УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14.05.2025Справа № 910/4364/25
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до: 1. Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,

2. ОСОБА_2 ,

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬ ЦЕНТР»,

4. ОСОБА_3 ,

5. ОСОБА_4 ,

6. ОСОБА_5 ,

7. ОСОБА_6

про захист прав споживача, визнання недійсними правочинів, їх скасування, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідачів: Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬ ЦЕНТР», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про захист прав споживача, визнання недійсними правочинів, їх скасування, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та зобов`язання вчинити дії.

Враховуючи, що за даним позовом відповідачами - 2, 4-7 зазначено фізичних осіб, які не є підприємцями, суд ухвалою від 22.04.2025 постановив звернутися до Державної міграційної служби України (01025, м. Київ, вул. Володимирська, 9; ідентифікаційний код 37508470) із запитами щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ); ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ); ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ). Зобов`язано Державну міграційну службу України протягом п`яти днів з моменту отримання запитів суду надати інформацію про місце проживання (перебування) вищезазначених фізичних осіб.

Також постановлено звернутися до Міністерства соціальної політики України (01601, м. Київ вул. Еспланадна, 8/10, ідентифікаційний код 37567866) із запитами щодо надання відомостей про реєстрацію внутрішньо переміщеної особи, інформацію щодо фактичного місця проживання (перебування) щодо фізичних осіб: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ); ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ); ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ); ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ); ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ). Зобов`язано Міністерство соціальної політики України протягом п`яти днів з моменту отримання запитів суду надати відповідну інформацію щодо зазначених фізичних осіб.

08.05.2025 до суду від Державної міграційної служби України надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 22.04.2025, у якому зазначено, що відомостей щодо місця проживання ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ); ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ); ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) не встановлено.

13.05.2025 до суду від Міністерства соціальної політики України надійшла відповідь на виконання вимог ухвали від 22.04.2025, у якій зазначено, що у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб станом на 07.05.2025 відсутня інформація про ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_3 . Щодо ОСОБА_6 зазначено, що вказана особа перебувала на обліку та з 28.09.2016 знята з обліку внутрішньо переміщених осіб. Водночас, повідомлено про перебування на обліку внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_4 , яка за даними у Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали позовної заяви та враховуючи надану Державною міграційною службою України та Міністерством соціальної політики України інформацію, суд дійшов висновку про наявність для залишення даного позову без руху, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» суддя при здійсненні судочинства має доступ до інформації Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, необхідному для ідентифікації учасників судового процесу.

Так, позивачем у позові адресою відповідача-5 ( ОСОБА_4 ) зазначено: АДРЕСА_2 , тоді як за даними Єдиного державного демографічного реєстру адресою місця проживання вказаної особи є: АДРЕСА_3 , а згідно з повідомленими Міністерством соціальної політики України даними із Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб адресою проживання ОСОБА_4 є: АДРЕСА_1 .

Зазначена у позові адреса проживання (перебування) відповідача-5 ( ОСОБА_4 ) не відповідає ані даним з Єдиного державного демографічного реєстру, ані даним з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, натомість позивачем будь-яких достовірних доказів проживання відповідача-5 саме за повідомленою ним суду адресою не надано.

Крім того, суд із даних Єдиного державного демографічного реєстру встановив, що адресою реєстрації позивача ( ОСОБА_1 ) є: АДРЕСА_4 , тоді як у позові адресою позивача вказано: АДРЕСА_5 . Водночас, будь-яких документів на підтвердження проживання позивача за вказаною адресою суду не надано, як і не надано взагалі документу на підтвердження особи ОСОБА_1 .

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про неналежне виконання позивачем вимог п. 2 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, як встановлено судом із даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач-3 (Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬ ЦЕНТР»; ідентифікаційний код 35551917) є припиненим з 17.10.2013 у зв`язку з визнанням його банкрутом (справа № 27/100б).

За приписами частин 1, 5 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України усі фізичні і юридичні особи здатні мати процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, боржника (процесуальна правоздатність). Юридична особа набуває процесуальних прав та обов`язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, господарська процесуальна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За таких обставин, враховуючи те, що визначений позивачем відповідач-3 за даним позовом є припиненим, а дані щодо правонаступництва у суду відсутні, суд звертає увагу на необхідність уточнення позивачем складу сторін з урахуванням даних щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬ ЦЕНТР».

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Аналогічні положення відображено у ч. 1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», відповідно до якої у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Частиною 1 ст. 10 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Господарський суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом українською мовою.

Разом з тим, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем подано до суду копії документів, а саме: кредитного договору № 09/08 від 04.03.2008, додаткової угоди № 1 від 03.04.2008 до вказаного кредитного договору, що складені не державною мовою, без супроводження нотаріально засвідченим перекладом вказаних документів українською мовою.

Беручи до уваги вищевказане, суд дійшов висновку, що позивач не дотримався окремих вимог ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позовними вимогами за даним позовом є:

1) визнання неукладеними повністю, недійсними з 04.03.2008 та такими, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси споживача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , а також скасувати з 04.03.2008:

- Договір відступлення права вимоги (цесії) від четвертого березня дві тисячі восьмого року між ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код - стосовно договору на депозитний вклад: «Стандарт» від 29.10.2007 року №SАМDN6256 на суму 51808,81грн. (П`ятдесят одна тисяча вісімсот вісім доларів США 81 цент);

- Договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) від четвертого березня дві тисячі восьмого року між ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код - стосовно договору на депозитний вклад: «Стандарт» від 29.10.2007 року №SАМDN6256 на суму 51808,81грн. (П`ятдесят одна тисяча вісімсот вісім доларів США 81 цент);

- Договір відступлення права вимоги (цесії) від четвертого березня дві тисячі восьмого року між ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код - стосовно договору на депозитний вклад: «Пенсионньїй накопительньїй» + карта «Универсальная» від 29.10.2007 року №SАМDN5739 на суму 106469,75грн. (сто шість тисяч чотириста шістдесят дев`ять гривень 75коп.);

- Договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) від четвертого березня дві тисячі восьмого року між ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код - стосовно договору на депозитний вклад: «Пенсионньй накопительньй» + карта «Универсальная» від 29.10.2007 року №SАМDN5739 на суму 106469,75грн. (сто шість тисяч чотириста шістдесят дев`ять гривень 75коп.);

- Договір відступлення права вимоги (цесії) від четвертого березня дві тисячі восьмого року між ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код - стосовно договору на депозитний вклад «Пенсионньїй накопительньїй» від 22.08.2007 року №№SАМDN4205 на суму 146396,20грн. (сто сорок шість тисяч триста дев`яносто шість гривень 20 копійок);

- Договір застави (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) від четвертого березня дві тисячі восьмого року між ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код - стосовно договору на депозитний вклад «Пенсионньїй накопительньїй» від 22.08.2007 року №SАМDN4205 на суму 146396,20грн. (сто сорок шість тисяч триста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

2) Визнати неукладеними повністю, недійсними з 04.03.2008 та такими, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси споживача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , а також скасувати з 04.03.2008:

- Договір поруки №1 від 04 березня 2008 між АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код та ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_4 ;

- Договір поруки №2 від 04 березня 2008 між АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код та ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- Кредитний договір №09/08 від 04.03.2008 між АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код та ТОВ «СТАЛЬ ЦЕНТР», на суму 490тис. грн.;

- "Ордер-распоряжение от 04 марта 2008 про перерахунок на лицевой счет ТОВ «СТАЛЬ ЦЕНТР», №0756; №1637" грошових коштів у сумі 490тис.грн. від АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код .

3) Визнати неукладеними повністю, недійсними з 03.04.2008 та такими, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси споживача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , а також скасувати з 03.04.2008:

- Додаткову угоду №1 від 03.04.2008 до договору поруки №1 від 04.03.20208 між ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_4 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код ;

- Додаткову угоду №1 від 03 квітня 2008 до Кредитного договору №09/08 від 04.03.2008 між ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код ;

- Дополнительное соглашение №1 від 03 квітня 2008 до Кредитного договору №09/08 от 04.03.2008 між АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код та ТОВ «СТАЛЬ ЦЕНТР», .

4) Визнати неукладеними повністю, недійсними з 04.04.2008 та такими, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси споживача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , а також скасувати з 04.04.2008:

- Договір цесії від 04.04.2008 між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код щодо депозитних вкладів за договорами:

№ НОМЕР_7 (Вклад «Депозит VIР») від 02.07.2007 на суму 80 тис. доларів США;

№SАМDN8548 (Вклад «Депозит VIР») від 02.04.2008 на суму 30 тис. доларів США;

- Договір застави від 04.04.2008 між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Код щодо депозитних вкладів за договорами:

№ НОМЕР_7 (Вклад «Депозит VIР») від 02.07.2007 на суму 80 тис. доларів США;

№SАМDN8548 (Вклад «Депозит VIР») від 02.04.2008 на суму 30 тис. доларів США (Правочин№19).

5) Визнати неукладеним повністю, недійсним з 12.08.2008 та таким, що суперечить законодавству, ущемлює права та законні інтереси споживача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , а також скасувати з 12.08.2008:

- (Ордер-распоряжение от 12 августа 2008г.) за участю ООО «Сталь-Центр» ГФ «ПриватБанк» №№лицевьіх счетов: 6906; 2401; 7674;1694; 2193 на суму 552292, 35грн.

6) Захистити права споживача ОСОБА_1, якому завдані збитки внаслідок вчинення кримінального правопорушення шляхом зобов`язання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (), відновити становище банківських вкладів за депозитними договорами: №SАМDN1435 від 02.07.2007 (80 000 доларів США) та №SАМDN8548 від 02.04.2008 (30 000 доларів США), яке існувало на 11.08.2008.

7) Захистити права споживача ОСОБА_1, відшкодувавши завдані збитки внаслідок вчинення кримінального правопорушення та зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» () повернути, надати доступ до користування та розпорядження, видати власнику ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ), банківські вклади за депозитними договорами: №SАМDN1435 від 02.07.2007 (80 000 доларів США) та №SАМDN8548 від 02.04.2008 (30 000 доларів США) після відновлення їх становища, яке існувало на 11.08.2008.

Тобто, фактично позивачем заявлено 17 вимог немайнового характеру та 1 вимогу майнового характеру (щодо повернення позивачу банківських вкладів за депозитними договорами).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»).

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Отже, позивач за звернення із даним позовом до суду мав сплатити судовий збір у розмірі 41 180,80 грн за 17 немайнових вимог (із урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору) та судовий збір за майнову вимогу у встановленому законом порядку гривнях (з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати).

В той же час, позивач із посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначив, що він звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, оскільки позивачу, як клієнту Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», завдано шкоду шляхом системних дій останнього в особі ОСОБА_2 , спрямованих на передачу кредиту відповідачу-3 (через відповідача-4), покриття якого здійснено шляхом списання депозитів позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У свою чергу, статтею 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

При цьому, споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема, порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Із пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Водночас, як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою звернення позивача із даним позовом до суду не є порушення відповідачами Закону України «Про захист прав споживача» (позов не містить посилання на порушення прав позивача саме як споживача та способи їх захисту, передбачених саме цим Законом), а визнання недійсними правочинів, з огляду на їх підроблення. До того ж, позивачем не наведено яким саме чином порушено його права споживача за правочинами, стороною яких позивач не був.

Водночас, відповідно до приписів п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, суд зазначає, що позивача може бути звільнено від сплати судового збору лише за вимогою про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а саме, за вимогою про відновлення становища банківських вкладів за депозитними договорами, яке існувало на 11.08.2008, та повернення банківських вкладів.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», однак не вбачає підстав для застосування ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та звільнення позивача від сплати судового збору за немайновими вимогами про визнання неукладеними, недійсними, такими, що суперечать законодавству та скасування правочинів.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Суд встановив, що позивачем до позовної заяви надано докази надсилання її лише відповідачу-1 (Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк») за допомогою системи Електронний Суд ЄСІТС, тоді як доказів надсилання матеріалів позовної заяви іншим відповідачам не надано.

Однак судом враховується, що відомими адресами місцезнаходження/місця проживання відповідачів 2, 3, 4, 6, 7 є тимчасово окупована територія України (м. Єнакієве, м. Горлівка, Донецької області), куди Акціонерне товариство «Укрпошта» не здійснює пересилання поштової кореспонденції, що унеможливлює направлення позивачем на адреси останніх копії позовної заяви з доданими до неї матеріалами.

Водночас, як вже зазначалось, за повідомленими суду Міністерством соціальної політики України даними, відповідач-5 (ОСОБА_4) є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивач не позбавлений можливості здійснити направлення копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів вказаній особі.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом другим частини першої цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, позовна заява залишається без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

Керуючись статтями 162, 164, 172, 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду заяви, що містить:

- докази на підтвердження зазначеної в позові адреси проживання позивача та доказів, що підтверджують особу позивача;

- уточнений склад сторін з урахуванням даних щодо припинення Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬ ЦЕНТР»;

- нотаріально засвідчений переклад на українську мову додатків: кредитного договору № 09/08 від 04.03.2008, додаткової угоди № 1 від 03.04.2008 до вказаного кредитного договору;

- докази сплати судового збору у розмірі 41 180,80 грн за 17 немайнових вимог за реквізитами Господарського суду міста Києва, які розміщені на офіційному веб-сайті Судової влади;

- докази направлення копії позовної заяви з доданими до неї матеріалами відповідачу-5 ( ОСОБА_4 ) на адресу: АДРЕСА_1 (лист із описом вкладення та розрахунковий документ).

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 ГПК України, за яким позовна заява буде вважатись не поданою та повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Трофименко