РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2025Справа № 910/1645/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк»

до фізичної особи-підприємця Лісютіна Антона Ігоровича

про стягнення 468936,50 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Лісютіна Антона Ігоровича про стягнення 468936,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором «Кредит «всеБІЗНЕС» №42 від 29.07.2024, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість по кредиту у розмірі 435000 грн та заборгованість за комісією у розмірі 33936,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.0.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвал, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 17.02.2025 була направлена судом рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення ФОП Лісютіну Антону Ігоровичу у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Крім того, відповідач мав право та можливість ознайомитись з ухвалою суду 17.02.2025 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

ФОП Лісютін Антон Ігорович в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Положеннями ч.9 ст.165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.07.2024 між фізичною особою-підприємцем Лісютіним Антоном Ігоровичем (далі - Позичальник) та Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» (далі - Банк) укладено Кредитний договір «Кредит «всеБІЗНЕС» №42, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та строки, обумовлені договором та типовими умовами відповідно до наступного:

- сума кредиту: 435000 грн;

- строк кредитування: до 29.07.2025 включно;

- комісійна винагорода за надання кредиту: тариф комісійної винагороди - 1%. Комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту. Комісійна винагорода сплачується одноразово за рахунок кредитних коштів відповідно до п. 6.3.1 типових умов;

- комісійна винагорода за обслуговування кредиту: тариф комісійної винагороди - 1,7% за один місяць користування кредитом. Комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту відповідно до п. 6.3.2. типових умов, та сплачується щомісячно згідно графіку платежів, наведеного в п. 1.4. договору;

- процентна ставка за користування кредитом: 0,00001% річних. Проценти нараховуються відповідно до п. 6.2. типових умов та сплачується згідно графіку платежів, наведеного в п. 1.4. договору;

- процентна ставка на прострочену суму кредиту: 0,00001% річних. Проценти нараховуються та сплачуються відповідно до п. 6.2. типових умов.

Відповідно до п.1.4. Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за кредит в розмірах та строки, зазначені в наведеному в Договорі графіку платежів. Згідно вказаного графіка позичальник має, починаючи з 29.08.2024, щомісячно не пізніше 29 числа місяця до 29.07.2025 сплачувати суму у розмірі 43645 грн, з яких на погашення основної суми (тіла) кредиту по 36250 грн. та на погашення комісії по 7395 грн. щомісячно. Загальна сума, яка має бути сплачена позичальником на погашення кредиту складає 523740 грн., з яких 435000 грн. на погашення основної суми (тіла) кредиту та 88740 грн. на погашення комісії.

За змістом положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 435000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №TR.82949598.85345.29514 вiд 29.07.2024 на суму 430650 грн із призначенням платежу: «Зарахування на поточний рахунок кредитних коштiв за договором № 42 вiд 29.07.2024 за позикою Фiзична особа-пiдприємець Лісютін Антон Ігорович» та №TR.82949598.85344.29514 вiд 29.07.2024 на суму 4350 грн із призначенням платежу: «Оплата комiсiї за рахунок кредитних коштiв за догвором №42 вiд 29.07.2024 за позикою Фiзична особа-пiдприємець Лісютін Антон Ігорович».

Факт видачі кредиту та користування кредитом також підтверджується випискою з рахунку.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту не виконав, зокрема, грошові кошти згідно умов кредитного договору не повернув, внаслідок чого у ФОП Лісютіна Антона Ігоровича утворилась заборгованість за період з 29.08.2024 по 17.12.2024 по кредиту у розмірі 435000 грн та по сплаті комісії у розмірі 33936,50 грн.

06.11.2024 позивач звертався до відповідача із вимогою №5530 від 04.11.2024 про погашення простроченої заборгованості.

Доказів сплати відповідачем заборгованості матеріали справи не містять.

Оскільки заявлена позивачем заборгованість по кредиту та заборгованість за комісією підтверджена наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів сплати заборгованості, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача суми заборгованості по кредиту у розмірі 435000 грн та заборгованості за комісією у розмірі 33936,50 грн.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів, на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Лісютіна Антона Ігоровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4; ідентифікаційний код 14282829) заборгованість по кредиту у розмірі 435000 (чотириста тридцять п`ять тисяч) грн та заборгованість за комісією у розмірі 33936 (тридцять три тисячі дев`ятсот тридцять шість) грн 50 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 5627 (п`ять тисяч шістсот двадцять сім) грн 24 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 21.05.2025

Суддя Я.В. Маринченко