ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 року м.Дніпро Справа № 908/1623/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2023

у справі № 908/1623/23

за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

до відповідачів:

1. Фермерського господарства "Кійко"

2. ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_2

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2023 у справі № 908/1623/23, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення прийняте за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- рішення суду не містить жодного посилання на докази надання позивачем Фермерському господарству «КІЙКО» грошових коштів за кредитним договором, їх конкретних розмірів та дат надання. Також в рішенні відсутній розрахунок розміру відсотків, які стягнуто з відповідачів. Неможливо вимагати від відповідача надання доказів повернення коштів, якщо відсутні відомості про їх отримання;

- справу розглянуто господарським судом за відсутності відповідачів, не повідомлених належним чином про дату, час і місце засідання суду. Відповідач ОСОБА_1 з 2022 р. офіційно зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , як внутрішньо-переміщена особа. З березня 2023 р. відповідач ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією. Відповідач ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про дату, час і місце засідання суду, хоча суд мав можливість отримання офіційних відомостей про фактичне місце проживання/перебування відповідача ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи;

- суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Судом прийнято рішення про стягнення коштів, які знаходяться у спільній сумісній власності ОСОБА_2 , ці кошти можуть бути стягнуті за рахунок майна ОСОБА_2 . Крім того, рішення суду про стягнення коштів з ОСОБА_1 стосується прав, законних інтересів та обов`язків його дружини ОСОБА_2 оскільки в неї виникає необхідність вжиття заходів для визначення та виділення свого майна зі спільної сумісної власності подружжя для забезпечення уникнення його втрати шляхом звернення стягнення за вказаним рішенням суду щодо ОСОБА_1 ;

- позивачем порушено вимоги частини 1 ст. 172 ГПК України про обов`язок до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів. Оскільки позовна заява подана з порушенням процесуального закону, в суду першої інстанції були відсутні підстави для розгляду справи по суті спору та ухвалення оскаржуваного рішення, що згідно з ст. ст. 275, 277, 278 ГПК України є підставою для його скасування та залишення позову позивача без розгляду.

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.

31.10.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

18.01.2024 до Центрального апеляційного господарського суду від представника відповідача-2 (апелянта) надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №908/1623/23 за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до відповідачів Фермерського господарства "Кійко" та ОСОБА_1 про стягнення коштів у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_1 до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника.

Клопотання обґрунтоване тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_1 загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13.10.2023 р., яке видано Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

16.04.2024 до Центрального апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 надійшла заява про заміну апелянта відповідача ОСОБА_1 його правонаступником.

Клопотання обґрунтоване тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 апелянт відповідач ОСОБА_1 загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13.10.2023 р., яке видано Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , від 27.12.1997 р. Мелітопольського міського відділу реєстрації актів громадянського стану. ОСОБА_2 , як дружина, є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_1 , та вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_1 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (шість місяців, з часу відкриття спадщини), не заявила про відмову від спадщини. Те, що ОСОБА_2 не заявляла про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_1 підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76630360 від 16.04.2024 р., відповідно до якої за параметрами запиту: « ОСОБА_1 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 » інформація в Спадковому реєстрі відсутня. Факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_1 на час відкриття спадщини, підтверджується наступними документами. Витягом з Реєстру територіальної громади № 2024/003775003 від 16.04.2024 р., відповідно до якого ОСОБА_2 з 2003 року має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1308- від 14.12.2022 р., відповідно до якої ОСОБА_1 має місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_1 . Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1308- від 06.10.2023., відповідно до якої ОСОБА_2 має місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_1 .

Заявниця просить прийняти ухвалу про заміну апелянта відповідача ОСОБА_1 його правонаступником ОСОБА_2 .

20.11.2024 до Центрального апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про закриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2023 у справі №908/1623/23.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2023 (колегією суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А., суддів Мороза В.Ф., Чередка А.Є.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2023. Розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 21.11.2024 о 14:00 год. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_1 загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13.10.2023 р., яке видано Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). (свідоцтво про народження наявне в матеріалах справи). Отже, оскільки настала смерть ОСОБА_1 , який був немайновим поручителем, а порука не створює обов`язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором та спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

На думку заявника, з огляду на те, що станом на момент розгляду апеляційної скарги апелянт - ОСОБА_1 помер (втратив процесуальну дієздатність), а порука не передбачає правонаступництва, є підстави для закриття апеляційного провадження в частині апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2023 у справі №908/1623/23.

Вирішуючи подані до суду клопотання, суд виходить з наступного.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.08.2023 у справі №908/1623/23 стягнуто солідарно з Фермерського господарства «КІЙКО» (вул. Шкільна буд. 24, село Світлодолинське, Мелітопольський район, Запорізька область, 72340, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 37756012), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ,, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (вул. Жилянська 32, м. Київ, 01033, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 14352406) заборгованість по кредитному договору № 221220-КЛВ від 22.12.2020 у розмірі 410 000,00 грн (чотириста десять тисяч гривень 00 коп.) простроченого кредиту, 21 926,58 грн (двадцять одна тисяча дев`ятсот двадцять шість гривень 58 коп.) прострочених відсотків; здійснено розподіл судових витрат.

05.10.2023 ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2023 у справі № 908/1623/23.

Однак, згідно наданої суду представником відповідача-2 (апелянта) копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13.10.2023 р., яке видано Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 загинув (т. 1 а.с. 195, т. 2 а.с. 6).

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно зі статтею 1050 та частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до статей 1048, 1056-1 цього Кодексу.

У статті 527 ЦК України визначено, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 526, 527, 530, 532, 532 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

В свою чергу, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (ст. 553 ЦК України).

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як передбачено ч. 1 ст. 608 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Отже, поручительство за кредитним договором - це особисте зобов`язання. Сама природа поруки полягає у тому, що воно невід`ємно пов`язане із самим поручителем.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 09.10.2024 у справі № 638/1046/14-ц підставою процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження у справі. З огляду на наведене, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

За приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Натомість статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України до складу спадщини не входять особисті права і обов`язки, які невід`ємно пов`язані з померлою особою (спадкодавцем); права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Тобто обов`язки за договором поруки не можуть бути успадковані.

Слід зазначити, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу (ч. 1 ст. 52 ГПК України).

Отже, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в господарському судочинстві участь останнього.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Водночас, згідно пункту 6 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Проте, відповідно до приписів ч. 1, 3 ст. 278 ГПК України, якою визначено підстави для скасування судового рішення повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу. Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для зупинення провадження у справі, заміни ОСОБА_1 , який помер після подання апеляційної скарги, правонаступником та відповідно скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення позовних вимог до відповідача-2 з означених підстав та закриття провадження у справі, оскільки таке було ухвалено за його життя.

Відтак, колегія суддів відмовляє у задоволенні згаданих заяв/клопотань.

При цьому варто зауважити, що ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2025 було залучено ОСОБА_2 до участі у справі № 908/1623/23 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

З матеріалів справи слідує, що третя особа підтримує доводи та вимоги апеляційної скарги.

Відповідач-1 своїм правом на подання відзиву не скористався.

За приписами ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні 16.04.2025 брав участь представник позивача. Відповідач-1, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, уповноваженого представника не направив.

Водночас, в призначений ухвалою Центрального апеляційного господарського суду час секретар судового засідання намагався вийти на зв`язок з представником скаржника в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, за допомогою програми EasyCon, однак обліковий запис представника відповідача-2 (апелянта) та третьої особи був неактивним, останній на зв`язок не вийшов, про що складено Акт «Щодо відсутності можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції».

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Так, апеляційне провадження у даній справі здійснюється на підставі поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, в межах їх доводів та вимог, що відповідає приписам ч. 1 ст. 269 ГПК України.

Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, з урахуванням того, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, констатуючи достатність матеріалів для здійснення апеляційного провадження, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представників відповідачів та третьої особи.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, в тому числі з підстав, викладених у відзиві, наполягав на необхідності залишення оскаржуваного рішення без змін.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (Банк) та Фермерським господарством «КІЙКО» укладено кредитний договір № 221220-КЛВ (кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, Банк, на умовах цього договору, відкриває позичальнику відновлювану кредитну лінію в національній валюті України з лімітом кредитування у сумі 820 000,00 гривень. Позичальник зобов`язується повернути кредити (транші), отримані в межах кредитної лінії (кожен окремо), не пізніше 365 (триста шістдесят п`ять) календарних днів, з дати отримання відповідного траншу, але не довше строку дії цього договору, а саме по 18 березня 2022 року включно, та сплатити проценти за користування кредитами, на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п.1.2. кредитного договору кредити надаються на наступні цілі: поповнення обігових коштів, у тому числі, придбання насіння, засобів захисту рослин, добрив, паливо-мастильних матеріалів, запчастин для ремонту сільськогосподарської техніки, виплата заробітної плати, сплата податків і зборів, сплата транспортних послуг тощо, за винятком: погашення заборгованості за кредитними договорами, що укладені з Банком та/або іншим банком.

Відповідно пункту 2.1 кредитного договору, Банк надає позичальнику кредити, на підставі письмових заяв-зобов`язань позичальника про отримання кредитів в межах цього договору, на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів. Письмова заява-зобов`язання позичальника про отримання кредитів повинна відповідати формі, встановленій Банком.

На підставі заяв-зобов`язань позичальнику на поточний рахунок було перераховано: 23.12.2020 - 180 000,00 грн; 29.12.2020 - 340 000,00 грн; 30.12.2020 - 20 000,00 грн; 15.01.2021 - 30 000,00 грн; 19.01.2021 - 50 000,00 грн; 25.01.2021 - 10 000,00 грн; 29.01.2021 - 77 000,00 грн; 03.02.2021 - 3000,00 грн; 15.02.2021 - 260 000,00 грн; 19.02.2021 - 30 000,00 грн; 26.02.2021 - 15 000,00 грн; 09.03.2021 - 55 000,00 грн; 22.12.2021 - 410 000,00 грн, усього 1 480 000,00 грн.

Позичальник здійснював періодичні погашення заборгованості, зокрема, за тілом кредиту 05.12.2021 у розмірі 250 000,00 грн; 16.12.2021 - 410 000,00 грн; 21.12.2021 - 410 000,00 грн, усього 1 070 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору, процентна ставка за користування кредитами є фіксована. Процентна ставка за користування кредитами встановлюється у розмірі 16,0% (шістнадцять) процентів річних.

Сторони домовились, з урахуванням статті 212 Цивільного кодексу України, що Банк має право встановити плату за користування одержаним кредитом, у випадку прострочення повернення кредиту в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальником, в розмірі 21,0% (двадцять один) процент річних за користування кредитними ресурсами, що надані в гривні.

Сторони підтверджують, що встановлення Банком вказаної процентної ставки не є односторонньою зміною умов цього договору. Сума заборгованості за кредитом, що не сплачена позичальником у визначений цим договором термін, наступного робочого дня вважається простроченою.

Згідно з п. п. 1.5, 1.6 кредитного договору порядок оплати Банку нарахованих процентів за користування кредитами здійснюється позичальником відповідно до п. 2.3. цього договору щомісячно, в період сплати процентів, а також у день повного погашення заборгованості за кредитами для закриття цього договору. Термін повернення кредиту - в строки встановлені графіком зниження ліміту кредитування (додаток № 1 до цього договору), на рахунок Банку, зазначеного п. 1.7. цього договору, але не пізніше строку, встановленого пунктом 1.1, цього договору. Датою погашення кредитів вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок Банку.

Відповідно до п. п. 2.3.2, 2.3.3 кредитного договору, проценти за користування кредитами, наданими за цим договором, нараховуються Банком щомісячно в останній робочий день поточного місяця, а також у день повного погашення заборгованості за кредитами для закриття цього договору (достроково або при настанні строку погашення), та сплачуються позичальником в строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування, а в місяці повного погашення заборгованості за кредитами для закриття цього договору (достроково або при настанні строку погашення) - в день їх нарахування, але в будь-якому випадку не пізніше дати погашення кредитів, вказаної в пункті 1.1. цього договору, виходячи із суми заборгованості на позичковому рахунку та процентної ставки, вказаної в пункті 1.4. цього договору. У разі якщо день нарахування та сплати процентів припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, проценти нараховуються та сплачуються у робочий день, що йому передує. Сума заборгованості за кредитом/кредитами, що не сплачена позичальником у визначений цим договором строк, наступного робочого дня вважається простроченою та відображається на рахунку простроченої заборгованості, зазначеному в п.1.7. цього договору. При розрахунку суми процентів береться фактична кількість календарних днів користування кредитами у розрахунковому періоді та фактична кількість днів у році (за методом «факт/факт»). Під час строку дії кредитного договору діяла процентна ставка 16%.

У зв`язку із веденням в Україні воєнного стану з 24.02.2022, Банком було прийнято рішення про запровадження кредитних канікул. Враховуючи вимоги підпункту 2 пункту «Правил роботи банків у зв`язку з веденням в Україні воєнного стану», затверджених Постановою Правління Національного Банку України № 23 від 25.02.2022, щодо зупинення відліку часу для визначення кількості календарних днів прострочення погашення боргу, за Кредитним договором було встановлено кредитні канікули з 25.02.2022.

Національним Банком України внесені зміни до Правил роботи банків у зв`язку з уведенням в Україні воєнного стану, затверджених постановою Правління НБУ від 25.02.2022 № 23, у зв`язку з чим 01.07.2022 було припинено кредитні канікули та відновлено нарахування процентів за користування кредитом в період дії кредитних канікул.

Кредитні канікули - це відтермінування сплати боргу, а не його прощення. Отже, термін дії кредиту збільшився на термін дії кредитних канікул. Банк, на період дії кредитних канікул, не нараховував позичальнику підвищену процентну ставку, а позичальник не сплачував платежів за кредитом весь період дії кредитних канікул. Відповідно, на термін дії кредитних канікул було продовжено термін кредитного договору до 01.07.2022 включно.

15 вересня 2021 року в забезпечення виконання вищезазначених кредитних зобов`язань Фермерського господарства «КІЙКО», між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладеного договір поруки № 221220-П, згідно із яким пунктами 1.1-1.5 договору поруки поручитель поручається і солідарно відповідає перед кредитором боржника за виконання боржником у повному обсязі усіх своїх основних зобов`язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником та додатковими договорами до нього, які укладені та/або можуть бути укладені в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Вказані у п. 1.1-1.2 цього договору зобов`язання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких умов, крім передбачених даним договором, не потребують. Поручитель погоджується з тим, що при зміні боржника, зміні змісту та обсягу (зміна суми кредиту, процентів за користування кредитом, суми комісій, штрафних санкцій та інших плат згідно з кредитним договором та/або строку кредитного договору) забезпечених порукою за цим договором основних зобов`язань (в тому числі новація зобов`язання за кредитним договором), цей договір буде діяти до повного виконання основних зобов`язань за кредитним договором та порукою будуть забезпечуватися основні зобов`язання боржника з врахуванням усіх таких змін до кредитного договору, без необхідності їх попереднього чи наступного погодження із поручителем та/або укладення окремої угоди до цього договору або змін до договору. Поручитель підтверджує, що він ознайомлений зі змістом кредитного договору і заперечень щодо нього не має.

Згідно з п. 2.1.1 договору поруки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основних зобов`язань за кредитним договором, на підставі письмової вимоги кредитора, що містить розрахунок суми наявної заборгованості, перерахувати суми, що підлягають погашенню на рахунок кредитора в строк 10 робочих днів у порядку, передбаченому п. 5.10 цього договору,

Відповідно до п. 3.4. договору поруки, поручитель відповідає солідарно за зобов`язаннями боржника перед кредитором, що виникають з кредитного договору, на тих же умовах, та в ті ж терміни, що боржник.

Відповідно до п. 6.2 договору поруки сторони домовились, що:

- порука за цим договором діє 10 календарних років з дати підписання цього договору;

- в разі невиконання або неповного/неналежного виконання основних зобов`язань у строки, визначені кредитним договором, ця порука діє додатково 15 календарних років з моменту настання строку виконання основних зобов`язань за кредитним договором, в тому числі у випадку настання дострокового виконання зобов`язань боржником на вимогу кредитора;

- в разі повного виконання основних зобов`язань, які забезпечені цією порукою, така порука припиняється.

19.04.2023 АТ «Банк Кредит Дніпро» направлено на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 позичальнику та поручителю направлено вимогу від 18.04.2023 щодо врегулювання заборгованості за кредитним договором разом з розрахунком заборгованості та

20.04.2023 направлено смс-повідомлення на номери телефону НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , які відповідачі зазначили, як контактні номери телефону (засвідчена копія вимоги та докази направлення - скріншоти). Вимоги залишені без виконання.

Згідно з п. 7.3 кредитного договору, сторони домовились, що позичальник вважається належним чином письмово повідомленим, у разі здійснення Банком одного або кількох дій, а саме:

- вручення позичальнику письмового повідомлення особисто під підпис;

- направлення позичальнику повідомлення у вигляді SMS-повідомлень на номер мобільного телефону НОМЕР_4 ;

- передачі письмового повідомлення в установу поштового зв`язку для відправлення на адресу, зазначену в цьому договорі, або на ту адресу, яка буде повідомлена самим позичальником письмово;

- надіслання письмового повідомлення на ту адресу електронної пошти, факс, які будуть повідомлені самим позичальником письмово;

- розміщення інформації на сайті Банку www.creditdnepr.com.ua;

Позичальник вважається повідомленим навіть у тому випадку, коли письмове повідомлення, надіслане на його останню відому адресу (яка зазначена в договорі та/або письмово повідомлена позичальником) не було йому доставлено (вручено) незалежно від причин.

Електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_4 для листування позичальником ФГ «КІЙКО» зазначена в опитувальнику клієнта - юридичної особи.

Відповідно до пункту 5.10 договору поруки, будь-які повідомлення, що направляються сторонами одна одній у зв`язку з дією/виконанням цього Договору, повинні бути викладені в письмовій формі та вважаються направленими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або кур`єром або доставлені особисто на адресу сторін або направлені засобами електронного зв`язку. Сторони дійшли згоди, що поручитель вважається належним чином та у письмовій формі проінформованим, у разі здійснення кредитором однієї або кількох дій, а саме:

1) вручення поручителю повідомлення особисто під підпис;

2) здачі письмового повідомлення в установу поштового зв`язку для відправлення на адресу, зазначену в цьому договорі або на адресу, повідомлену поручителем письмово;

3) розміщення інформації на сайті Банку www.creditdnepr.com.ua;

4) надсилання повідомлення на адресу електронної пошти або на факс, що повідомлені поручителем до кредитора письмово;

5) направлення поручителю повідомлення за допомогою системи дистанційного обслуговування рахунків клієнтів кредитора.

Сторони домовились, що поручитель вважається таким, що отримав повідомлення кредитора, якщо з моменту вчинення будь-якої із дій, зазначених у п. п. 2) - 5) попереднього абзацу, минуло 5 (п`ять) календарних днів.

Сторони домовились, що поручитель вважається таким, що отримав повідомлення кредитора, навіть, у тому випадку, коли повідомлення, надіслане на його останню відому адресу (яка зазначена в цьому договорі та/або письмово повідомлена поручителем), не було йому доставлено (вручено) незалежно від причин.

На час вирішення спору в суді наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 431 926,58 грн, у т.ч. прострочений кредит 410 000,00 грн; прострочені відсотки 21 926,58 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку що, відповідачами не надано заперечень щодо позову та доказів в обґрунтування відсутності заборгованості за простроченими зобов`язаннями по кредитному договору перед Банком, а тому, з урахуванням наведених обставин, доказів та вимог чинного законодавства України, позов підлягає задоволенню повністю.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

16.05.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», м. Київ до відповідачів Фермерського господарства «Кійко», Запорізька область, Мелітопольський район, с. Світлодолинське, ОСОБА_1 , Запорізька область, Мелітопольський район, с. Світлодолинське про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 221220-КВЛ від 22.12.2020 в розмірі 431 926,58 грн, з яких: залишок простроченого кредиту в розмірі 410 000,00 грн, залишок прострочених відсотків в розмірі 21 926,58 грн.

Позов заявлено з підстав неналежного виконання відповідачем 1 кредитного договору з повернення кредитних коштів, та неналежного виконання відповідачем 2 умов договору поруки з погашення простроченої кредиторської заборгованості.

Позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пункт 1 ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки, ст. 554 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно із статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та не спростовано скаржником, що позивач виконав свої договірні зобов`язання належним чином, проте, відповідачі виконували свої зобов`язання неналежним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 431 926,58 грн, у т.ч. прострочений кредит 410 000,00 грн; прострочені відсотки 21 926,58 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Водночас, в обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що рішення суду не містить жодного посилання на докази надання позивачем ФГ «КІЙКО» грошових коштів за кредитним договором, їх конкретний розмір та дат надання. Також, зазначається про відсутність розрахунку розміру відсотків, які стягнуто з відповідачів.

Необхідно наголосити, що пунктом 2.1 Кредитного договору передбачено, що Банк надає Позичальнику кредити, на підставі письмових заяв-зобов`язань Позичальника про отримання кредитів в межах цього Договору, на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів. Письмова заява-зобов`язання Позичальника про отримання кредитів повинна відповідати формі, встановленій Банком. Отже, на підставі заяв-зобов`язань Позичальнику на поточний рахунок було перераховано: 23.12.2020 - 180 000,00 грн; 29.12.2020 - 340 000,00 грн; 30.12.2020 - 20 000,00 грн; 15.01.2021 - 30 000,00 грн; 19.01.2021 - 50 000,00 грн; 25.01.2021 - 10 000,00 грн; 29.01.2021 - 77 000,00 грн; 03.02.2021 - 3000,00 грн; 15.02.2021 - 260 000,00 грн; 19.02.2021 - 30 000,00 грн; 26.02.2021 - 15 000,00 грн; 09.03.2021 - 55 000,00 грн; 22.12.2021 - 410 000,00 грн, усього 1 480 000,00 грн.

При цьому, позичальник здійснював періодичні погашення заборгованості, зокрема, за тілом кредиту 05.12.2021 у розмірі 250 000,00 грн; 16.12.2021 - 410 000,00 грн; 21.12.2021 - 410 000,00 грн, що загалом складає 1 070 000,00 грн.

Тобто, ліміт кредитування, передбачений умовами Кредитного договору, перевищено не було.

Отже, судом було правильно встановлено суму виданого кредиту та дати видачі, що підтверджується також виписками по особовому рахунку, меморіальними ордерами та розрахунком заборгованості та враховано здійснені погашення заборгованості.

У даному випадку кредитні кошти були отримані позичальником та використані, однак погашення заборгованості згідно умов кредитного договору в повному обсязі не відбулось, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

В свою чергу, позивачем, з урахуванням умов кредитного договору, було обґрунтовано заявлено до стягнення нараховані прострочені відсотки.

При цьому судом було досліджено та перевірено їх нарахування на підставі здійсненого розрахунку заборгованості, який наявний в матеріалах справи.

Так, пунктом 1.4 Кредитного договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитами є фіксована. Процентна ставка за користування кредитами встановлюється у розмірі 16,0% (Шістнадцять) процентів річних.

Тобто, під час строку дії кредитного договору діяла процентна ставка 16%.

В подальшому, у зв`язку із веденням в Україні воєнного стану з 24.02.2022, Банком було прийнято рішення про запровадження кредитних канікул. Враховуючи вимоги підпункту 2 пункту «Правил роботи банків у зв`язку з веденням в Україні воєнного стану», затверджених Постановою Правління Національного Банку України №23 від 25.02.2022, щодо зупинення відліку часу для визначення кількості календарних днів прострочення погашення боргу, за Кредитним договором було встановлено кредитні канікули з 25.02.2022.

В подальшому, Національним Банком України внесені зміни до Правил роботи банків у зв`язку з уведенням в Україні воєнного стану, затверджених постановою Правління НБУ від 25.02.2022 №23, у зв`язку з чим 01.07.2022 було припинено кредитні канікули та відновлено нарахування процентів за користування кредитом в період дії кредитних канікул.

Варто зауважити, що кредитні канікули - це відтермінування сплати боргу, а не його прощення.

Отже, термін дії кредиту збільшився на термін дії кредитних канікул. Банк, на період дії кредитних канікул, не нараховував позичальнику підвищену процентну ставку, а позичальник не сплачував платежів за кредитом весь період дії кредитних канікул. Відповідно, на термін дії кредитних канікул було продовжено термін кредитного договору до 01.07.2022 включно.

В ході розгляду справи та під час дослідження доказів по справі, судом першої інстанції детально було перевірено нарахування відсотків, у зв`язку з чим суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості з відповідачів у заявленому позивачем розмірі.

В апеляційній скарзі апелянт не зазначає з чим саме він не згодний, та які саме погашення заборгованості, кредитором не було враховано, не надав власного контррозрахунку та не звертався до Банку з метою проведення перерахунку.

Таким чином, доводи скаржника в цій частині не ґрунтуються на доказах, та не відповідають фактичним обставинам справи, тому не можуть спростовувати висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Суд не погоджується також з аргументами апелянта про порушення рішенням суду прав третіх осіб. Так, апелянт зазначає, що рішенням суду про стягнення коштів з ОСОБА_1 будуть порушені права, законні інтереси його дружини ОСОБА_2 .

Водночас, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 під час укладення договорів з Банком повідомляв, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , яка, в свою чергу, 22.12.2020 у Договорі поруки, письмово надала свою згоду на укладення Договору поруки, зазначивши, що з умовами Договору поруки ознайомлена, ніяких заперечень, а також непорозумінь його положень не має, умови Договору поруки погодила.

Також, згідно інформації щодо юридичної особи ФГ «Кійко» з офіційного сайту https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/13475087/, яка наявна в матеріалах справи, голова Господарства ОСОБА_1 є власником 100% складеного капіталу Господарства та засновником Господарства.

Відтак, на момент розгляду судом першої інстанції даної справи та ухвалення рішення були відсутні підстави для залучення ОСОБА_2 до участі у справі, адже таким не зачіпалися її права та інтереси.

Твердження апелянта про те, що справу розглянуто судом за відсутності відповідачів, не повідомлених належним чином про дату та час засідання суду спростовуються наступними встановленими судом обставинами.

Відповідачі під час укладення Кредитного договору та договору поруки надавали Банку інформацію про місце реєстрації/проживання:

ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «КІЙКО» (Ідентифікаційний код юридичної особи: 37756012, адреса: АДРЕСА_2);

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

В подальшому, згідно п.3.4.9 Кредитного договору, Позичальник зобов`язався письмово повідомляти Банк про внесення змін і доповнень до установчих документів, зміну адреси фактичного місцезнаходження, банківських реквізитів не пізніше ніж через 3 (три) робочі дні з моменту виникнення відповідних умов. В свою чергу, Поручитель згідно п.2.1.3 Договору поруки зобов`язався негайно письмово повідомляти кредитора ( із наданням засвідчених копій відповідних підтверджуючих документів) про будь-які дії щодо зміни реєстрації свого проживання та про будь-які інші зміни, що можуть вплинути на виконання поручителем своїх зобов`язань за цим Договором.

Проте, ні позичальник, ні поручитель на виконання вищезазначених вимог Договорів, не звертались до Банку з інформуванням про зміну місця фактичного перебування, у зв`язку з чим Банк звернувся до суду з позовом за адресою, яка значиться наявною в матеріалах кредитної справи.

Господарським судом Запорізької області було здійснено перевірку місця реєстрації відповідачів.

Згідно з відповіді № 74580 від 16.05.2023 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача - Фермерського господарства «КІЙКО» є: АДРЕСА_2.

Згідно із відповіді № 74571 від 16.05.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру адреса реєстрації ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Слід зауважити, що заяв про зміну відповідачами місцезнаходження на адресу суду не надходило.

При цьому відповідно до п. 21 ч. 1 Розділу XI Перехідних положень ГПК України особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції".

Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному вебпорталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному вебпорталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Матеріалами справи доводиться повідомлення відповідачів про відкриття провадження у справі шляхом розміщення інформації на офіційному вебпорталі судової влади з посиланням на веб-адресу ухвали Господарського суду Запорізької області від 05.06.2023 в Єдиному державному реєстрі судових рішень із розміщенням тексту відповідного судового рішення на офіційному вебпорталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про доступ до судових рішень" (т. 1 а.с. 108-110). Також, копія ухвали направлялася на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка визначена позичальником та поручителем в документах для листування з позивачем.

При цьому необхідно зазначити, що справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Отже, господарським судом було вжито достатньо належних та можливих заходів для повідомлення відповідачів про відкриття провадження у справі № 908/1623/23, якими, водночас, не повідомлялося про зміну місця свого фактичного проживання/перебування.

З цих же мотивів колегія суддів відхиляє як безпідставні посилання в апеляційній скарзі на порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 172 ГПК України щодо надіслання учасникам справи примірників позовної заяви з додатками.

Так, згідно п. 7.3 Кредитного договору Сторони домовились, що Позичальник вважається належним чином письмово повідомленим, у разі здійснення Банком одного або кількох дій, а саме:

- вручення Позичальнику письмового повідомлення особисто під підпис;

- направлення Позичальнику повідомлення у вигляді SMS-повідомлень на номер мобільного телефону НОМЕР_4 ;

- передачі письмового повідомлення в установу поштового зв`язку для відправлення на адресу, зазначену в цьому Договорі, або на ту адресу, яка буде повідомлена самим Позичальником письмово;

- надіслання письмового повідомлення на ту адресу електронної пошти, факс, які будуть повідомлені самим Позичальником письмово;

- розміщення інформації на сайті Банку www.creditdnepr.com.ua.

Позичальник вважається повідомленим навіть у тому випадку, коли письмове повідомлення, надіслане на його останню відому адресу (яка зазначена в Договорі та/ або письмово повідомлена Позичальником) не було йому доставлено (вручено) незалежно від причин.

Електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_4 для листування Позичальником СФГ «КІЙКО» була зазначена в опитувальнику клієнта - юридичної особи.

Також, пунктом 5.10 Договору поруки передбачено, що будь-які повідомлення, що направляються сторонами одна одній у зв`язку з дією/виконанням цього Договору, повинні бути викладені в письмовій формі та вважаються направленими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або кур`єром або доставлені особисто на адресу Сторін або направлені засобами електронного зв`язку.

Сторони дійшли згоди, що поручитель вважається належним чином та у письмовій формі проінформованим, у разі здійснення кредитором однієї або кількох дій, а саме:

1) Вручення поручителю повідомлення особисто під підпис;

2) Здачі письмового повідомлення в установу поштового зв`язку для відправлення на адресу, зазначену в цьому договорі або на адресу, повідомлену поручителем письмово;

3) Розміщення інформації на сайті Банку www.creditdnepr.com.ua;

4) Надсилання повідомлення на адресу електронної пошти або на факс, що повідомлені поручителем до кредитора письмово;

5) Направлення поручителю повідомлення за допомогою системи дистанційного обслуговування рахунків клієнтів кредитора.

Сторони домовились, що поручитель вважається таким, що отримав повідомлення кредитора, якщо з моменту вчинення будь-якої із дій, зазначених у п.п.2) - 5) попереднього абзацу, минуло 5 (п`ять) календарних днів.

Сторони домовились, що поручитель вважається таким, що отримав повідомлення кредитора, навіть, у тому випадку, коли повідомлення, надіслане на його останню відому адресу (яка зазначена в цьому Договорі та/або письмово повідомлена поручителем), не було йому доставлено (вручено) незалежно від причин.

Позивач повідомляв суд, що відповідачі зареєстровані на території, де провадяться активні воєнні дії (Запорізька область, Мелітопольський район, с. Світодолинське) та відправлення кореспонденції засобами Укрпошти не можливе (роздруківки із сайту Укрпошти наявна в матеріалах справи), у зв`язку з чим ним здійснено направлення примірників позовної заяви з додатками відповідачам засобами електронної пошти на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вказана електронна пошта була зазначена відповідачем позивачу в опитувальнику клієнта-юридичної особи. При цьому відповідач-2 ОСОБА_1 був на той час головою ФГ «КІЙКО».

Крім того, 19 серпня 2022 року набрав чинності Закон про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо додаткових способів інформування про судові справи та проведення зборів суддів в умовах воєнного чи надзвичайного стану" від 27.07.2022 р. № 2461-IX. Метою прийняття Закону є, зокрема, запровадження додаткового повідомлення учасників судового процесу про розгляд справи з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, в тому числі з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія), та отримання через відповідний додаток в електронній формі судового рішення по справі, виконавчого документу, виданого у формі електронного документу, особою, що є стороною по справі.

Частину першу статті 11 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" викладено у наступній редакції: "1. Судові рішення, судові засідання та інформація щодо справ, які розглядаються судом, є відкритими, крім випадків, установлених законом. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа має право на вільний доступ до судового рішення в порядку, встановленому законом.

Додатковим способом інформування про суд, який розглядає справу, сторони спору та предмет позову, місце, дату і час судового засідання, може бути надання інформації з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у тому числі з використанням мобільного застосунку Порталу Дія.

Програмними засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у тому числі мобільного застосунку Порталу Дія, може бути також забезпечено додаткове інформування сторін спору, авторизованих через Єдиний державний веб-портал електронних послуг або через мобільний застосунок Порталу Дія, шляхом відображення в електронній формі судового рішення у справі, виконавчого документа".

З огляду на усе вищевказане, колегія суддів відхиляє аргументи апелянта як необґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і обставини, надав їх належну правову оцінку.

Порушень або неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують мотивів та висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2023.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі положень ст. 129 ГПК України покладаються на її заявника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2023 у справі № 908/1623/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2023 у справі № 908/1623/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 22.05.2025

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко