РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.05.2025Справа № 910/2036/25

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (Україна, 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А; ідентифікаційний код: 03327664)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональний інвест союз" (Україна, 03026, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 37; ідентифікаційний код: 36482394)

про стягнення 38 718,91 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональний інвест союз" (далі - відповідач) про стягнення 38 718,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Строковим договором № 12970/5-01СА на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 12.08.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

05.03.2025 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позовну заяву, який 05.03.2025 зареєстрований в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

11.03.2025 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" відповідь на відзив, яка 11.03.2025 зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

14.03.2025 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" заперечення на відповідь на відзив, які 14.03.2025 зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

30.04.2025 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення, які 30.04.2025 зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

02.05.2025 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення, які 02.05.2025 зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною восьмою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.08.2019 між Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональний інвест союз" (далі - споживач) було укладено Строковий договір на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі №12970/5-01СА (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується надавати споживачу послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему централізованого водовідведення м. Києва за адресами об`єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об`єктів водоспоживання та водовідведення (яка є невід`ємною частиною цього договору) та на підставі пред`явлених споживачем вимог до скиду стічних вод у систему централізованого водовідведення м. Києва (надалі - Вимоги до скиду стічних вод), а споживач зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору та дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила № 190), Правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормові скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316, Правилами приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затвердженими розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.10.2011 № 1879 (далі - Правила № 1879), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Згідно пункту 1.5 Договору споживач забезпечує наявність та своєчасне подовження Вимог до скиду стічних вод згідно із вимогами чинного законодавства (за виключенням передбачених законодавством випадків, коли споживачу не потрібно отримувати Вимоги до скиду стічних вод), а також забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Відповідно до п. 4.12 Договору у разі порушення споживачем п. п. 1.1, 1.4 цього договору, останній сплачує постачальнику плату за скид стічних вод без чинних Вимог до скиду стічних вод, яка нараховується у п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач зазначає, що відповідач у період з 01.09.2020 по 31.03.2023 здійснював скид стічних вод без умов на скид, за адресою: вул. Антоновича, 102-104 у м. Києві, що є порушенням пункту 8.1 Правил №1879.

Надалі позивач звернувся до відповідача з листом-попередженням, в якому запропонував останньому здійснити оплату в розмірі 38 718,91 грн.

Відповідач листами №02-08/23-1 від 02.08.2023 та №13-08/24-1 від 13.08.2024 повідомив позивача, що норми Правил № 1879 не поширюються на нього як на балансоутримувача об`єктів соціально-культурного призначення.

З огляду на те, що відповідач не сплатив позивачеві вищезазначену суму, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за скид стічних вод без Умов на скид у сумі 38 718,91 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила), які є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Пунктом 5 Розділу ІІ Правил визначено, що приймання стічних вод від споживачів до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.01.2018 за № 56/31508 (далі - Правила приймання стічних вод), та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.01.2018 за № 56/31509, а також місцевих правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення населеного пункту, які затверджуються органом місцевого самоврядування в установленому порядку.

Правила приймання стічних вод поширюються на суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність з централізованого водовідведення (відведення та/або очищення стічних вод) (далі - виконавці), на юридичних осіб незалежно від форм власності та відомчої належності, фізичних осіб - підприємців, фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність і взяті на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з Податковим кодексом України, які використовують воду (у тому числі питну) для виробництва товарів та надання послуг та скидають стічні води до систем централізованого водовідведення або безпосередньо у очисні споруди системи централізованого водовідведення виконавця (далі - споживачі).

Пунктами 3 - 5 Розділу І Правил приймання стічних вод визначено, що стічна вода - це вода, що утворилася в процесі господарсько-побутової і виробничої діяльності (крім шахтної, кар`єрної і дренажної води), а також відведена із забудованої території, на якій вона утворилася внаслідок атмосферних опадів.

На підставі цих Правил виконавець розробляє місцеві Правила приймання, в яких враховують місцеві особливості приймання та очищення стічних вод, а також визначають ДК забруднюючих речовин, що можуть скидати до системи централізованого водовідведення.

Місцеві правила приймання затверджуються органами місцевого самоврядування та є обов`язковими для виконавців та споживачів.

Виконавці встановлюють кожному конкретному споживачу вимоги до скиду стічних вод до системи централізованого водовідведення на підставі вимог цих Правил, а також місцевих правил приймання.

З метою запобігання порушенням у роботі мереж і споруд каналізації, підвищення ефективності роботи і безпеки їх експлуатації та забезпечення охорони навколишнього природного середовища від забруднення скидами стічних вод, в межах функцій органу місцевого самоврядування, Розпорядженням від 12.10.2011 № 1879 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (далі - Правила № 1879), які встановлюють, зокрема, вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов`язки абонентів і водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення.

Згідно з пунктом 2.4 Правил № 1879 абоненти зобов`язані, зокрема, отримати Умови на скид та укласти договір з водоканалом відповідно до статей 19, 20 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання".

У відповідності до пункту 3.3 Правил № 1879 абоненти зобов`язані отримати у водоканалі Умови на скид згідно з додатком 2. Умови на скид видаються на один рік.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.6 Правил № 1879 абонент не має права скидати стічні води у міську каналізацію без одержання умов на скид. При порушенні цих Правил водоканал за період самовільного користування міською каналізацією виконує розрахунок обсягу стічних вод згідно з п. 7.8 розділу 7 Правил з моменту початку такого користування, але за період не більше трьох років і до усунення порушення; має право розглядати весь обсяг стічних вод (за розрахунковий період) як такий, що перевищує договірний, і плата за його скидання встановлюється в п`ятикратному розмірі тарифу за водовідведення, зокрема, у разі відсутності у абонента умов на скид чи закінчення строку їх дії.

Пунктом 7.10 Правил № 1879 встановлено, що при виявленні факту порушення вимог Правил абоненти сплачують у п`ятикратному розмірі тарифу за послуги водовідведення у випадках, визначених у абзацах 3 - 8 пункту 8.6 розділу 8 цих Правил.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, у період з 01.09.2020 по 31.03.2023 останній здійснював скид стічних вод без умов на скид за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 102-104.

Відповідно до пункту 1.2 Правил №1879 правила поширюються на організації, установи, підприємства усіх форм власності та фізичних осіб - підприємців, що скидають всі види стічних вод у міську систему каналізації (крім балансоутримувачів житлового фонду та об`єктів соціально-культурного призначення, які не скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження, або у яких немає орендарів чи інших суб`єктів, що скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає, що об`єкт за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 102-104, на якому здійснювався скид стічних вод, використовується ним для розміщення художньої галереї, проведення художніх заходів, здійснення художніх проектів. Художня галерея здійснює діяльність з використанням торговельної марки "М17 Центр Сучасного Мистецтва" та відповідного найменування.

Оцінюючи такі доводи відповідача, суд вважає за необхідне встановити, чи є відповідач балансоутримувачем об`єкту соціально-культурного призначення.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" до об`єктів соціально-культурного призначення належать об`єкти освіти, охорони здоров`я, культури, фізичної культури та спорту, туризму, мистецтва і преси, телебачення, радіомовлення, видавничої справи; санаторно-курортні заклади, будинки і табори відпочинку, профілакторії; інші об`єкти, призначені для задоволення соціальних та культурних потреб.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про культуру" об`єкти культурного призначення - це цілісні майнові комплекси клубних закладів (клубів, будинків культури, палаців культури тощо), парків культури та відпочинку, бібліотек, музеїв, архівів історико-культурних заповідників, театрально-видовищних закладів (театрів, філармоній, концертних організацій, музичних колективів, ансамблів тощо), кінотеатрів, інших закладів культури; пам`ятки культурної спадщини, предмети колекцій, зібрання, фонди, будівлі, споруди культурного призначення та інші культурні цінності.

За наданим відповідачем посиланням "https://m17.kiev.ua" в мережі "Інтернет" розміщено власний веб-сайт Художньої галереї "М17 Центр Сучасного Мистецтва", з якого вбачається, що галерея знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 102-104. Докази розміщення інших об`єктів за вказаною адресою у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань основними видами діяльності відповідача є, зокрема, організування конгресів і торговельних виставок, демонстрація кінофільмів, функціонування театральних і концертних залів, індивідуальна мистецька діяльність, діяльність з підтримки театральних і концертних заходів, театральна та концертна діяльність.

Окрім того, в наданих позивачем розрахунках обсягів спожитих послуг на об`єктах споживача зазначено, що водовідведення (скид стічних вод) здійснювалось за адресою: м. Київ, вул. Антоновича (Горького), 102/104, вид (назва) об`єкту "Галерея".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що розміщена за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 102/104 Художня галерея "М17 Центр Сучасного Мистецтва" є об`єктом соціально-культурного призначення.

Оскільки скид стічних вод здійснювався за вказаним об`єктом його балансоутримувачем (відповідачем), на останнього не розповсюджуються норми Правил №1879.

Позивачем також не доведено факт скиду стічних вод технологічного та/або непобутового походження за вказаною адресою.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування позивачем пункту 4.12 Договору та нарахування відповідачу п`ятикратного розміру тарифу за водовідведення, з огляду на відсутність порушень п.п. 1.1, 1.4 Договору та п.п. 8.1, 8.6 Правил № 1879.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 422,40 грн покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.05.2025

Суддя О.В. Нечай