РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.05.2025Справа № 910/2124/25

За позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РІДНИЙ ДІМ 74"

до Житомирської обласної ради

про стягнення 20 116,20 грн

Суддя Гумега О.В.

Представники: без виклику учасників справи

УСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РІДНИЙ ДІМ 74" (далі - позивач, ОСББ "РІДНИЙ ДІМ 74", ОСББ) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Житомирської обласної ради (далі - відповідач, Житомирська облрада) про стягнення заборгованості в розмірі 20 116,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 позовну заяву ОСББ "РІДНИЙ ДІМ 74" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

03.03.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 прийнято позовну заяву ОСББ "РІДНИЙ ДІМ 74" до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2124/25, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

27.03.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що нежитлове приміщення (вбудоване приміщення) за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 74, загальною площею 257,9 кв.м. на даний час не використовується, не передано в оренду та будь-яке користування, а також відсутні будь-які договірні відносини з позивачем, а отже відповідач не користується послугами позивача. Також, відповідач зазначає, що 05.08.2019 на загальних зборах ОСББ "РІДНИЙ ДІМ 74" було ухвалено і прийнято рішення про затвердження тарифу на утримання будинку та прибудинкової території, однак позивач не надсилав відповідачу жодних повідомлень про проведення загальних зборів співвласників на яких приймалось відповідне рішення.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти стягнення з Житомирської обласної ради витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на невелику складність справи, на відсутність детального опису наданих адвокатом послуг, на відсутність інформації про час, витрачений адвокатом на надання послуг.

Відтак відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову ОСББ "РІДНИЙ ДІМ 74" повністю.

31.03.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначає, що посилання відповідача на невикористання приміщення не позбавляє обов`язку сплачувати кошти за його утримання.

При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження судом досліджено заяви по суті спору та з процесуальних питань, подані позивачем та відповідачем і додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 ГПК України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна (щодо багатоквартирного будинку) (номер інформаційної довідки: 276064167 від 22.09.2021), Територіальна громада сіл, селищ, міст Житомирської області є власником вбудованого приміщення загальною площею 257,9 кв.м. (реєстраційний номер майна: 22674372), розташованого за адресою: Житомирська обл., м. Житомир, вулиця Київська, будинок 74, комунальної форми власності.

Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 30.03.2016 за № 198 "Про передачу з балансу КП "ВЖРЕП № 11" Житомирської міської ради житлового будинку № 74 по вул. Київська в м. Житомирі на баланс об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Рідний дім 74" вирішено передати з балансу Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 11" Житомирської міської ради дев`ятиповерховий семипід`їздний, загальною площею 14565,82 м2 жилий будинок № 74 по вул. Київській в м. Житомирі на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Рідний дім 74".

Рішенням загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Рідний дім 74", оформленим протоколом від 05.08.2019, затверджено тариф на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 6,00 грн. за квадратний метр для нежитлових приміщень.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (ч.3 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Положеннями ст. 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено обов`язки співвласника, серед іншого, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Норми ст. 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлюють, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.

Відповідно до Довідки про стан внеску на утримання будинку, станом на 31.01.2025, позивачем нараховано Територіальній громаді сіл, селищ, міст Житомирської області у період з 01.01.2024 по 01.01.2025 внески на утримання будинку на загальну суму 20 116,20 грн.

Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "РІДНИЙ ДІМ 74" складено Акт надання послуг № РД74010НЖ-01012025 від 31.01.2025, відповідно до якого позивачем надано послуги з утримання будинку та прибудинкової території нежитлового приміщення у період з 01.01.2024 по 01.01.2025 на суму 20 116,20 грн.

Позивач надіслав Територіальній громаді сіл, селищ, міст Житомирської області в особі Житомирської обласної ради Лист № 15 щодо підписання актів наданих послуг та оплати весків на утримання (управління) будинку від 04.02.2025 разом з рахунком на оплату та двома примірниками Акту наданих послуг № РД74010НЖ-01012025 від 31.01.2025.

Відповідач відповідь на вказаний лист не надав та борг не сплатив.

Частиною четвертою ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом .

Згідно зі ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд відхиляє посилання відповідача на відсутність у нього обов`язку зі сплати внеску на утримання будинку та прибудинкової території з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Відтак, наявність чи відсутність договору між співвласником будинку та позивачем не впливає на обов`язок співвласника виконувати рішення загальних зборів Об`єднання та брати участь в утриманні будинку.

Згідно приписів ч. 5 ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для співвласників.

Оскільки матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано, що рішеннями співвласників об`єднання, оформленими протоколом від 05.08.2019, визначено розміри внеску на утримання будинку та прибудинкової території, і означені рішення є чинними, відповідач зобов`язаний був виконати зобов`язання з оплати відповідних внесків як співвласник майна у багатоквартирному будинку.

Суд вказує, що доказів щодо оскарження або ж скасування рішення прийнятого загальними зборами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Рідний Дім 74" згідно протоколу від 05.08.2019, станом на час розгляду даної справи в її матеріалах не міститься, а тому вказане рішення є обов`язковим для виконання усіма співвласниками.

Судом встановлено, що доказів сплати відповідачем внесків за період 01.01.2024 року по 01.01.2025 матеріали справи не містять. Крім того, до відзиву на позовну заяву відповідачем не долучено доказів на підтвердження обставин викладених у відзиві.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РІДНИЙ ДІМ 74" про стягнення з Житомирської обласної ради 20 116,20 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, понесених позивачем, який складається з суми судового збору у розмірі 3 028 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 600 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За подання, шляхом формування в системі "Електронний суд", позовної заяви позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (ціна позову - 20 116,20 грн).

В той же час позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 31 від 18.02.2025.

Тобто позивачем при зверненні до суду із позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн за подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позивач не звертався до суду з клопотанням про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Оскільки, позов задоволено повністю, судовий збір у сумі 2 422,40 грн покладається на відповідача.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано копії:

- Договору № 05/01 про надання професійної правничої допомоги від 05.01.2024;

- Ордеру про надання правничої (правової) допомоги АМ № 1075165;

- Акту № 03 прийому-передачі наданих послуг від 17.02.2025;

- платіжної інструкції № 30 від 18.02.2025.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу у зазначеному в позовній заяві розмірі, посилаючись на невелику складність справи, на відсутність детального опису наданих адвокатом послуг, на відсутність інформації про час, витрачений адвокатом на надання послуг.

Згідно з ч.4 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до положень ч. 5 ст 126 ГПК України визначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 07.08.2018 Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 916/1283/17.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Суд, дослідивши матеріали справи, щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, вважає, що заявлена відповідачем сума є необґрунтованою.

Аналогічна правова позиція щодо застосування критерію необґрунтованості та неспівмірності заявленої до стягнення суми витрат із реальністю таких витрат, з посиланням зокрема, на незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у господарському суді та на тривалість судових засідань міститься у Додатковій ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.07.2020 у справі 915/1654/19.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зменшити заявлену до відшкодування суму за надання правничої допомоги позивачу до 2 300,00 грн.

Керуючись ст. ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Житомирської обласної ради (Україна, 10014, Житомирська обл., місто Житомир, МАЙДАН ІМ. С.П.КОРОЛЬОВА, будинок 1; ідентифікаційний код: 13576948) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РІДНИЙ ДІМ 74" (Україна, 10030, Житомирська обл., місто Житомир, ВУЛИЦЯ КИЇВСЬКА, будинок 74; ідентифікаційний код: 40179225) 20 166,20 грн (двадцять тисяч сто шістдесят шість гривень 20 коп.) заборгованості, 2 300,00 грн (дві тисячі триста гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) судові витрати зі сплати судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 19.05.2025.

Суддя Оксана ГУМЕГА