РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025Справа № 910/15350/24

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Савчук Тетяни Валеріївни

до Фізичної особи-підприємця Черніцької Юлії Михайлівни

про стягнення 45 791,00 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулася Фізична особа-підприємець Савчук Тетяна Валеріївна (далі - ФОП Савчук Т.В., позивач) до Фізичної особи-підприємця Черніцької Юлії Михайлівни (яка змінила прізвище на Катренко, а також місцезнаходження на адресу: АДРЕСА_1 ) (далі - ФОП Катренко (Черніцька) Ю.М., відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 45 791,00 грн за договором оренди нежитлового приміщення від 08.09.2022.

У обґрунтування своїх вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов зазначеного договору в частині повної та своєчасної сплати вартості оренди майна та відшкодування витрат на його утримання. У позові ФОП Савчук Т.В. просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 37 541,34 грн та заборгованість з відшкодування комунальних послуг у сумі 8 250,00 грн, що разом складає 45 791,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач у строк, встановлений законом, надав відзив на позов, в якому проти заявлених вимог заперечив та вказав, що договір оренди був розірваний з ініціативи орендодавця (позивача), тому задоволення майнових вимог позивача мало відбутися за рахунок гарантійного платежу, сплаченого відповідачем у день підписання договору, що складає розмір місячної орендної плати, про що сторони договору досягнули усних домовленостей. У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач поставив позивачу запитання щодо обставин справи відповідно до ст. 90 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), на які позивач надав свої відповіді.

У відповіді на відзив позивач вказав, що договір оренди був розірваний достроково з ініціативи відповідача (орендаря) в односторонньому порядку, а згідно з п. 9.4 договору при достроковому припиненні договору з ініціативи орендаря гарантійний платіж поверненню/зарахуванню в якості орендної плати не підлягає. При цьому орендар не виконав умови договору щодо порядку його дострокового розірвання, порядку прийому-передачі приміщення, зобов`язань по сплаті орендної плати та комунальних платежів.

Розглянувши заяви учасників справи по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 08.09.2022 між ФОП Савчук Т.В. (орендодавець) та ФОП Катренко (Черніцька) Ю.М. (орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення (далі - договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування нежитлове приміщення, визначене у цьому договорі, а також зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату та, після припинення дії цього договору, повернути орендоване майно орендодавцеві в належному стані (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору приміщення, яке передається в оренду за цим договором розташоване за адресою: м. Київ, вул. Осокорська, буд. 2-А (приміщення № 280). Приміщення повинне бути передане орендодавцем та прийняте орендарем не пізніше 08.09.2022. Передача приміщення здійснюється за актом приймання-передачі нежитлового приміщення, підписання якого свідчить про фактичну передачу його в оренду (п. 2.1, 2.2 договору).

Згідно з п. 3.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 08.03.2023. Строк оренди розпочинається після підписання сторонами акту, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.2 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що місячна орендна плата складає еквівалент 1 200 доларів США без ПДВ, яка сплачується на розрахунковий рахунок орендодавця у гривні по курсу НБУ на день здійснення сплати. Орендна плата за перший місяць оренди сплачується в безготівковому порядку не пізніше 3-го банківського дня після підписання акту приймання-передачі, але сторони домовились що орендна плата почне нараховуватися з 08.10.2022 року. У наступник періодах орендна плата сплачується в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця не пізніше 3-го банківського дня після виставлення рахунку на оплату.

Відповідно до п. 4.2 договору вартість всіх поданих комунальних послуг, в т.ч. використаної електроенергії, утримання прибудинкової території, охорони тощо сплачується орендарем окремо на підставі рахунків, виставлених орендодавцем

Пунктом 4.3 договору встановлено, що за фактом підписання договору та до підписання акту орендарем сплачується гарантійний платіж, сума якого встановлюється у розмірі однієї місячної орендної плати, та який підлягає оплаті у порядку, передбаченому п.4.1 цього договору.

Згідно з п. 4.4 договору у випадку, якщо акт сторонами, з будь-яких підстав, не підписано - гарантійний платіж підлягає поверненню орендодавцем не пізніше 31 жовтня 2022 року.

У іншому випадку гарантійний платіж визнається самостійним способом забезпечення виконання цього договору оренди для забезпечення компенсації матеріальних вимог орендодавця у разі невиконання або неналежного виконання орендарем своїх зобов`язань за цим договором оренди та підлягає поверненню орендарю по закінченню строку дії договору оренди. Гарантійний платіж не є орендною платою та його сплата не замінює ніяких орендних платежів за цим договором, якщо сторони нс дійдуть згоди про інше (п. 4.5 договору).

Відповідно до п. 7.1, 7.2 договору після закінчення строку оренди, визначеного цим договором, орендар зобов`язаний передати орендодавцю приміщення протягом 5-ти днів закінчення строку оренди за актом. Протягом строку, визначеного в п. 7.1 цього договору, орендар зобов`язаний звільнити приміщення та підготувати його де передачі орендодавцеві.

Пунктом 7.3 договору визначено, що приміщення вважаються фактично переданими орендодавцеві з моменту підписання акту. У момент підписання цього акту орендар передає орендодавцеві ключі від приміщення.

Згідно з п. 7.6 договору оплата оренди орендарем здійснюється по день фактичного звільнення приміщення.

У подальшому (04.04.2023) сторони уклали додаткову угоду до договору оренди (додаток № 1), у якій вони продовжили термін дії договору, визначений у пункті 3.1 договору, та погодили, що договір діє до 08.04.2024.

Також сторони дійшли згоди, відповідно до положень пункту 4.6 договору, про те, що місячна орендна плата з 05.05.2023 складає еквівалент 1 500 доларів США без ПДВ, яка сплачується на розрахунковий рахунок орендодавця у гривні по курсу продажу державного банку АТ КБ «Приватбанк» на день здійснення оплати (курс оприлюднюється зі посиланням https://privatbank.ua/rates-archive).

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Як свідчать матеріали справи, 08.09.2022 ФОП Савчук Т.В. (орендодавець), на виконання умов укладеного договору, передала відповідачу (орендарю) у користування нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Осокорська, буд. 2-А, приміщення № 280 , що підтверджується актом приймання-передачі приміщення від 08.09.2022.

Відповідач (ФОП Катренко (Черніцька) Ю.М.), зі свого боку, сплатила гарантійний платіж у сумі 1 200,00 доларів США та здійснювала взяті на себе зобов`язання щодо орендних та інших платежів до 08.02.2024.

27.02.2024 позивачем було надіслано орендарю рахунок на оплату оренди та комунальних послуг за період з 08.02.2024 по 27.02.2024, проте, цей рахунок у визначений договором строк ФОП Катренко (Черніцька) Ю.М. не сплатила, внаслідок чого у неї виникла відповідна заборгованість.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивачем було пред`явлено відповідачу письмову претензію від 11.03.2024 з вимогою сплатити орендну плату та інші платежі за договором.

18.03.2024 ФОП Катренко (Черніцька) Ю.М. надала відповідь на вказану претензію, в якій зазначила, що вважає її необґрунтованою, оскільки сторони дійшли усної згоди щодо дострокового закінчення договору та зарахування коштів гарантійного платежу в рахунок орендної плати за лютий 2024, при цьому 26.02.2024 ФОП Катренко (Черніцька) Ю.М. проінформувала ФОП Савчук Т.В. у месенджері Viber про звільнення приміщення у прибраному стані (з додаванням фото), яке 27.02.2024 було оглянуте позивачем, і того ж дня останнім було отримано ключі від приміщення.

Указані обставини сторонами не заперечуються, спір між ними виник з приводу того, яким чином та за чиєю ініціативою був розірваний договір оренди, від чого залежить наявність обов`язку орендаря сплачувати вартість оренди з урахуванням здійсненого ним гарантійного платежу.

Загальні підстави для зміни або розірвання договору визначено у статті 651 ЦК України, за змістом якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ч. 3 статті 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини 1 статті 651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Як встановлено судом, строк дії договору оренди сторони встановили до 08.04.2024 року (згідно з п. 1 додаткової угоди від 04.04.2023 до договору).

Відповідно до п. 9.4 договору цей договір може бути достроково розірваний за ініціативою орендаря. При припиненні договору орендар зобов`язується протягом п`яти днів передати орендодавцеві орендоване майно в належному стані (п. 9.5 договору).

Згідно з п. 9.6 договору про передачу приміщення складається акт прийому - передачі.

Судом встановлено, що 10.02.2024 під час зустрічі з орендодавцем орендар (ФОП Катренко (Черніцька) Ю.М.) виявила бажання достроково розірвати договір оренди та повідомила, що в лютому місяці 2024 року звільнить орендоване приміщення, про точний дату, час звільнення додатково повідомить орендодавця.

26.02.2024 орендар повідомила позивача у месенджері Viber про те, що вона звільнила приміщення і ключі залишила черговому служби охорони.

27.02.2024 ФОП Савчук Т.В. в присутності представника чергового служби охорони Сипливого Р.В. оглянула орендоване нежитлове приміщення та зафіксувала незначні пошкодження.

У матеріалах справи наявний акт про повернення нежитлового приміщення від 27.02.2024, з якого слідує, що орендар повернув, а орендодавець прийняв нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Осокорська, буд. 2-А (приміщення № 280) , у зв`язку з достроковим припиненням договору оренди від 08.09.2022.

Водночас з указаного акту вбачається, що він не підписаний з боку орендаря (відповідача), при цьому останнім не заперечується факт повернення приміщення позивачу 27.02.2024.

Отже обставини щодо складення акту повернення нежитлового приміщення та проведення огляду об`єкта оренди свідчать про те, що відповідач припинив користування об`єктом оренди та достроково розірвав договір оренди 27.02.2024 за своєю ініціативою.

Доводи відповідача про досягнення усної домовленості щодо згоди обох сторін на розірвання договору суд відхиляє, адже відповідно до положень п. 3.4 договору термін оренди може бути скороченим тільки за згодою сторін, про що повинна бути обов`язково складена додаткова угода до даного договору.

Також згідно з п. 11.1 договору усі зміни та доповнення до цього договору укладаються у письмовій формі й вступають в силу після підписання їх уповноваженими представниками сторін.

Водночас, дослідивши надані відповідачем докази листування в додатку Вайбер, суд вважає їх неналежними та недопустимими доказами у справі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 96 ГПК України електронні докази подаються у формі документів, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Також слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами в месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності й допустимості таких доказів, а також обсягу обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням (постанова ВП ВС від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21).

Суд зазначає, що в даному випадку з доданих сторонами до матеріалів справи роздруківок скріншотів з месенджеру Viber неможливо встановити, що відповідне листування здійснювалось саме сторонами договору. У наданих копіях відсутні належні ідентифікаційні ознаки, відповідні реквізити, які б дозволили достовірно встановити, що повідомлення дійсно створені, надіслані та отримані сторонами спору, а не третіми особами.

При цьому договір оренди, укладений між сторонами, не містить умов щодо введення офіційного листування за допомогою електронної пошти, месенджерів чи інших погоджених дистанційних засобів зв`язку, через які може здійснюватись комунікація між сторонами; у договорі не зазначено офіційних електронних адрес, номерів телефонів, які б можна було пов`язати з конкретною стороною договору та які можуть використовуватись в рамках цих договірних відносин.

Отже за висновком суду усна домовленість сторін щодо розірвання договору оренди та зарахування гарантійного платежу в рахунок орендної плати, на чому наполягає відповідач, не має юридичного значення та правових наслідків у спірних правовідносинах, оскільки така домовленість протирічить умовам укладеного сторонами правочину та вищенаведеним приписам закону.

Далі, відповідно до п. 4.3 договору за фактом підписання договору та до підписання акту орендарем сплачується гарантійний платіж, сума якого встановлюється у розмірі однієї місячної орендної плати, та який підлягає оплаті у порядку, передбаченому п. 4.1 цього договору.

Згідно з п. 4.5 договору гарантійний платіж визнається самостійним способом забезпечення виконання цього договору оренди для забезпечення компенсації матеріальних вимог орендодавця у разі невиконання або неналежного виконання орендарем своїх зобов`язань за цим договором оренди та піддягає поверненню орендарю по закінченню строку дії договору оренди. Гарантійний платіж не є орендною платою та його сплата не замінює ніяких орендних платежів за цим договором, якщо сторони не дійдуть згоди про інше.

Підпунктом 9.4.1 пункту 9.4 договору передбачено, що при достроковому припиненні договору за ініціативи орендаря гарантійний платіж, що сплачується у відповідності з вимогами п. 4.3 договору, поверненню/зарахуванню в якості орендної плати не підлягає.

Отже сторони погодили, що при достроковому припиненні договору за ініціативи орендаря гарантійний платіж, що сплачується у відповідності з вимогами п. 4.3 договору, поверненню/зарахуванню в якості орендної плати не підлягає, відповідно, відсутні правові підстави для зарахування вказаного гарантійного платежу в рахунок погашення заборгованості з орендної плати за договором.

За таких обставин суд вважає, що позивачем правомірно нараховано до сплати відповідачу орендну плату в сумі 37 541,34 грн, строк виконання якої є таким, що настав.

Утім доказів здійснення вказаного платежу відповідачем суду не надано, чим порушено умови договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про стягнення з відповідача орендної плати в сумі 37 541,34 грн, відтак, вимоги ФОП Савчук Т.В. в цій частині підлягають задоволенню.

Окрім орендної плати позивач заявила до стягнення з ФОП Катренко (Черніцької) Ю.М. заборгованість з електричної енергії в сумі 5 665,00 грн та з оплати житлово-комунальних послуг у сумі 2 585,00 грн, спожитих за період з 08.02.2024 по 27.02.2024.

Відповідно до п. 4.2 договору вартість всіх наданих комунальних послуг, в т.ч. використаної електроенергії, утримання прибудинкової території, охорони тощо сплачується орендарем окремо на підставі рахунків, виставлених орендодавцем.

На підтвердження вказаної заборгованості відповідача ФОП Савчук Т.В. надала: рахунок на оплату № 5 від 27.02.2024 на суму 65 550,00 грн, де вказано, що компенсація вартості комунальних платежів за лютий 2024 склала 2 585,00 грн, борг за електроенергію за лютий 2024 - 5 665,00 грн; рахунок № 64196012/21 від 01.03.2024 на суму 11 323,20 грн; рахунок-розшифровку № 64196012/2/1 від 01.03.2024 на суму 4 732,41 грн (вартість нарахованої електроенергії за орендоване нежитлове приміщення); акт прийняття-передавання товарної продукції № 64196012/2/1 за лютий 2024 на суму 11 323,20 грн; фотографію лічильника; рахунок № 155 H 2800 0124 за січень 2024 на суму 2 585,73 грн.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

У даному випадку відповідач доказів, які підтверджують сплату комунальних послуг суду не надав, доводів позивача в цій частині не спростував, тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з ФОП Катренко (Черніцької) заборгованості зі спожитої електричної енергії в сумі 5 665,00 грн та з оплати житлово-комунальних послуг у сумі 2 585,00 грн, що разом за період з 08.02.2024 по 27.02.2024 складає 8 5250,00 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Указані норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Оцінивши надані позивачем докази у сукупності зі встановленими у справі обставинами, суд дійшов висновку, що ФОП Савчук Т.В. довела належними, допустимими та вірогідними доказами правомірність своїх вимог, а тому суд вирішив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позовних вимог витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця Савчук Тетяни Валеріївни до Фізичної особи-підприємця Черніцької Юлії Михайлівни про стягнення 45 791,00 грн задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Катренко (Черніцької) Юлії Михайлівни ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Савчук Тетяни Валеріївни ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) заборгованість з орендної плати в сумі 37 541 (тридцять сім тисяч п`ятсот сорок одну) грн 34 коп.,заборгованість з відшкодування комунальних послуг у сумі 8 250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) грн. 00 коп. та судовий збір у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн..

Повне рішення складене 20 травня 2025 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного рішення.

Суддя К. І. Головіна