2, в-450,2 кв.м; головний корпус, відділ пляшкомийної машини, будівля приготування розчинів з підвалом та надбудовами літ. Г-2, г, г-1, г[4], г[5], склад готової продукції літ. Г[1]-2, Г[2]-2, г[1]- г[3], будівля спиртосховища літ. Г[3]-1-Г[5]-1-5 628,7 кв.м; побутові приміщення шоферів, гараж з прибудовою літ. Д-2, Д[1]-1, Д[2]-1, д, д[1]-429,6 кв.м; посудний цех літ. Е-2, е-1, е(1)-е(6)-1 111,5 кв.м; галерея літ. е-1-16, 02 кв.м; трансформаторний кіоск літ. Є-1-31,9 кв.м; компресорна, літ. Ж-1, ж-126 кв.м; газорозподільний пункт літ. З-1-16,4 кв.м; навіс літ. И-23 кв.м; навіс літ. І-34 кв.м; зварювальний збірник літ.Ї-23,2 кв.м; склад балонів літ. Й-11 кв.м; убиральня літ. К-1-6 кв.м; огорожа № 1-10; резурвуар протипожежний № 11; збірник склобоя № 12; бункер склобоя № 13; мощення -І, ІІ, III. Загальна площа: 11 147, 32 кв.м.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що в частині висновків відносно підстав для відмови у задоволенні позовної заяви господарським судом невірно здійснено оцінку укладених боржником правочинів та можливих правових наслідків в результаті задоволення позову, а відтак нез`ясовно обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Господарський суд помилково зазначає, що визнання правочинів недійсними та повернення спірного майна боржнику спричинить втрату правових підстав проведеному заліку, а відтак поставить під сумнів здійснений ліквідатором продаж активу (права вимоги). Адже, задоволення позовних вимог у справі ніяк не впливає на питання продажу в ліквідаційній процедурі набутого боржником права вимоги і не є взаємопов`язаним, оскільки Договір відступлення права вимоги (за яким цей актив був набутий боржником) як був дійсним так і залишиться (набуте й вже реалізоване право вимоги не змінить свого правового статусу). Натомість втрата правової підстави для проведення заліку лише впливає на обставини оплатності Договору відступлення права вимоги, - тобто у боржника лише відновиться заборгованість за таким договором (однак це не стосується питання набуття боржником реалізованого активу).

Суд встановивши обставини вчинення фраудаторних правочинів спрямованих на уникнення виконання грошового зобов`язання безсумнівно мав повернути незаконно виведену нерухомість у власність боржника та захистити право кредиторів задовольнити свої грошові вимоги в межах процедури банкрутства.

Поведінка ліквідатора та комітету кредиторів не може бути кваліфікована як суперечлива, оскільки вочевидь не відповідає таким ознакам та була і є спрямованою лише на досягнення цілей процедури банкрутства максимально можливе задоволення вимог кредиторів.

Ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 16.09.2024р. відкрито апеляційні провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальність "Озерна площа" та Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024р. у справі № 904/624/19 та приєднано їх до спільного розгляду з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах".

Також, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся ліквідатор ТОВ "Ефектінвест-2015" арбітражний керуючий Ткаченко Денис Володимирович, в якій просить:

- скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 у справі № 904/624/19;

- ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Ліквідатора ТОВ "Ефектінвест-2015" до ТОВ "Агроцентр-Плюс", ТОВ Озерна площа про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, визнання права власності та витребування майна задовольнити;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6965, виданий 15.06.2017, виданий і посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Крючковою Т.В., укладений між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс";

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6984, виданий 16.06.2017, виданий і посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Крючковою Т.В., укладений між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс";

- визнати право власності за ТОВ "Ефектінвест-2015" на об`єкт нерухомого майна, а саме комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Пушкіна, будинок 4, опис об`єкта нерухомого майна: адміністративно-побутовий корпус з підвалом літ. А-3, А[1]-1,а, а [1]-3037 кв.м; тунель літ. а-1-74 кв.м; прохідна літ. Б-1, Б[1]-1, б-б[4]-128,8 кв.м, механічна майстерня, котельна, димова труба, магазин, відділ кадрів літ. В-1; В[1]-2, в-450,2 кв.м; головний корпус, відділ пляшкомийної машини, будівля приготування розчинів з підвалом та надбудовами літ. Г-2, г, г-1, г[4], г[5], склад готової продукції літ. Г[1]-2, Г[2]-2, г[1]-г[3], будівля спиртосховища літ. Г[3]-1-Г[5]-1-5 628,7 кв.м; побутові приміщення шоферів, гараж з прибудовою літ. Д-2, Д[1]-1, Д[2]-1, д, д[1]-429,6 кв.м; посудний цех літ. Е-2, е-1, е[1]-е[6]-1 111,5 кв.м; галерея літ. е-1-16,02 кв.м; трансформаторний кіоск літ. Є-1-31,9 кв.м; компресорна, літ. Ж-1, ж-126 кв.м; газорозподільний пункт літ. З-1-16,4 кв.м; навіс літ. И-23 кв.м; навіс літ. І-34 кв.м; зварювальний збірник літ. Ї-23,2 кв.м; склад балонів літ. Й-11 кв.м; убиральня літ. К-1-6 кв.м; огорожа № 1-10; резурвуар протипожежний № 11; збірник склобоя № 12; бункер склобоя № 13; мощення -І,ІІ, III. Загальна площа: 11 147, 32 кв.м;

- витребувати у ТОВ Озерна площа об`єкт нерухомого майна, а саме комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Пушкіна, будинок 4, опис об`єкта нерухомого майна: адміністративно-побутовий корпус з підвалом літ. А-3, А[1]-1,а, а [1]-3037 кв.м; тунель літ. а-1-74 кв.м; прохідна літ. Б-1, Б[1]-1, б-б[4]-128,8 кв.м, механічна майстерня, котельна, димова труба, магазин, відділ кадрів літ. В-1; В[1]-2, в-450,2 кв.м; головний корпус, відділ пляшкомийної машини, будівля приготування розчинів з підвалом та надбудовами літ. Г-2, г, г-1, г[4], г[5], склад готової продукції літ. Г[1]-2, Г[2]-2, г[1]- г[3], будівля спиртосховища літ. Г[3]-1-Г[5]-1-5 628,7 кв.м; побутові приміщення шоферів, гараж з прибудовою літ. Д-2, Д[1]-1, Д[2]-1, д, д[1]-429,6 кв.м; посудний цех літ. Е-2, е-1, е(1)-е(6)-1 111,5 кв.м; галерея літ. е-1-16, 02 кв.м; трансформаторний кіоск літ. Є-1-31,9 кв.м; компресорна, літ. Ж-1, ж-126 кв.м; газорозподільний пункт літ. З-1-16,4 кв.м; навіс літ. И-23 кв.м; навіс літ. І-34 кв.м; зварювальний збірник літ.Ї-23,2 кв.м; склад балонів літ. Й-11 кв.м; убиральня літ. К-1-6 кв.м; огорожа № 1-10; резурвуар протипожежний № 11; збірник склобоя № 12; бункер склобоя № 13; мощення -І, ІІ, III. Загальна площа: 11 147, 32 кв.м.

Апеляційна скарга ліквідатора, зокрема мотивована тим, що матеріалами справи підтверджується укладення спірних договорів на шкоду кредиторам банкрута з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань, а висновки суду про суперечливість поведінки ліквідатора та комітету кредиторів є безпідставними, оскільки не відповідають таким ознакам. Дії ліквідатора були і є спрямованими лише на досягнення цілей процедури банкрутства максимально можливе задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.09.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора ТОВ "Ефектінвест-2015" арбітражного керуючого Ткаченка Дениса Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024р. у справі № 904/624/19 та приєднано її до спільного розгляду з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах".

В судовому засіданні по справі оголошувались перерви з 25.11.2024р. по 11.02.2025р., з 11.02.2025р. по 08.04.2025р. та з 08.04.2025р. по 22.04.2025р.

У судових засіданнях представники Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" та ТОВ Озерна площа доводи своїх апеляційних скарг підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти доводів та задоволення апеляційних скарг ТОВ "Ефектінвест-2015" та АТ Комерційний банк "ПриватБанк" заперечували, посилаючись на відсутність порушень при укладенні спірних договорів та їх оплатність, відсутність зменшення активів банкрута при їх укладенні, наявність економічної причини укладення договорів, що свідчить про відсутність їх фраудаторності та підтверджується висновками експертів, долученими до справи, суперечливість поведінки ліквідатора та банку щодо продажу дебіторської заборгованості, яка згодом була погашена новому кредитору.

Також, апелянти зазначають про відсутність підстав, встановлених ст. 388 ЦК України для витребування спірного майна від ТОВ Озерна площа, оскільки останнє набувало його не безоплатно, а взамін на корпоративні права, а у ТОВ "Агроцентр-Плюс" була наявна воля на відчуження цього майна, тобто відповідач-2 є добросовісним набувачем майна, що виключає його витребування.

Представники ТОВ "Ефектінвест-2015" та АТ Комерційний банк "ПриватБанк", в свою чергу, в судовому засіданні підтримали доводи своїх апеляційних скарг та заперечували проти задоволення апеляційних скарг ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" та ТОВ Озерна площа, виходячи з доводів наведених у власних апеляційних скаргах.

ТОВ "Агроцентр-Плюс" та Шапкін Д.О. подали до матеріалів справи письмові пояснення, згідно з якими підтримали доводи апеляційних скарг ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" та ТОВ Озерна площа, проти задоволення апеляційних скарг ТОВ "Ефектінвест-2015" та АТ Комерційний банк "ПриватБанк" заперечували, підтримуючи правову позицію ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" та ТОВ Озерна площа.

В судовому засіданні 22.04.2025р. колегія суддів, порадившись на місці, оголосила про перехід до стадії ухвалення судового рішення та призначення на 13.05.2025р. судового засідання для проголошення судового рішення, про що постановлено ухвалу без оформлення її окремим документом.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.04.2025р. повідомлено учасників справи про перехід до стадії ухвалення судового рішення та призначення судового засідання для проголошення судового рішення на 13.05.2025р. o 15:30 год.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" та ТОВ Озерна площа, та необхідність часткового задоволення апеляційних скарг ТОВ "Ефектінвест-2015" та АТ Комерційний банк "ПриватБанк", виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ТОВ "Ефектінвест-2015", як продавець, та ТОВ "Агроцентр-Плюс", як покупець, уклали два договори купівлі продажу нерухомого майна (далі - Договори купівлі-продажу):

1) Договір купівлі-продажу частки нерухомого майна від 15.06.2017, за яким ТОВ "Ефектінвест-2015" передає у власність ТОВ "Агроцентр-Плюс" об`єкт нерухомого майна: частки нерухомого майна, а саме: комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Пушкіна, буд. 4;

1) Договір купівлі-продажу частки нерухомого майна від 16.06.2017, за яким ТОВ "Ефектінвест-2015" передає у власність ТОВ "Агроцентр-Плюс" об`єкт нерухомого майна: частки нерухомого майна, а саме: комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Пушкіна, буд. 4.

ТОВ "Ефектінвест-2015" набув право власності на спірне майно 25.12.2015 на підставі Свідоцтва виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. та зареєстровано в реєстрі за номером 8326. Відповідні відомості відображені у п. 1.1. наведених Договорів купівлі-продажу.

Умови пунктів 2.1, 2.3, 2.4, 3.1, 3.2 Договору купівлі-продажу від 15.06.2017 передбачають перехід права власності до покупця з моменту державної реєстрації правочину, після його нотаріального посвідчення. Ціна продажу встановлена сторонами в розмірі 5475000,00 грн. Згідно звіту № 25/17 про оцінку майна від 28.04.2017 ринкова вартість майна, яке є предметом продажу складає 5464000,00 грн. Розрахунок за договором повинен здійснюватися покупцем у безготівковій формі на рахунок продавця у строк до 15.09.2017. Передача майна продавцем покупцеві здійснюється в день підписання договору.

Умови пунктів 2.1, 2.3, 2.4, 3.1, 3.2 Договору купівлі-продажу від 16.06.2017 передбачають перехід права власності до покупця з моменту державної реєстрації правочину, після його нотаріального посвідчення. Ціна продажу встановлена сторонами в розмірі 5475000,00 грн. Згідно звіту № 25/17 про оцінку майна від 28.04.2017 ринкова вартість майна, яке є предметом продажу складає 5464000,00 грн. Розрахунок за договором повинен здійснюватися покупцем у безготівковій формі на рахунок продавця у строк до 16.09.2017. Передача майна продавцем покупцеві відбулась в день укладання договору шляхом підписання відповідних актів приймання-передачі до договору купівлі-продажу 15.06.2017 та 16.06.2017.

Наведені Договори купівлі-продажу було укладено на підставі рішень загальних зборів учасників ТОВ "Ефектінвест-2015" від 15.06.2017 та від 16.06.2017 та рішень загальних зборів ТОВ "Агроцентр-Плюс" від 15.06.2017 та від 16.06.2017.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 27.05.2015 між Сільськогосподарським приватним підприємством "Біле озеро" (продавець, боржник) та ТОВ "Бізнес агроцентр" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу зерна сільськогосподарських культур № БО-27/05/15 (Основний договір), згідно з яким за платіжними дорученнями №7777 та №7778 від 28.05.2015 ТОВ "Бізнес агроцентр" перерахував СПП "Біле озеро" грошові кошти на суму 15 640 000 грн. Зобов`язання по поставці зерна сільськогосподарських культур продавцем не були виконані.

20.01.2018 між ТОВ "Бізнес агроцентр" (первісний кредитор) та ТОВ "Агроцентр-Плюс" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №20-01/2018, згідно з яким первинний кредитор відступив новому кредитору право вимоги до боржника СПП "Біле озеро" за Основним договором у розмірі 10 950 000 грн.

21.01.2018 між ТОВ "Агроцентр-Плюс" (первісний кредитор) та ТОВ "Ефектінвест-2015" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №21-01/2018, за яким ТОВ "Агроцентр-Плюс" відступив новому кредитору ТОВ "Ефектінвест-2015" право вимоги до СПП "Біле озеро" на суму 10 950 000 грн. за Основним правочином. Новий кредитор - ТОВ "Ефектінвест-2015" зобов`язався сплатити первісному кредитору ТОВ "Агроцентр-Плюс" компенсацію в розмірі 10 950 000 грн. не пізніше 01.01.2018. Моментом переходу права вимоги є момент підписання договору (п. 4 договору).

Відповідно до протоколу № 22/01-18 про залік взаємних однорідних вимог від 22.01.2018 ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс" прийшли до згоди здійснити залік однорідних взаємних вимог за нижчезазначеними договорами:

- сума заборгованості ТОВ "Ефектінвест-2015" перед ТОВ "Агроцентр-Плюс" за договором про відступлення права вимоги № 21-01/2018 від 21.01.20-18 становить 10 950 000,00 грн.;

- сума заборгованості ТОВ "Агроцентр-Плюс" перед ТОВ "Ефектінвест-2015" за договором купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна від 15.06.2017, становить 5 475 000,00 грн. та за договором купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна від 16.06.2017, становить 5 475 000,00 грн. Загальна сума заліку складає 10 950 000,00 грн.

Зобов`язання сторін після проведення заліку складають 0,00 грн.

Зобов`язання ТОВ "Ефектінвест-2015" перед ТОВ "Агроцентр-Плюс" за договором про відступлення права вимоги № 21-01/2018 від 21.01.2018 на суму 10 950 000,00грн., вважаються припиненими на підставі Протоколу № 22/01-18 про залік взаємних однорідних вимог від 22.01.2018 та ст. 601 "Припинення зобов`язань зарахуванням" ЦК України.

Зобов`язання ТОВ "Агроцентр-Плюс" перед ТОВ "Ефектінвест-2015" за договорами купівлі-продажу частки нерухомого майна від 15.06.2017 та від 16.06.2017, на загальну суму 10 950 000,00 грн., вважаються припиненими на підставі цього Протоколу № 22/01-18 про залік взаємних однорідних вимог від 22.01.2018 та ст. 601 "Припинення зобов`язань зарахуванням" ЦК України.

Таким чином, ТОВ "Ефектінвест-2015" (продавець, банкрут) продав 15.06.2017 та 16.06.2017, за Договорами купівлі-продажу (оспорюваними правочиннами), спірне майно на користь ТОВ "Агроцентр-Плюс" (покупець), втім всупереч умовам п.п. 2.3. Договорів покупець не здійснив розрахунку грошовими коштами за придбані об`єкти нерухомості, а згодом за договором про відступлення права вимоги № 21-01/2018 продавець отримав право вимоги до СПП "Біле Озеро" в розмірі 10 950 000 грн.

Під час проведення ліквідаційної процедури у справі № 904/624/18 ліквідатор ТОВ "Ефектінвест-2015" реалізував Актив боржника - право вимоги до СПП "Біле Озеро" в розмірі 10950000 грн. у вигляді дебіторської заборгованості, що виникла на підставі договору про відступлення права вимоги № 21-01/2018 від 21.01.2018р. на підставі Протоколу про результати електронного аукціону BRD001-UA-820 від 31.10.2022 з продажу майна боржника у вигляді дебіторської заборгованості, сформованого 31.10.2022 оператором автоматизованого електронного майданчика підписаного 01.11.2022 Покупцем та Оператором та опублікованого 02.11.2022.

Отже, дебіторську заборгованість було продано ліквідатором, 15.11.2022 підписано акт про придбання майна на аукціоні між ліквідатором ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ Дніпровський елеватор за 131 400,00 грн. (т. 7, а.с. 72). Після проведення електронних торгів 15.11.2022 ТОВ "Ефектінвест-2015" в особі ліквідатора та ТОВ Дніпровський елеватор уклали Договір № BRD001-UA-820 відступлення права вимоги (цесії) та Акт приймання-передачі документів від 15.11.2022 (том-7 арк.с. 73-74).

Продаж активів Боржника відбувся на підставі рішення комітету кредиторів ТОВ "Ефектінвест-2015" проведеного шляхом опитування. На підтвердження наведених обставин ліквідатор Ткаченко Д. В. надав суду копії повідомлення про результати засідання комітету кредиторів ТОВ "Ефектінвест - 2015" вих. №01-34/02-94 від 05 вересня 2022 та Бюлетень №1 від 22.08.2022 кредитора АТ КБ "ПриватБанк" про надання згоди на продаж майна. Рішення на продаж майна Боржника було прийнято комітетом кредиторів ТОВ "Ефектінвест - 2015" одноголосно.

Згідно протоколу про проведення аукціону №BRD001-UA-820 початкова ціна складала 6 570 000,00 грн., ціна продажу лота склала 131 400,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2023 по справі № 904/6734/20 про визнання банкрутом СПП "Біле Озеро" заяву ТОВ "Дніпровський Елеватор" (вх. № 52451/23 від 16.10.2023) про заміну кредитора у справі № 904/6734/20 правонаступником задоволено, замінено кредитора у справі № 904/6734/20 про банкрутство Сільськогосподарського приватного підприємства "Біле Озеро" - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський Елеватор".

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

На час пред`явлення у цій справі позову та ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Частиною 2 Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992р., № 31, ст. 440 із наступними змінами).

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, в редакції на час подання позову у справі, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Звертаючись до господарського суду з заявою про визнання недійсними спірних договорів, вимоги якої остаточно були викладені у позовній заяві від 11 серпня 2023 поданій ТОВ "Ефектінвест-2015" разом із клопотанням 14.08.2023 (вх. № 40588/23, том-6 арк.с. 240-250), ліквідатор вказував, що вони укладені при зловживанні боржником правом власності і правом заставодавця (іпотекодавця) за договором іпотеки від 22.10.2015 № DNHSLKI03017/DZ3, на шкоду кредитору АТ Комерційний банк "Приватбанк", тобто є фіктивними та фраудаторними правочинами, у зв`язку з чим відповідно до статей 3, 13, 203, 215, 234, 387, 388, 392 Цивільного кодексу України, ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства наявні правові підстави для визнання цих договорів недійсними, визнання за банкрутом права власності на спірне майно та витребування його від відповідача-2.

При апеляційному перегляді справи колегія суддів враховує, що Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду з метою єдності та сталості судової практики щодо застосування статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства у постанові від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16 дійшов висновку, що норми цієї статті з урахуванням приписів пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, який стосується процесуальних норм Кодексу України з процедур банкрутства, застосовується до усіх заяв арбітражних керуючих та кредиторів, поданих після вступу в дію Кодексу України з процедур банкрутства, а темпоральним критерієм її застосування є дата відкриття провадження у справі про банкрутство. Передбачений статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства трирічний строк у будь-якому разі відраховується від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Тобто підстава недійсності правочину (оспорюваності чи нікчемності) має існувати в момент вчинення правочину, тоді як підстави визнання правочинів боржника недійсними, що містяться в статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, не є повністю тотожними (ідентичними) з підставами, що містилися в статті 20 Закону про банкрутство, чинного до 21.10.2019.

Тому приписи статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства у частині підстав для визнання недійсними правочинів боржника не підлягають застосуванню до правочинів, що були вчинені боржником до дати введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, тобто до 21.10.2019. До правовідносин, що склалися до 21.10.2019, - підлягають застосуванню приписи статті 20 Закону про банкрутство.

Постановою Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 28.10.2021 у справі № 911/1012/13 було уточнено правову позицію судової палати щодо застосування статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства та статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" під час вирішення спорів про визнання недійсними правочинів, вчинених боржником до введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, викладеної у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16.

Так, у вказаній постанові Верховний Суд дійшов до наступних висновків.

Критерієм для застосування норм статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства та статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у тому числі і до заяв, поданих після введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, є дата відкриття провадження у справі про банкрутство.

За загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, згідно з якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1- рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Проте, на відміну від загальних норм (ЦК України та ГК України), застосування спеціальних норм законодавства про банкрутство можливо лише при наявності відкритого провадження у справі про банкрутство боржника, коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, а відтак правочин (договір), укладений до відкриття провадження у справі про банкрутство, не може оцінюватись судом на предмет його відповідності/невідповідності вимогам законодавства про банкрутство, чинного на час укладення цього правочину.

Аналіз норм статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що приписами цієї норми чітко визначено, що стаття 42 Кодексу України з процедур банкрутства підлягає застосуванню до правочинів, вчинених боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, а відтак норма статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, щодо відрахування трирічного строку, розширеному тлумаченню не підлягає.

Враховуючи наведені вище висновки зроблені у постановах Судової палати для розгляду справ про банкрутство від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16 та від 28.10.2021 у справі № 911/1012/13, а також те, що спірні договори укладені між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс" у червні 2017р., а провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" відкрито 10.07.2019р., тобто до введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Не підлягає застосуванню до спірних правовідносин і ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", адже підозрілий період встановлений цією нормою в один рік, що передував порушенню справи про банкрутство, не охоплює час у який було вчинено оспорювані договори.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду враховує, що банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано КУзПБ з 21.10.2019, а до вступу в дію цього Кодексу - Законом про банкрутство в редакції від 19.01.2013, що втратив чинність 21.10.2019, які визначають особливості провадження у справах про банкрутство.

Кодекс України з процедур банкрутства є частиною цивільного/господарського законодавства, тому до правовідносин, які регулює цей Кодекс як спеціальний нормативно-правовий акт, можуть застосовуватися також норми ЦК України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 17.06.2020 у справі № 910/12712/19, від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 18.03.2021 у справі № 916/325/20, від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20 тощо.

Тому в кожній справі про визнання правочину недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків.

Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.

Насамперед це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні спеціальних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.

Безумовно, визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Отже, кредитор (кредитори) та арбітражний керуючий є тими зацікавленими особами у справі про банкрутство, які мають право звертатися з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами ЦК України, ГК України чи інших законів, у межах справи про банкрутство, в т.ч. щодо визнання недійсними правочинів, укладених боржником, і таке звернення є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість відновлення порушених прав кредиторів та боржника.

Правочинами визнаються дії фізичних та юридичних осіб, спрямовані на виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин - це дія, яка вчиняється для досягнення дозволеної законом мети (набуття майна тощо), яка характеризується такими ознаками: це завжди вольовий акт, тобто дії свідомі; це правомірні дії, тобто вчиняються відповідно до закону; спеціальна спрямованість на виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, тобто в правочину завжди присутня правова мета.

Фраудаторними правочинами в юридичній науці та в останні роки в українській судовій практиці називають договори, що вчиняються з метою завдати шкоди кредитору.

Цей термін походить від англ. "fraud" - шахрайство, підроблення, афера. Значення цього слова розкривається внутрішнім змістом тих категорій і понять, які вони називають.

Стаття 13 ЦК України, у якій визначаються межі здійснення цивільних прав, встановлює, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зокрема при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, а також не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Межі є невід`ємною рисою будь-якого суб`єктивного права. Суб`єктивні цивільні права, будучи мірою можливої поведінки уповноваженої особи, має певні межі за змістом і за характером здійснення.

Зокрема, зловживання правом - це особливий тип правопорушення, яке вчиняється правомочною особою при здійсненні нею належного їй права, пов`язаний з використанням недозволених конкретних форм в рамках дозволеного йому законом загального типу поведінки.

За одним із сучасних визначень, під зловживанням правом розуміються випадки, коли суб`єкт цивільних правовідносин, якому належить певне суб`єктивне цивільне право, здійснює його неправомірно, коли суть здійснення права іде врозріз з його формальним змістом.

Тобто уповноважена особа, маючи суб`єктивне право і спираючись на нього, виходить за межі дозволеної поведінки. Слово "зловживання" за своїм буквальним змістом означає використання, вживання чого-небудь з метою заподіяння певного зла, шкоди, збитків кому б то не було.

Семантичне тлумачення терміна "зловживання правом" призводить до висновку про те, що його основним змістом є використання належного уповноваженій особі суб`єктивного цивільного права на шкоду іншому учаснику цивільних відносин.

Отже, можна стверджувати, що учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На цих засадах мають ґрунтуватися і договірні відносини.

У зв`язку з цим слід дійти висновку, що межею реалізації принципу свободи договору має бути неприпустимість зловживання правом.

Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що "оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука "а також зловживання правом в інших формах", що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)".

Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах, зокрема у банкрутстві (стаття 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (до введення в дію КУзПБ), стаття 42 КУзПБ), при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"); у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України "Про виконавче провадження").

Велика Палата Верховного Суду кваліфікує правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам, як фраудаторні правочини, зробивши такий правовий висновок:

"Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України)" (постанова ВП ВС від 03.07.2019 року у справі № 369/11268/16-ц).

Отже, договір, який укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено, тобто кредитора.

Щодо фраудаторного правочину як зловживання правом, то намір заподіяти зло є неодмінним і єдиним надійним критерієм шикани (зловживання правом).

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

Слід звернути увагу, що фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути:

- момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, упродовж 3-х років до порушення провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі;

- контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи);

- щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною.

Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (див. висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі N 910/8357/18).

Боржник, який відчужує активи (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.07.2021, у справі N 927/531/18 від 29.09.2021 у справі N 456/604/17, від 24.11.2021 у справі N 905/2030/19 (905/2445/19), від 19.07.2022 у справі N 904/6251/20 (904/316/21).

Дії боржника, зокрема але не виключно, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони критично зменшили платоспроможність боржника, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Отже будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (див. висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі N 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі N 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі N 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі N 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі N 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі N 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі N 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі N 908/794/19 (905/1646/17), від 02.06.2021 у справі N 904/7905/16).

Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди кредиторам, ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами є очевидним використанням приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню ("вживанням права на зло").

Матеріалами справи підтверджується, що 04.01.2013 між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір № DNHSLKI03017 про надання кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії (далі - Договір кредитування). Сторони уклали договір про внесення змін до кредитного договору № DNHSLKI03017 від 04.01.2013. Договором визначено, що термін повернення кредиту встановлюється Графіком зменшення поточного ліміту. Зазначений графік передбачає, що повернення кредиту в повному обсязі здійснюється до 20.12.2019.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2018 по справі № 904/893/18 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Ефектінвест-2015" було встановлено наступні обставини.

04.01.2013 між ТОВ "Ефектінвест-2015"" та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір № DNHSLKI03017 про надання кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії. Сторони укладали Договори про внесення змін до кредитного договору № DNHSLKI03017 від 04.01.2013.

Банк свій обов`язок щодо надання кредиту виконав, перерахувавши на поточний рахунок Відповідача кредитні кошти у загальному розмірі 15 916 266,60 грн, що підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_1 .

Пунктом 2.2.7. Договору на позичальника було покладено обов`язок надавати Банку не пізніше 25-го числа місяця, наступного за звітним кварталом, фінансову інформацію (баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал, примітки до звітів в обсязі, передбаченому законодавством для відповідних звітних періодів для відповідних суб`єктів господарської діяльності, а також сумарні надходження на усі рахунки, що належать позичальнику, за три останні місяці, у розмірі кожного місяця), а також: іншу інформацію на вимогу Банку, у т.ч. про майно, що належить позичальнику на праві власності або повного господарського ведення.

В порушення вимог п. 2.2.7. Договору товариством дотепер не було надано до Банку передбачену цим пунктом інформацію за результатами І, ІІІ та IV кварталів 2017 року, що позбавляє Банк можливості аналізувати кредитоспроможність ТОВ "Ефектінвест-2015" (п. 2.3.3. Договору).

Оскільки Відповідачем було порушено свої обов`язки, передбачені пунктами 2.2.7., 2.2.12., 7.1. Договору, Позивач скористався своїм правом на зміну умов договору та надіслав 25.01.18 на адресу ТОВ "Ефектінвест-2015" повідомлення про зміну терміну повернення кредиту.

Відповідно до п. 2.2.12. Договору позичальник зобов`язується належно оформити договір іпотеки у забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором, договор(и) страхування заставленого майна, а також надати інші необхідні документи.

Станом на 02.03.2018 заборгованість Відповідача за тілом кредиту та за процентами за кредитним договором № DNHSLKI03017 від 04.01.13 становить 19 991 109,02 грн та складається з: 15 317 590,27 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4 673 518,75 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими згідно пунктів А.6., 4.1. Договору за період з 04.01.2013 по 02.03.2018.

З наведеного вбачається, що АТ КБ ПриватБанк надіслав 25.01.2018 на адресу ТОВ "Ефектінвест-2015" повідомлення про зміну терміну повернення кредиту. Зазначеним повідомленням Відповідачу було встановлено термін повернення кредиту, сплати процентів за час фактичного користування кредитом, а також інших платежів передбачених умовами договору - до 31.01.2018. Таким чином, строк повернення кредитних коштів було змінено банком з огляду на невиконання ТОВ "Ефектінвест-2015" умов кредитного договору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2019 було відкрито провадження у справі № 904/624/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" та визнано безспірні грошові вимоги Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" на загальну суму 15 547 354, 12 грн. - 4 черга задоволення та на суму 19 210, 00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2019 за результатами розгляду додаткових грошових вимог ініціюючого кредитора визнано грошові вимоги Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" на загальну суму 3 842, 00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 10 820 199,14 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Як зазначено в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2019 у справі № 904/624/19 за період з 01.02.2018 по 09.07.2019 заборгованість ТОВ "Ефектінвест-2015" перед кредитором складає 26 137 789,41 грн.: 15 317 590,27 грн. - заборгованість за кредитом (визнано ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.19р.); 6 521 684,50 грн. - заборгованість за процентами; 4 298 514,64 грн. - заборгованість за винагородою.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2019 за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" з визнаними вимогами кредитора Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на загальну суму 23 052,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 26 367 553, 26 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано іншими учасниками справи, на момент укладення Договорів купівлі продажу нерухомого майна, які оспорює ліквідатор/позивач, ТОВ "Ефектінвест-2015" мав грошові зобов`язання перед АТ КБ "ПриватБанк" на суму яка перебільшує вартість спірного майна, тобто на момент укладення договорів від 15.06.2017 та 16.06.2017 ТОВ "Ефектінвест-2015" мало грошове зобов`язання перед АТ КБ ПриватБанк строк виконання, якого ще не настав.

При цьому, ТОВ "Ефектінвест-2015" не було виконано свого зобов`язання, передбаченого кредитним договором від 04.01.2013 № DNHSLKI03017 та не було укладено з ПАТ КБ "ПриватБанк" у порядку встановленому чинним законодавством України договору іпотеки у забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором, відтак зобов`язання боржника залишилось незабезпеченим.

Крім цього, станом на час укладення між ТОВ "Агроцентр-Плюс" (первісний кредитор) та ТОВ "Ефектінвест-2015" (новий кредитор) договору про відступлення права вимоги №21-01/2018 від 21.01.2018 та протоколу № 22/01-18 про залік взаємних однорідних вимог від 22.01.2018, що призвело до припинення зобов`язання ТОВ "Агроцентр-Плюс" з оплати вартості об`єктів нерухомості, відчуженими за спірними договорами, відсутності у боржника коштів для розрахунку з ПАТ КБ "ПриватБанк" та відсутності права вимоги цих коштів від ТОВ "Агроцентр-Плюс", вже мало місце невиконання ТОВ "Ефектінвест-2015" своїх зобов`язань, передбачених пунктами 2.2.7., 2.2.12., 7.1. кредитного договору від 04.01.2013 № DNHSLKI03017, що підтверджується надісланням АТ КБ "ПриватБанк" 25.01.2018 на адресу ТОВ "Ефектінвест-2015" повідомлення про зміну терміну повернення кредиту.

Отже, в результаті вчинення ланцюгу правочинів відступлення права вимоги сторони спірних Договорів купівлі-продажу прийшли до можливості заліку зустрічних однорідних вимог. При цьому, продавець спірного майна, після спливу строку розрахунку за Договорами купівлі-продажу не вчинив дій направлених на отримання коштів від покупця за передане майно.

Замість цього ТОВ "Ефектінвест-2015" уклав договір про відступлення права вимоги № 21-01/2018 від 21.01.2018 із ТОВ "Агроцентр-Плюс", та придбав за 10 950 000,00 грн. у останнього право вимоги до СПП "Біле Озеро" на суму 10 950 000,00грн. Тобто право вимог до СПП "Біле Озеро" було придбане ТОВ "Ефектінвест-2015" за таку ж саме суму яку новий кредитор мав отримати від боржника - СПП "Біле Озеро".

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що дані обставини вказують на відсутність будь якої економічної мети (користі) для нового кредитора - ТОВ "Ефектінвест-2015" та вказують на відсутність планів у ТОВ "Ефектінвест-2015" отримати комерційну вигоду від укладання такого правочину відступлення права вимоги.

Натомість такі дії призвели до неможливості укладення договору іпотеки спірного нерухомого майна на користь АТ КБ "ПриватБанк" та неможливості здійснення з ним розрахунку за кредитним договором.

Так, аналіз приписів ч.ч. 1, 2 ст. 3 та ч. 1 ст. 6 Господарського Кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що господарська діяльність як діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, здійснюється, зокрема, у формі підприємництва для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку за принципом вільного руху капіталів, товарів та послуг на території України.

Положеннями ч. 1 ст. 19 та ч.ч. 1, 2 ст. 67 ГК України, визначено, що суб`єкти господарювання вправі без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству, зокрема, шляхом укладення договорів, що опосередковують відносини підприємств з іншими підприємствами, організаціями, громадянами у всіх сферах господарської діяльності; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Отже, господарське зобов`язання, яке виникло на підставі договору, укладеного між суб`єктами господарювання, має бути спрямоване на досягнення економічного результату для його сторін, тобто мати реальний характер та опосередковувати рух капіталів, товарів, робіт чи послуг, що є об`єктами відповідної господарської операції.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності також кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Вищенаведена позиція узгоджується із змістом п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Зазначений правовий висновок сформовано Верховним Судом в постановах від 05.11.2019 у справі № 818/6203/13-а (адміністративне провадження № К/9901/3574/18), від 15.01.2019 у справі № 826/4717/16 (адміністративне провадження № К/9901/32780/18).

Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту. Поняття економічного ефекту не розкрито в Податковому кодексі України. Однак із загального розуміння характеру економічної діяльності можна дійти висновку, що економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Даний правовий висновок сформовано Верховним Судом в постанові від 07.03.2019 у справі № 818/3838/15 (адміністративне провадження № К/9901/25075/18).

Реальність вчинення тієї чи іншої господарської операції безпосередньо пов`язана з наявністю розумної економічної причини (ділової мети) на її вчинення.

Розумна економічна причина (ділова мета) передбачає обов`язкову спрямованість господарської операції суб`єкта господарювання на отримання позитивного економічного ефекту.

Поняття економічного ефекту в законі не розкрито, однак, виходячи із визначення господарської діяльності, наведеного в п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, та розуміння економічної доцільності, можна дійти висновку, що економічний ефект передбачає отримання доходу, зокрема у формі приросту (збереження) активів платника податків та/або їх вартості.

Проте з визначеного ПК України поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція (принаймні за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненої в межах господарської діяльності платника податків. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не можуть вважатися вчиненими в межах господарської операції.

З матеріалів справи не вбачається будь-якої розумної мети та економічної причини в укладенні спірних договорів, набуття банкрутом права вимоги до СПП "Біле Озеро" та здійснення заліку зустрічних однорідних вимог з ТОВ "Агроцентр-Плюс", в результаті чого банкрут не одержав ніякого доходу, а лише позбувся належного йому майна.

Також, місцевим господарським судом слушно зауважено, що ТОВ "Ефектінвест-2015" придбало право вимоги до СПП "Біле Озеро" у ТОВ "Агроцентр-Плюс", а сума оплати за договором відступлення права вимоги № 21-01/2018 від 21.01.2018 повністю співпадає із сумою заборгованості ТОВ "Агроцентр-Плюс" перед ТОВ "Ефектінвест-2015" за Договорами купівлі-продажу нерухомого майна. З наведеного простежується взаємозв`язок у діях відповідачів направлений на можливість створення умов для припинення грошових зобов`язань за Договорами купівлі-продажу нерухомого майна шляхом заліку зустрічних однорідних вимог та уникнення розрахунку грошовими коштами.

Таким чином, з обставин даної справи вбачається, що спірні договори мають усі ознаки фраудаторних правочинів, вчинених його сторонами всупереч принципу добросовісності, внаслідок зловживання правом, на шкоду іншим кредиторам та з метою ухилення від виконання зобов`язань перед ними, оскільки внаслідок їх укладення боржник, маючи невиконанні зобов`язання перед кредитором АТ КБ ПриватБанк, без будь-якої розумної ділової мети та фактично безоплатно позбувся належного йому нерухомого майна, що призвело до неможливості виконання свого грошового зобов`язання перед кредитором, та як наслідок звернення останнього з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Ефектінвест-2015", в межах якої погашення заборгованості також не відбулось.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що дії ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцент-Плюс" з продажу спірного майна є такими, що суперечать вимогам пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України.

Доводи апеляційний скарг Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" та Товариства з обмеженою відповідальність "Озерна площа", в т.ч. Висновки експертів № 04/01/2023 від 08.02.2023 та № 2725 від 26.04.2024, поданих до матеріалів справи відповідачами, не спростовують вищенаведених обставин та відповідних висновків місцевого господарського суду, отже є необгрунтованими, що є підставою для залишення цих апеляційних скарг без задоволення.

Водночас, апеляційний суд вважає безпідставним, непослідовним та помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання спірних договорів купівлі-продажу недійсними через те, що ліквідатором було продано з аукціону право вимоги ТОВ "Ефектінвест-2015" до СПП "Біле Озеро" на суму 10 950 000,00 грн. за 131 400,00грн. та отримано від продажу грошові кошти, в чому суд побачив суперечливу поведінку ліквідатора та кредитора.

Так, як вже вище зазначалось, укладення спірних договорів купівлі-продажу внаслідок зловживання правом доведено матеріалами справи, відтак з огляду на приписи ст.ст. 3, 13, 203, 215 ЦК України вони підлягають визнанню недійсними, а права та інтереси кредитора судовому захисту, на що не можуть впливати обставини продажу права вимоги до СПП "Біле Озеро" в ліквідаційній процедурі ТОВ "Ефектінвест-2015".

Колегія суддів також враховує, що СПП "Біле Озеро" перебуває в процедурі банкрутства з грудня 2020р. (справа № 904/6734/20). Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021 року у справі № 904/6734/20 було визнано вимоги кредиторів на суми в сотні мільйонів гривень. Продаж же права вимоги було здійснено у листопаді 2022р., тобто погашення боргу СПП "Біле Озеро" перед ТОВ "Ефектінвест-2015" було фактично неможливим, що додатково підтверджується і вартістю продажу цього права вимоги.

При цьому, отримання новим кредитором СПП "Біле Озеро" ТОВ "Дніпровський елеватор", який придбав право вимоги від боржника, в повному обсязі грошової виплати за боргами СПП "Біле Озеро", ніяким чином не свідчить про неправомірність або недобросовісність поведінки ліквідатора та кредитора, чи про оплатність спірних договорів, адже таке погашення боргу відбулось лише у 2024 році та не боржником - СПП "Біле Озеро", а іншою особою ТОВ «Кам`янський елеватор» на підставі договору поруки про існування, якого учасникам цієї справи не було відомо до лютого 2024р., коли відповідні пояснення були надані відповідачем-1 до матеріалів справи.

Також, вчинення дій з розшуку та повернення майна банкрута, продажу майна банкрута для погашення вимог кредиторів є прямим обов`язком ліквідатора у ліквідаційній процедурі, тому такі дії не можуть вважатися суперечливою поведінкою.

На переконання колегії суддів неможливість погашення вимог кредиторів у даній справі про банкрутство виникла внаслідок неправомірної та недобросовісної поведінки ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс", а не кредиторів та ліквідатора, відповідно і наслідки такої поведінки мають бути застосовані саме до відповідачів.

З огляду на правомірність позовних вимог ліквідатора про визнання недійсними, як фраудаторних, договору купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6965 від 15.06.2017, та договору купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6984 від 16.06.2017, укладених між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс" підлягають задоволенню і позовні вимоги про витребування майна, відчуженого за цими договорами, від

ТОВ Озерна площа на користь банкрута, для включення до його ліквідаційної маси.

Так, як вбачається з матеріалів справи, спірне майно вибуло з володіння власника ТОВ "Ефектінвест-2015" на користь ТОВ "Акгроцерт-Плюс". В подальшому ТОВ "Агроцентр-Плюс" внесло спірне майно до статутного капіталу ТОВ "Озерна Площа" на підставі акту приймання-передачі № 1 від 28.12.2017. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 39040671 державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Вакуленко С.О., номер запису про право власності 24231948 від 28.12.2017 14:09:56, право власності на спірний об`єкт нерухомого майна 01 зареєстровано за ТОВ "Озерна Площа" (, що підтверджує інформація з Державного реєстру прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 87- 90).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ст. 388 ЦК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин та пред`явлення позову, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Частиною 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення, зокрема здійснює такі повноваження: формує ліквідаційну масу; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що спірне майно фактично безоплатно вибуло з власності банкрута та в подальшому з власності ТОВ "Агроцентр-Плюс" воно підлягає витребуванню від його набувача - ТОВ Озерна площа, яке безоплатно набуло право власності на нього від ТОВ "Агроцентр-Плюс", яким і було створено, та яке, з огляду на недійсність спірних договорів, не мало право на його відчуження, на користь банкрута.

Апеляційний суд не погоджується з доводами відповідачів про оплатне відчуження спірного майна від ТОВ "Агроцентр-Плюс" на користь ТОВ Озерна площа, адже ніяких розрахунів за придбання майна у власність останнього між сторонами не здійснювалось, а набуття ТОВ "Агроцентр-Плюс" частки у статутному капіталі ТОВ Озерна площа не може ототожнюватись з оплатним відчуженням майна в розумінні ст. 388 ЦК України, адже право на частку лише включає правомочність на участь особи в управлінні господарським товариством та можливе отримання певної частки прибутку від його діяльності, при його наявності.

Крім цього, колегія суддів наголошує, що підставою для витребування спірного майна є визнання недійсними спірних договорів, як фраудаторних, тобто укладених всупереч принципу добросовісності, внаслідок зловживання правом, на шкоду іншим кредиторам, що виключає визначення ТОВ Озерна площа як добросовісного набувача.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на спірне майно, то вони не підлягають задоволенню, адже виходячи зі змісту спірних правовідносин належним та ефективним способом захисту порушено права, у даному випадку, є витребування спірного майна з володіння ТОВ Озерна площа на користь банкрута, а не визнання права власності на нього за останнім.

Велика Палата Верховного Суду послідовно виснувала щодо ефективних способів захисту при неодноразовому відчуженні майна. Відповідно до її висновків захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, не є ефективним способом захисту права власника (пункти 73, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц; пункти 84, 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16).

Велика Палата Верховного Суду (пункти 98-102 постанови ВП ВС від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, провадження №12-140гс19) зазначала, що у разі незаконного заволодіння майном власника іншою особою належним способом захисту є віндикаційний позов (стаття 387 ЦК України). Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. При цьому в тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - неефективний спосіб захисту прав. Застосування ефективного способу захисту приводить до реального поновлення порушеного права (забезпечує припинення його невизнання чи оспорювання) або припиняє неможливість задоволення інтересу, а у випадку неможливості вказаного - забезпечує отримання відповідного відшкодування. Ефективний спосіб захисту спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. (Постанова КГС ВС від 08.05.2018 у справі №910/1607/17).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Системний аналіз законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності (Постанова ВП ВС від 07.04.2020 у справі №916/2791/13).

Велика палата Верховного суду послідовно притримувалася правової позиції про те, що належний та ефективний спосіб захисту прав позивача визначається з огляду на обставини конкретної справи.

У постанові ВП ВС від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 (провадження №14-212цс21) зазначено: якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

Таким чином, позовні вимоги ліквідатора банкрута про визнання недійсним спірних правочинів та витребування майна від останнього набувача є достатнім та належним способом захисту порушеного права.

Відсутні в суду і підстави для застосування до позовних вимог ліквідатора позовної давності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ Озерна площа та ТОВ "Агроцентр-Плюс" звернулися 13.08.2021р. до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про застосування позовної давності до заяви ліквідатора.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (із наступними змінами і доповненнями) з 12 березня 2020 на всій території України установлено карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню респіраторної хвороби COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати).

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) № 540-IX від 30.03.2020 (набрав законної сили 02.04.2020) розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України був доповнений, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Правова позиція щодо продовження строків позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на період дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) є послідовною у судовій практиці, відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 199/782/21, від 31.05.2023 у справі № 938/632/20, від 09.08.2023 у справі № 910/9990/21, від 13.09.2023 у справі № 357/9126/22.

Карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, був відмінений постановою КМУ від 27 червня 2023 № 651 з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року.

Між тим, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб, строк дії якого в подальшому продовжувався відповідними Указами Президента Україна та триває й на теперішній час.

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15.03.2022, в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023, розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України був доповнений пунктом 19 наступного змісту: У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Отже, враховуючи виникнення в ліквідатора права на позов з дати ухвалення судом постанови про визнання ТОВ "Ефектінвест-2015" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у справі 18.11.2019р. та продовження строку позовної давності на строк дії карантину та його зупиненням на строк дії воєнного стану, строк позовної давності за заявленими ліквідатором вимогами, на час пред`явлення даного позову, не сплинув.

Відповідно підстави для відмови у задоволенні позову в частині позовних вимог, які визнані апеляційним судом обґрунтованими, у зв`язку із заявою відповідачів про сплив позовної давності, відсутні.

З урахуванням усього вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення ухвалено місцевим господарським судом з неправильним застосуванням норм матеріального права, що в силу ст.ст. 275, 277 ГПК України є підставою для часткового задоволення апеляційних скарг АТ Комерційний банк "ПриватБанк" та ліквідатора ТОВ "Ефектінвест-2015", скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги слід розподілити між сторонами, виходячи з результатів розгляду апеляційних скарг.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 231, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" та Товариства з обмеженою відповідальність "Озерна площа" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024р. у справі № 904/624/19 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" арбітражного керуючого Ткаченка Дениса Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024р. у справі № 904/624/19 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2024р. у справі № 904/624/19 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6965, виданий 15.06.2017, виданий і посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Крючковою Т.В., укладений між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс".

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна, серія та номер: 6984, виданий 16.06.2017, виданий і посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Крючковою Т.В., укладений між ТОВ "Ефектінвест-2015" та ТОВ "Агроцентр-Плюс".

Витребувати у ТОВ Озерна площа на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" об`єкт нерухомого майна, а саме комплекс нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Пушкіна, будинок 4, опис об`єкта нерухомого майна: адміністративно-побутовий корпус з підвалом літ. А-3, А[1]-1,а, а [1]-3037 кв.м; тунель літ. а-1-74 кв.м; прохідна літ. Б-1, Б[1]-1, б-б[4]-128,8 кв.м, механічна майстерня, котельна, димова труба, магазин, відділ кадрів літ. В-1; В[1]-2, в-450,2 кв.м; головний корпус, відділ пляшкомийної машини, будівля приготування розчинів з підвалом та надбудовами літ. Г-2, г, г-1, г[4], г[5], склад готової продукції літ. Г[1]-2, Г[2]-2, г[1]- г[3], будівля спиртосховища літ. Г[3]-1-Г[5]-1-5 628,7 кв.м; побутові приміщення шоферів, гараж з прибудовою літ. Д-2, Д[1]-1, Д[2]-1, д, д[1]-429,6 кв.м; посудний цех літ. Е-2, е-1, е(1)-е(6)-1 111,5 кв.м; галерея літ. е-1-16, 02 кв.м; трансформаторний кіоск літ. Є-1-31,9 кв.м; компресорна, літ. Ж-1, ж-126 кв.м; газорозподільний пункт літ. З-1-16,4 кв.м; навіс літ. И-23 кв.м; навіс літ. І-34 кв.м; зварювальний збірник літ.Ї-23,2 кв.м; склад балонів літ. Й-11 кв.м; убиральня літ. К-1-6 кв.м; огорожа № 1-10; резурвуар протипожежний № 11; збірник склобоя № 12; бункер склобоя № 13; мощення -І, ІІ, III. Загальна площа: 11 147,32 кв.м.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність "Агроцентр-Плюс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 2270,00грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Озерна площа" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 2270,00грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність "Агроцентр-Плюс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2724,00грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Озерна площа" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефектінвест-2015" судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2724,00грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність "Агроцентр-Плюс" на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2724,00грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Озерна площа" на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2724,00грн.

Видачу наказів, на виконання даної постанови, у відповідності до вимог ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 22.05.2025 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя О.Г. Іванов

Суддя В.Ф. Мороз