ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025м. ДніпроСправа № 904/85/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Савенко В.А.

за позовом Фізичної особи-підприємця Казакова Дмитра Сергійовича, Дніпропетровська область, с. Обухівка

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро", Дніпропетровська область, м. Синельникове

про стягнення 464 953,69 грн

Представники:

позивач: Казаков Д.С.;

від позивача: Довженко О.В;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Казаков Дмитро Сергійович звернувся до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро" про стягнення 464 953,69 грн, з яких: 437 218,76 грн - основний борг, 16,40 грн - штраф, 4926,50 грн - 3% річних, 22 792,03 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом № ТП-183-СА від 01.08.2023.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить суд розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 09.01.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Задовольнив клопотання позивача та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

В ухвалі від 09.01.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа (а.с.30) ухвала суду від 09.01.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 09.01.2025.

Відзив відповідач до суду не подав.

Ухвалою від 07.03.2025 суд перейшов від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/85/25 за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання на 31.03.2025.

В ухвалі від 07.03.2025 роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа (а.с.35) ухвала суду від 07.03.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 07.03.2025.

Відзив відповідач до суду не подав.

У підготовче засідання 31.03.2025 з`явились позивач та представник позивача; представник відповідача не з`явився.

Суд ухвалою від 31.03.2025 продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів до 05.06.2025 включно. Відклав підготовче засідання на 07.05.2025.

В підготовче засідання 07.05.2025 з`явились позивач та представник позивача; представник відповідача не з`явився.

07.05.2025 позивач подав до суду заяву про долучення до матеріалів справи доказів.

Суд ухвалою від 07.05.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 21.05.2025.

У судове засідання 21.05.2025 з`явились позивач та представник позивача; представник відповідача не з`явився.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено скорочене рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2023 між Фізичною особою-підприємцем Казаковим Дмитром Сергійовичем (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро" (замовник) було укладено договір на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом № ТП-183-СА (далі- договір).

Перевізник зобов`язується протягом усього строку дії цього договору за завданнями замовника в обумовлені сторонами строки приймати довірений йому замовником вантаж, доставляти цей вантаж власним автомобільним транспортом до пункту призначення та видавати його визначеній замовником особі, яка має право на одержання такого вантажу, а замовник зобов`язується оплачувати належним чином надані перевізником послуги (п. 1.1. договору).

Перевізник здійснює перевезення вантажів на підставі письмової або усної заявки замовника, у якій зазначається вся необхідна для виконання умов цього договору інформація, а саме: найменування замовника; найменування та реквізити вантажовідправника; найменування та реквізити вантажоодержувача; інформація про вантаж (найменування, характеристика, кількість, об`єм, пакування, тощо); адреса, дата та час (години) місць завантаження і розвантаження вантажу; вартість послуги (п. 2.1. договору).

Сторони домовилися, що передача заявок і інших документів за цим договором може здійснюватися за допомогою електронної пошти. Сторони для цього узгодили наступні реквізити: електронна пошта уповноваженого представника замовника: ІНФОРМАЦІЯ_1 , електронна пошта уповноваженого представника перевізника: ІНФОРМАЦІЯ_2 (п. 2.3. договору).

Надання послуг по цьому договору фіксується двостороннім актом виконаних робіт (послуг), який складається у двох примірниках по одному для кожної із сторін підписується уповноваженими представниками перевізника й замовника та засвідчується печатками сторін та повинен містити наступну інформацію: найменування перевізника та замовника; вантажовідправника та вантажоодержувача; інформацію про перевезений вантаж; дату і маршрут перевезення; інформацію про транспортний засіб; вартість перевезення (п. 4.1. договору).

Загальна сума цього договору складається із сум вартостей підписаних обома сторонами актів виконаних робіт (послуг) (п. 4.2. договору).

Вартість послуг з перевезення узгоджується сторонами при оформленні заявки на перевезення до початку перевезення вантажів. Якщо вартість перевезення, визначена перевізником під час оформлення заявки не влаштовує замовника, останній має право відмовитися від погодженої заявки до початку перевезення (п. 4.3. договору).

Послуги вважаються виконаними належним чином, якщо вантаж доставлено у відповідності до умов, узгоджених сторонами у відповідній заявці (п. 4.4. договору).

Факт надання послуги з перевезення підтверджується: документами, що підтверджують передавання вантажу від вантажовідправника перевізнику, передавання вантажу перевізником вантажоодержувачу згідно чинного законодавства України, товарно-транспортною накладною, актом виконаних робіт (послуг) (п. 4.5. договору).

Замовник оплачує вартість послуг з перевезення на підставі виставленого перевізником рахунку-фактури протягом 7 (семи) банківських днів з моменту отримання замовником від перевізника належним чином оформлених документів згідно п. 4.5. нього договору. При здійсненні оплати замовник має право вартість послуг за рахунком-фактурою зменшити на суми заборгованості перевізника перед замовником відповідно до пунктів 5.3., 5.4.1. цього договору (п. 4.6. договору).

Підставою для виставлення рахунку-фактури є дані підписаного сторонами акту виконаних робіт (послуг), відмітки замовника у супровідних документах, а також акти, складені для підтвердження фактів, які можуть бути підставою для покладання на перевізника матеріальної відповідальності (п. 4.7. договору).

Замовник має право затримати оплату перевезення, якщо будь-які документи, надані перевізником, не відповідають вимогам чинного законодавства України і/чи містять помилки або невідповідності, пропорційно кількості днів, протягом яких такі помилки і/чи невідповідності будуть виправлені та/або документи будуть приведені у відповідність до чинного законодавства України і передані замовнику (п. 4.8. договору).

У разі відсутності претензій у замовника до якості перевезення, замовник підписує наданий перевізником акт виконаних робіт (послуг). За наявності претензій щодо якості перевезення замовник надає перевізнику мотивовану письмову відмову від прийняття послуг. У разі наявності у замовника претензій щодо якості наданих перевізником послуг, строк оплати продовжується на кількість днів, протягом яких сторони врегульовували розбіжності (п. 4.9. договору).

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до договору, а у випадках неврегульованих умовами договору згідно діючого законодавства України, сторони відшкодовують одна одній збитки, заподіяні неналежним виконанням своїх зобов`язань по цьому договору (п. 5.1. договору).

У разі порушення замовником строків оплати наданих перевізником послуг, крім випадків, передбачених пунктами 4.8., 4.9. та розділом 6 цього договору, замовник зобов`язаний на вимогу перевізника сплатити пеню в розмірі 0,01 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п. 5.5. договору).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2023. Строк дії цього договору автоматично продовжується до 31 числа грудня місяця наступного календарного року якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про його припинення (п. 9.1. договору).

Термін дії даного договору може бути продовжений за взаємною згодою сторін, шляхом укладення додаткової угоди до даного договору. Закінчення терміну договору, а також його розірвання не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії даного договору, а також від виконання зобов`язань що виникли під час дії договору (п. 9.2. договору).

Зміни та доповнення, додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами або їх уповноваженими представниками та засвідчені печатками (п. 9.3. договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов договору надав відповідачу послуги на загальну суму 608 389,76 грн, на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками акти приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг):

- № 1 від 22.02.2024 про надання послуг на суму 26 250,00 грн;

- № 1 від 12.03.2024 про надання послуг на суму 151 116,00 грн;

- № 2 від 07.03.2024 про надання послуг на суму 20 055,00 грн;

- № 3 від 30.06.2024 про надання послуг на суму 93 565,50 грн;

- № 4 від 09.07.2024 про надання послуг на суму 36 433,76 грн;

- № 5 від 10.07.2024 про надання послуг на суму 36 351,00 грн;

- № 6 від 31.08.2024 про надання послуг на суму 114 759,75 грн;

- № 7 від 01.09.2024 про надання послуг на суму 129 858,75 грн.

Відповідно до п. 4.6. договору замовник оплачує вартість послуг з перевезення на підставі виставленого перевізником рахунку-фактури протягом 7 (семи) банківських днів з моменту отримання замовником від перевізника належним чином оформлених документів згідно п. 4.5. нього договору. При здійсненні оплати замовник має право вартість послуг за рахунком-фактурою зменшити на суми заборгованості перевізника перед замовником відповідно до пунктів 5.3., 5.4.1. цього договору.

Господарськи суд зазначає, що вказані вище акти про надання послуг підписані відповідачем без будь-яких зауважень чи заперечень, в тому числі стосовно неотримання належним чином оформлених документів, необхідних для здійснення оплати, тощо. Докази звернення відповідача до позивача із претензіями стосовно ненадання належним чином оформлених документів, тощо в матеріалах справи відсутні. Таким чином господарський суд дійшов висновку, що всі необхідні для оплати наданих послуг документи відповідач отримав в день підписання актів приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг).

З огляду на викладене, відповідно до п. 4.6. договору відповідач повинен був сплатити за надані послуги:

- за актом № 1 від 22.02.2024 суму 26 250,00 грн у строк до 04.03.2024 включно (22.02.2024 + 7 банківських днів);

- за актом № 1 від 12.03.2024 суму 151 116,00 грн у строк до 21.03.2024 включно (12.03.2024 + 7 банківських днів);

- за актом № 2 від 07.03.2024 суму 20 055,00 грн у строк до 18.03.2024 включно (07.03.2024 + 7 банківських днів);

- за актом № 3 від 30.06.2024 суму 93 565,50 грн у строк до 09.07.2024 включно (30.06.2024 + 7 банківських днів);

- за актом № 4 від 09.07.2024 суму 36 433,76 грн у строк до 18.07.2024 включно (09.07.2024 + 7 банківських днів);

- за актом № 5 від 10.07.2024 суму 36 351,00 грн у строк до 19.07.2024 включно (10.07.2024 + 7 банківських днів);

- за актом № 6 від 31.08.2024 суму 114 759,75 грн у строк до 10.09.2024 включно (31.08.2024 + 7 банківських днів);

- за актом № 7 від 01.09.2024 суму 129 858,75 грн у строк до 10.09.2024 включно (01.09.2024 + 7 банківських днів).

Позивач надав до суду підписаний сторонами акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2024 по 11.11.2024 за договором (а.с. 15), відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 11.11.2024 становить 437 218,76 грн. Однак, відповідач в порушення умов договору за надані послуги в повному обсязі не сплатив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 437 218,76 грн, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі (ч. 2 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ч. 1 ст. 916 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати наданих послуг в сумі 437 218,76 грн відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 437 218,76 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 16,40 грн за загальний період з 08.07.2024 по 09.01.2025.

Відповідно до п. 5.5. договору у разі порушення замовником строків оплати наданих перевізником послуг, крім випадків, передбачених пунктами 4.8., 4.9. та розділом 6 цього договору, замовник зобов`язаний на вимогу перевізника сплатити пеню в розмірі 0,01 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Господарський суд зазначає, що заявлена до стягнення відповідачем сума 16,40 грн за своєю правовою природою є пенею, а не штрафом.

При цьому господарський суд зазначає, що суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо обставин спірних правовідносин між ними.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 наголосила на тому, що суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Як зазначалося вище, принцип «jura novit curia» («суд знає закони») застосовується у тому випадку, коли позивач обґрунтовує свій позов саме такими обставинами, проте помилково посилається на певні норми права.

Водночас застосування судом принципу «jura novit curia» («суд знає закони») не є безмежним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від «Гусєв проти України» від 14.01.2021 (скарга № 25531/12) було констатовано порушення права на справедливий суд через зміну судом правової кваліфікації позову, що призвело до відмови в його задоволенні. Європейський суд з прав людини вказав на відсутність чітких підстав для зміни правової кваліфікації позову апеляційним судом. До того ж внаслідок перекваліфікації в позові було відмовлено. Заявнику безпідставно не надали можливості подати відповідні докази та аргументи з огляду на зміну правової кваліфікації. Такі дії суду суперечать вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо: справедливості цивільного провадження; принципу змагальності судового процесу.

Принцип jura novit curia, з одного боку, підлягає безумовному застосуванню: суд зобов`язаний застосувати правильні норми права, перекваліфікувавши позов, незалежно від посилань позивача. З іншого боку, перекваліфіковуючи позов за цим принципом, суд може порушити право на справедливий суд як щодо відповідача, так і щодо позивача. У таких умовах слід зважати на принцип змагальності та рівності сторін. Сторін не можна позбавляти права на аргументування своєї позиції в умовах нової кваліфікації.

Самостійна кваліфікація позову судами за таких умов здійснюється на основі обставин, визначених позивачем, і позицій сторін, висловлених у ході розгляду справи. Це відповідає принципам змагальності та рівності сторін, передбаченим статтею 13 Господарського процесуального кодексу України, та не порушує права сторін на справедливий судовий розгляд, гарантовані статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2023 у справі №633/408/18 вказала наступне: «У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально».

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені позивача та встановлено, що він виконаний не правильно, а саме позивачем при розрахунку використано неправильні початкові дати періодів нарахування.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач нараховує пеню на заборгованість:

- за актом № 3 від 30.06.2024 у розмірі 93 565,50 грн за період з 08.07.2024 по 09.01.2025;

- за актом № 4 від 09.07.2024 у розмірі 36 433,76 грн за період з 17.07.2024 по 09.01.2025;

- за актом № 5 від 10.07.2024 у розмірі 36 351,00 грн за період з 18.07.2024 по 09.01.2025;

- за актом № 6 від 31.08.2024 у розмірі 114 759,75 грн за період з 10.09.2024 по 09.01.2025;

- за актом № 7 від 01.09.2024 у розмірі 129 858,75 грн за період з 10.09.2024 по 09.01.2025.

Відповідно до п. 4.6. договору замовник оплачує вартість послуг з перевезення на підставі виставленого перевізником рахунку-фактури протягом 7 (семи) банківських днів з моменту отримання замовником від перевізника належним чином оформлених документів згідно з п. 4.5. нього договору.

Як вказано вище, відповідно до п. 4.6. договору відповідач повинен був сплатити за надані послуги:

- за актом № 3 від 30.06.2024 суму 93 565,50 грн у строк до 09.07.2024 включно (30.06.2024 + 7 банківських днів);

- за актом № 4 від 09.07.2024 суму 36 433,76 грн у строк до 18.07.2024 включно (09.07.2024 + 7 банківських днів);

- за актом № 5 від 10.07.2024 суму 36 351,00 грн у строк до 19.07.2024 включно (10.07.2024 + 7 банківських днів);

- за актом № 6 від 31.08.2024 суму 114 759,75 грн у строк до 10.09.2024 включно (31.08.2024 + 7 банківських днів);

- за актом № 7 від 01.09.2024 суму 129 858,75 грн у строк до 10.09.2024 включно (01.09.2024 + 7 банківських днів).

Таким чином, початковою датою прострочення виконання зобов`язання з оплати наданих послуг та, як наслідок, початковою датою періоду нарахування пені на заборгованість:

- за актом № 3 від 30.06.2024 у розмірі 93 565,50 грн має бути 10.07.2024;

- за актом № 4 від 09.07.2024 у розмірі 36 433,76 грн має бути 19.07.2024;

- за актом № 5 від 10.07.2024 у розмірі 36 351,00 грн має бути 20.07.2024;

- за актом № 6 від 31.08.2024 у розмірі 114 759,75 грн має бути 11.07.2024;

- за актом № 7 від 01.09.2024 у розмірі 129 858,75 грн має бути 11.07.2024.

З огляду на викладене, з урахуванням заявлених позивачем меж, пеня підлягає нарахуванню:

- на заборгованість за актом № 3 від 30.06.2024 у розмірі 93 565,50 грн за період з 10.07.2024 по 09.01.2025;

- на заборгованість за актом № 4 від 09.07.2024 у розмірі 36 433,76 грн за період з 19.07.2024 по 09.01.2025;

- на заборгованість за актом № 5 від 10.07.2024 у розмірі 36 351,00 грн за період з 20.07.2024 по 09.01.2025;

- на заборгованість за актом № 6 від 31.08.2024 у розмірі 114 759,75 грн за період з 11.09.2024 по 09.01.2025;

- на заборгованість за актом № 7 від 01.09.2024 у розмірі 129 858,75 грн за період з 11.09.2024 по 09.01.2025.

Згідно перерахунку, виконаного господарським судом, розмір пені є більшим, ніж заявлено позивачем. Разом з тим, суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Пред`явлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглядає вимоги про стягнення пені в заявленому позивачем розмірі.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних за загальний період з 08.07.2024 по 09.01.2025 у розмірі 4926,50 грн та інфляційні втрати за той же період у розмірі 22 792,03 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних та встановлено, що він виконаний неправильно, а саме позивачем при розрахунку позивачем також використано неправильні початкові дати періодів нарахування.

Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 4879,18 грн.

Також згідно з перерахунком, виконаним господарським судом, розмір інфляційних втрат є більшим, ніж заявлено позивачем. Разом з тим, суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Пред`явлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглядає вимоги про стягнення інфляційних втрат в заявленому позивачем розмірі.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 464 906,37 грн, з яких: 437 218,76 грн - основний борг, 16,40 грн - пеня, 4879,18 грн - 3% річних, 22 792,03 грн - інфляційні втрати.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00 грн.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Господарський суд зазначає, що позовна заява подана позивачем до суду в електронній формі.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 5579,45 грн згідно з квитанцією про сплату № 7873-4491-0482-0581 від 09.01.2025, замість 5579,44 грн. Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 0,01 грн.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідне клопотання позивачем до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що надмірно сплачений судовий збір в розмірі 0,01 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України, для чого позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача - 0,56 грн (0,01 %), на відповідача - 5578,88 грн (99,99 %).

У позовній заяві (а.с. 5) позивачем визначено попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу - 20 000,00 грн.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) Такі докази подаються до закінчення судових дебатів справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Схід Агро" (52910, Дніпропетровська область, с. Зоряне, вул. Центральна, буд. 27, ідентифікаційний код 30506220) на користь Фізичної особи-підприємця Казакова Дмитра Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 470 485,25 грн, а саме: 464 906,37 грн, з яких: 437 218,76 грн - основний борг, 16,40 грн - пеня, 4879,18 грн - 3% річних, 22 792,03 грн - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 5578,88 грн, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.05.2025

Суддя І.В. Мілєва