ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" травня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/720/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Меленчук Т.М.

розглянувши справу №916/720/25

За позовом: Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 28Б;

До відповідача: Садівничого кооперативу Дорожник-2 (67820, Одеська обл., Овідіопольський район, с. Прилиманське; )

Про стягнення 455515,06 грн.

Представники:

Від позивача: Калініченко С.М., довіреність

Від відповідача: не з`явився

Встановив Акціонерне товариство ДТЕК Одеські електромережі звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Садівничого кооперативу Дорожник-2 про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію у розмірі 386606,08 грн, 3% річних в розмірі 14330,90 грн, інфляційних втрат в розмірі 54578,08 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.03.2025р. прийнято позовну заяву Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі до розгляду та відкрито провадження у справі №916/720/25. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "31" березня 2025 р. о 10:20. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачу відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 31.03.2025р. о 10:20.

31.03.2025р. судом, без оформлення окремого документа, було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 квітня 2025р. о 12:00, із викликом учасників справи у судове засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.03.2025р. повідомлено Садівничий кооператив Дорожник-2 про судове засідання, яке відбудеться "28" квітня 2025р. о 12:00.

У зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного повідомлення відповідача, 28.04.2025р. судом було оголошено перерву у розгляді справи по суті до 19.05.2025р. о 12:15, із викликом учасників справи у судове засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.04.2025р. повідомлено учасників справи про судове засідання, яке відбудеться "19" травня 2025 р. о 12:15.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, однак, кореспонденція суду повернулась без вручення із зазначенням поштової організації, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Господарський суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі №910/1487/20, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, яким в даному випадку є суд (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку відсутній за вказаною адресою вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі №906/142/18, провадження №12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17, провадження №14-507цс18.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У судовому засіданні 19.05.2025 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 19.05.2025 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

В обґрунтування поданого позову, позивачем було зазначено суду, що 26.03.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" (старе найменування позивача) та відповідачем було укладено Договір про постачання електричної енергії за № 184.

Умовами зазначеного Договору передбачено, що постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Точка продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію визначена додатком "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" між постачальником електричної енергії та споживачем або інша межа обумовлена окремим додатком до Договору.

Відповідно до п. 9.4 Договору, цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007 р. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Позивачем було зазначено суду, що відповідач не звертався до позивача із заявою про припинення дії договору №184 від 26.03.2007 р.

Додатком 2 до Договору "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" було визначено площадку вимірювання електричної енергії (найменування об`єкту) відповідача "СК Дорожник-2 Ліч№627567" за адресою: с. Прилиманське Одеської обл.

Відповідно до додатку 7 до Договору "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" встановлена балансова належність електромереж та установок споживача (п. 1 згідно з актом) КТП-255 з трром 160кВ, ПЛ-10кВ довжиною 0,8 км провід АС-50 та ЛР-142 "відгалуження в сторону садового товариства" КЛ-10кВ-АС-3х70 довжиною 0,08км, і все електрообладнання яке підключене до тр-ру, зовнішні і внутрішні електромережі на території садівничого кооперативу. Межа відповідальності за стан та обслуговування електромереж та установок встановлюється на контактному приєднанні лінійного роз`єднувача 10кВ №142 до лінійного дроту на опорі №24 "відгалуження на ТП-428" ПЛ-10кВ "Татарка" в сторону товариства (п. 2 згідно з актом).

Також додатком 10 до Договору "Перелік об`єктів споживача" визначено за відповідачем найменування об`єкту "Садівничий кооператив "Дорожник-2" за адресою: с.Прилиманське, Одеської обл., з № електролічильника - 627567.

Як було пояснено суду позивачем, 15.12.2018 р. відповідачем було підписано заяву-приєднання, за якою ініціюється приєднання останнього до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за технічними даними паспорту точки розподілу за об`єктом споживача за адресою: ТП-255 садове товариство, ЕІС-код точки 62Z772.

Умовами зазначеного Договору передбачено, що оператор системи розподілу надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки/точок розподілу електричної енергії за об`єктом Споживача, який є додатком 2 до цього Договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи розподілу.

Відповідно до п. 11.1 Договору, цей Договір набирає чинності з дня приєднання Споживача до умов цього договору, якщо інший термін не зазначено в заяві-приєднання. Договір діє протягом 1 року та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

За твердженнями позивача, відповідач із заявою про припинення дії Договору до позивача не звертався.

Згідно з актом № 1102119 від 10.09.2020 р. визначено встановлення та пломбування електролічильника типу Gama 300 зав.№02535703 (місце розташування: РУ-0,4 КТП-255) у СК Дорожник-2 за об`єктом споживача в с. Прилиманське, зокрема, була встановлена пломба на дверцятах шафи засобу комерційного обліку в РУ-0,4 тип пломби «фаворит» №29908281.

Також позивачем зазначалось суду, що 11.09.2020р. було проведено зміну найменування позивача на Акціонерне товариство ДТЕК Одеські електромережі, що підтверджується випискою та Статутом.

Як було зазначено позивачем, надання відповідачем підписаної заяви-приєднання від 15.12.2018 р. за даною точкою розподілу, останній приєднався до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на сайті позивача.

В обґрунтування поданого позову позивачем було зазначено суду, що 02.08.2023 р. уповноваженими представниками позивача було проведено перевірку у відповідача щодо дотримання вимог ПРРЕЕ на об`єкті СК Дорожник-2, розташованому за адресою: с. Прилиманське, Одеської обл., ЕІС-код точки розподілу - 62Z772.

В ході перевірки було виявлено порушення п. 2.3.2, 2.3.4, 5.5.5 ПРРЕЕ, п. 5.16.11, 5.16.18, 5.16.19, 6.4.2 ККО, що відповідає порушенню п. 8.4.2 ПРРЕЕ, відсутність пломб з відбитками тавр ОСР, установлені на дверцятах шафи засобу комерційного обліку, що дає доступ до трансформаторам струму та дообліковому струму, відсутня пломба № 29908281.

За посиланням позивача, виявлене у відповідача порушення зафіксоване уповноваженими представниками позивача у складеному Акті про порушення №8005946 від 02.08.2023 р.

В Акті про порушення детально зазначено зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти Правил, а також інші необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії дані, зокрема, схему електроживлення споживача та її графічне зображення.

Позивачем було зауважено суду, що під час складання акту був присутній уповноважений представник споживача Ткачук М.Т. та Янгьоз С.О., які підписали зазначений акт про порушення. Представниками позивача було повідомлено представника відповідача про його право внести до акту свої пояснення або зауваження, чим останній, як вказує позивач, не скористався.

За посиланням позивача, згідно з актом про порушення (п. 11) споживача було повідомлено, що комісія оператора системи з розгляду складеного акта про порушення буде проводити засідання 22.08.2023 р., що відповідає встановленому п. 8.2.6 Правил строку, окремим письмовим повідомленням надісланим відповідачу 08.09.2023 р. позивачем було повідомлено про те, що засідання комісії з розгляду акту про порушення буде проводитись 26.09.2023 р.

10.10.2023 р. відбулось засідання комісії по розгляду акта про порушення без участю представника споживача та на засіданні комісії було прийнято рішення про здійснення нарахувань по акту про порушення №8005946 від 02.08.2023 р. за порушення передбачене п.8.4.2 пп 2, за формулою 5 п. 8.4.11 Правил, що діяли на момент складання акту про порушення та протоколу.

Рішення комісії по розгляду акту про порушення №8005946 від 02.08.2023р. оформлене протоколом № 112/7 від 10.10.2023 р

Таким чином, відповідно до протоколу № 112/7 від 10.10.2023 р. обсяг необлікованої електричної енергії, донарахованої відповідачу, склав 60036 кВт*год., а її вартість 386606,08 грн.

Крім того, позивачем було здійснено нарахування 3% річних в розмірі 14330,90 грн та інфляційних втрат в розмірі 54578,08 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, забезпечення гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів кожного.

Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частиною 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, 26.03.2007 р.було укладено Договір про постачання електричної енергії за № 184 та 15.12.2018 р. відповідачем було підписано заяву-приєднання, за якою ініціюється приєднання останнього до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за технічними даними паспорту точки розподілу за об`єктом споживача за адресою: ТП-255 садове товариство, ЕІС-код точки 62Z772 та суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів припинення вказаних договорів.

Акціонерне товариство ДТЕК Одеські електромережі на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1345 від 06.11.2018 р. провадить господарську діяльність з розподілу електричної енергії на території Одеської області.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії", оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

Отже, у зв`язку зі змінами у законодавстві України у сфері електроенергетики, Акціонерне товариство ДТЕК Одеські електромережі припинило діяльність з постачання електричної енергії та з 01 січня 2019 року почало функціонувати як оператор системи розподілу, надаючи відповідачу послуги з розподілу електричної енергії.

Відносини виникли між сторонами у справі виходячи з виконання зобов`язань на підставі договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №312 від 14.03.2018 р. (далі ПРРЕЕ, Правила).

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил (абз. 1 п. 2.1.5 ПРРЕЕ).

Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії (абз. 2 п. 2.1.5 ПРРЕЕ).

Відповідно до абз. 2 п. 2.1.7 ПРРЕЕ, фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Як з`ясовано судом 02.08.2023 р. було проведено перевірку у відповідача щодо дотримання вимог ПРРЕЕ на об`єкті СК Дорожник-2, розташованому за адресою: с. Прилиманське, Одеської обл., ЕІС-код точки розподілу - 62Z772 та виявлено порушення п. 2.3.2, 2.3.4, 5.5.5 ПРРЕЕ, п. 5.16.11, 5.16.18, 5.16.19, 6.4.2 ККО, що відповідає порушенню п. 8.4.2 ПРРЕЕ, відсутність пломб з відбитками тавр ОСР, установлені на дверцятах шафи засобу комерційного обліку, що дає доступ до трансформаторам струму та дообліковому струму, відсутня пломба № 29908281.

За матеріалами справи встановлено, що виявлене порушення зафіксоване у Акті про порушення №8005946 від 02.08.2023 р. та під час складання акту був присутній уповноважений представник споживача Ткачук М.Т. та Янгьоз С.О., які підписали зазначений акт про порушення.

Статтею 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначена відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії. Відповідно до ч.1 ст.77 ЗУ "Про ринок електричної енергії" учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. За ч.2 ст.77 ЗУ "Про ринок електричної енергії" правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема: недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії (п.2 ч.2 цієї статті).

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення (абз. 3 п.8.2.5 ПРРЕЕ).

Як встановлено судом, 10.10.2023 р. відбулось засідання комісії по розгляду акта про порушення та було прийнято рішення про здійснення нарахувань по акту про порушення №8005946 від 02.08.2023 р. за порушення передбачене п.8.4.2 пп 2, за формулою 5 п. 8.4.11 Правил, що діяли на момент складання акту про порушення та протоколу.

Відповідно до протоколу № 112/7 від 10.10.2023 р. обсяг необлікованої електричної енергії, донарахованої відповідачу, склав 60036 кВт*год., а її вартість 386606,08 грн. та доказів сплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять та зворотнього відповідачем доведено не було.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 386606,08 грн. - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів й отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем було здійснено нарахування 3% річних у розмірі 14330,90 грн. та інфляційні втрати у розмірі 54578,08 грн.

Суд, переривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивача, вважає такі розрахунки вірними, а вимоги про стягнення правомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 5466,18 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі задовольнити повністю.

2.Стягнути з Садівничого кооперативу Дорожник-2 (67820, Одеська обл., Овідіопольський район, с. Прилиманське; ) на користь Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 28Б; ) заборгованість за необліковану електричну енергію у розмірі 386606 (триста вісімдесят шість тисяч шістсот шість) грн. 08 коп., 3% річних в розмірі 14330 (чотирнадцять тисяч триста тридцять) грн. 90 коп., інфляційні втрати в розмірі 54578 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят вісім) грн. 08 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5466 (п`ять тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 18 коп.

Повне рішення складено 19 травня 2025 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко