ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" травня 2025 р. Справа № 924/237/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., в залі судового засідання № 208 розглянувши справу

за позовом керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Хмельницької обласної військової адміністрації, м. Хмельницький

до Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, смт. Білогір`я Шепетівського району Хмельницької області

про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права комунальної власності на земельну ділянку; зобов`язання повернути земельну ділянку

Представники:

прокуратури: Ткачук Н.С.;

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні 20.05.2025р. відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

14.03.2025 року на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Хмельницької обласної військової адміністрації, м. Хмельницький до Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, смт. Білогір`я Шепетівського району Хмельницької області про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права комунальної власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Вказану позову заяву відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2025р. передано для розгляду судді Заверусі С.В.

19.03.2025р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

06.05.2025р. постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Прокурор просить суд скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право комунальної власності Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області на земельну ділянку лісогосподарського призначення з кадастровим номером :07:004:0001; зобов`язати Білогірську селищну раду Шепетівського району Хмельницької області повернути державі в особі Хмельницької обласної державної (військової) адміністрації земельну ділянку лісогосподарського призначення з кадастровим номером :07:004:0001, загальною площею 106,55 га.

Обґрунтовуючи позов, прокурор відзначив, що згідно із ст.ст. 8, 9 Лісового кодексу України, з 29.03.2006 і по теперішній час у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону. У комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. Право комунальної власності на ліси реалізується територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування. Згідно із ч. 2 ст. 3 Лісового кодексу України лісові відносини, що виникають при використанні землі, надр, вод, а також відносини щодо охорони, використання й відтворення рослинного та тваринного світу, не врегульовані цим Кодексом, регулюються відповідними законодавчими актами. Питання приналежності до державної власності на земельні ділянки лісогосподарського призначення за межами населеного пункту врегульовано нормами ст. 8 Земельного кодексу України, який є спеціальним нормативно - правовим актом та підлягає першочерговому застосуванню. Реєстрація права комунальної власності за Білогірською селищною радою відбулась 11 липня 2023 року. 27.05.2021 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", згідно якого внесено низку змін до Земельного кодексу України. Розділ X Перехідних положень ЗК України доповнено пунктом 24, яким визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема, лісогосподарського призначення. З урахуванням викладеного, на момент реєстрації прав Білогірської селищної ради на земельну ділянку лісогосподарського призначення з кадастровим номером :07:004:0001, діяла i діє на даний час норма, відповідно до якої землі лісогосподарського призначення були i залишаються у державній власності.

Отже, зазначив прокурор, спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення є державною власністю, а реєстрація Білогірською селищною радою права комунальної власності на неї є незаконною, оскільки проведена за відсутності згоди розпорядника зазначеними землями про її передачу в комунальну власність Білогірської територіальної громади, що є порушенням чинного законодавства та встановленого порядку передачі земель із державної власності в комунальну.

За таких обставин, прокурор у позовній заяві просить суд задовольнити позов.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на його задоволенні.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явилися. Ухвали суду надіслані сторонам у порядку, встановленому ГПК України, відтак, сторони є такими, що належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Враховуючи вищевикладене, відсутність клопотань сторін про відкладення розгляду справи, належне повідомлення сторін, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача та відповідача за наявними в матеріалах справи доказами.

Перелік обставин, які є предметом доказування; доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.

Як вказав прокурор, під час опрацювання даних Публічної кадастрової карти України та інформації Хмельницької обласної військової адміністрації в межах здійснення заходів представницької діяльності прокуратурою встановлено порушення вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок лісового фонду, розташованих на території Шепетівського району Хмельницької області.

Відповідно до Інформації від 11.03.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 11.07.2023 на земельну ділянку лісогосподарського призначення з кадастровим номером :07:004:0001, загальною площею 106,55 га зареєстровано право власності Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області.

Підставами державної реєстрації визначено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», серія та номер: 1423-ІХ, виданий 28.04.2021.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.01.2025, зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:0001, загальною площею 106,55 га (Хмельницька область, Шепетівський район, на території Білогірської ОТГ, колишня Квітневська сільська рада) із цільовим призначенням "09.01 для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг". Дата реєстрації 21.12.2021.

В матеріалах справи наявна копія поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:0001.

Згідно листа Хмельницької обласної військової адміністрації від 27.12.2024 у Хмельницькій обласній військовій адміністрації відсутні відомості щодо прийняття адміністрацією рішення щодо вилучення із державного лісового фонду земельної ділянки з кадастровим номером :07:004:0001, загальною площею 106,55 га.

Листом від 10.12.2024 в.о. керівника окружної прокуратури звернувся до Білогірського селищного голови з проханням надати необхідну інформацію щодо земельних ділянок з метою вирішення питань щодо наявності підстав представництва прокуратурою інтересів держави в суді.

Листом від 23.12.2024 Білогірська селищна рада повідомила, що на підставі Закону України №5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності" на земельну ділянку з кадастровим номером :07:004:0001, загальною площею 106,55 га зареєстровано право власності Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області.

Листом від 10.12.2024 виконувач обов`язків керівника окружної прокуратури звернувся до Хмельницької обласної військової адміністрації з проханням повідомити про вжиті/заплановані заходи, як уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах органами, для повернення земельних ділянок до земель державного лісового фонду, у тому числі в судовому порядку (додавши копії підтверджуючих документів). У разі невжиття заходів вказано на необхідність повідомити причини.

Листом від 24.12.2024 Хмельницька обласна військова адміністрація повідомила Шепетівську окружну прокуратуру про те, що заходів, в тому числі в судовому порядку, щодо повернення зазначених в листі земельних ділянок до земель державного лісового фонду, Хмельницька обласна військова адміністрація не вживала у зв`язку з обмеженим фінансуванням. У випадку встановлення порушень чинного законодавства, не заперечувала щодо представництва Шепетівською окружною прокуратурою інтересів держави, в особі Хмельницької обласної військової адміністрації, у судах з метою усунення порушень вимог законодавства у сфері використання земель лісогосподарського призначення.

28.02.2025 перший заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури повідомив Хмельницьку обласну військову адміністрацію про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді.

З огляду на вищевикладене, прокурор в інтересах позивача звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абз. 1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 1 - 3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру"). Системне тлумачення положень ч. ч. 3-5 ст. 53 ГПК України та ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У розумінні положень п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежним чином.

"Нездійснення захисту" має прояв у пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

З огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Суд також враховує, що бездіяльність компетентного органу не обов`язково повинна носити умисний характер достатньо самого факту наявності бездіяльності, яка може також виявлятися пасивній поведінці, неможливості реалізувати відповідні повноваження з незалежних від органу причин, тощо. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Позов у даній справі подано прокурором в інтересах держави в особі Хмельницької обласної військової адміністрації як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Наявність підстав для представництва інтересів держави у спірних відносинах прокурор обґрунтував бездіяльністю позивача щодо захисту належним чином інтересів держави.

Як вважає прокурор, порушення інтересів держави полягає у незаконності дій відповідача щодо реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення, яке відбулося із порушенням вимог законодавства. Спірна земельна ділянка була та залишається державною, а реєстрація права комунальної власності на неї є незаконною. Оскільки позивач не вживав дій, спрямованих на захист інтересів держави, тому прокурор на підставі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" звернувся до суду із даним позовом.

Прокурор вважає, що земельна ділянка лісогосподарського призначення з кадастровим номером :07:004:0001 належить до державної власності, а розпорядником вказаних земельних ділянок є Хмельницька обласна військова адміністрація, тому при зверненні до суду в інтересах держави правомірно визначив адміністрацію органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відтак, суд вважає, що прокурор обґрунтував в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду, а також правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Таким чином, прокурор у порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", до подання позову звернувся до позивача для надання йому можливості відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави. Разом з тим, орган, уповноважений на виконання функцій захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, будучи поінформованим про їх порушення, проявив пасивність та не вжив жодних дій для захисту інтересів держави, тим самим допустивши невиконання покладених на нього функцій.

З наявного в матеріалах справи листування прокуратури із позивачем вбачається, що останнім не вживались заходи з повернення спірних земельних ділянок до державного лісового фонду у зв`язку з обмеженим фінансуванням. Невжиття таких заходів у розумний строк з боку вказаного органу або немотивована відмова вжити такі заходи є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності, які дають підстави прокурору для звернення із позовом до суду в інтересах держави в особі позивача.

Крім того, судом враховано, що Указом Президента України № 68/2022 від 24.02.2022 "Про утворення військових адміністрацій" на виконання Закону України "Про правовий режим воєнного стану" для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку постановлено утворити Хмельницьку обласну військову адміністрацію. Відповідно до пункту 2 даного Указу, Хмельницька обласна державна адміністрація набула статусу відповідної військової адміністрації у зв`язку із необхідністю забезпечення разом із військовим командуванням, запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану без проведення реорганізації юридичної особи.

Стосовно суті позовних вимог судом відзначається, що статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Земельного кодексу України, земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України).

Згідно зі ст. 373 Цивільного кодексу України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 387, 391 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення.

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (ст. 5 Лісового кодексу України).

Згідно зі ст. 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства (ст. 57 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 17 Лісового кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави (ч. 2 ст. 1 Лісового кодексу України).

Статтею 5 Лісового кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Відповідно до ст. 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Положеннями ст.ст. 8, 9 Лісового кодексу України визначено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. У комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. У комунальній власності можуть перебувати й інші ліси, набуті або віднесені до об`єктів комунальної власності в установленому законом порядку. Право комунальної власності на ліси реалізується територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 31 Лісового кодексу України обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

Як встановлено судом, відповідно до Інформації від 11.03.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 11.07.2023 на земельну ділянку лісогосподарського призначення з кадастровим номером :07:004:0001, загальною площею 106,55 га зареєстровано право власності Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області. Однак, ще 27.05.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», згідно з яким внесено низку змін до Земельного кодексу України.

Так, розділ X Перехідних положень Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, яким визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема, лісогосподарського призначення.

З урахуванням викладеного, на момент реєстрації прав Білогірської селищної ради на земельну ділянку лісогосподарського призначення з кадастровим номером :07:004:0001, загальною площею 106,55 га, яка, як наголошує прокурор, розташована за межами населеного пункту на території колишньої Квітневської сільської ради Білогірського району, діяла і діє на даний час норма, відповідно до якої землі лісогосподарського призначення були і залишаються у державній власності.

Відтак, суд погоджується з твердженням прокурора про те, що спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення є і була на час реєстрації за відповідачем державною власністю, а реєстрація за Білогірською селищною радою права комунальної власності на неї є незаконною, оскільки проведена за відсутності згоди розпорядника зазначеною землею про її передачу в комунальну власність, що є прямим порушенням чинного законодавства та встановленого порядку передачі земель із державної власності в комунальну. При цьому судом враховано, що згідно листа Хмельницької обласної військової адміністрації від 27.12.2024 у Хмельницькій обласній військовій адміністрації відсутні відомості щодо прийняття адміністрацією рішення щодо вилучення із державного лісового фонду земельної ділянки з кадастровим номером :07:004:0001, загальною площею 106,55 га.

Таким чином, відсутні правові підстави для вибуття земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером :07:004:0001, загальною площею 106,55 га з державної власності та набуття Білогірською селищною радою права комунальної власності на неї.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим у повному обсязі позов керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Хмельницької обласної військової адміністрації, м. Хмельницький до Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, смт. Білогір`я Шепетівського району Хмельницької області про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права комунальної власності на земельну ділянку та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Судом відзначається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтовані в повному обсязі, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір у справі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право комунальної власності Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області на земельну ділянку лісогосподарського призначення з кадастровим номером :07:004:0001.

Білогірській селищній раді Шепетівського району Хмельницької області (смт. Білогір`я Шепетівського району Хмельницької області, вул. Шевченка, 44, ідентифікаційний код 04403143) повернути державі в особі Хмельницької обласної державної (військової) адміністрації (м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 2, ідентифікаційний код 22985083) земельну ділянку лісогосподарського призначення з кадастровим номером :07:004:0001, загальною площею 106,55 га.

Видати наказ.

Стягнути з Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області (смт. Білогір`я Шепетівського району Хмельницької області, вул. Шевченка, 44, ідентифікаційний код 04403143) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, ідентифікаційний код 02911102) 13534,9 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот тридцять чотири гривні 90 копійок) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.05.2025р.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук.: 1 прим.

1 - до справи

Надіслати прокуратурі, позивачу та відповідачу до електронного кабінету Електронного суду.