13.05.2025Справа № 910/615/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Шадури М. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного підприємства "Спецвисотбуд 2006"
про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Приватного підприємства "Спецвисотбуд 2006"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест"
про стягнення 9 065,44 грн.
зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест"
до Приватного підприємства "Спецвисотбуд 2006"
про стягнення 33 248,95 грн.
представники сторін:
від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Добриніна С.О.;
від відповідача (позивача за зустрічним позовом): не з`явився.
У провадженні Господарського суду міста Києва знаходилась справа за позовом Приватного підприємства "Спецвисотбуд 2006" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" про стягнення 9 065,44 грн. та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" до Приватного підприємства "Спецвисотбуд 2006" про стягнення 33 248,95 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2025 позов задоволено повністю, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) 02.05.2025 сформовано у системі "Електронний суд" заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва розгляд заяви призначено на 13.05.2025.

У судове засідання 13.05.2025 з`явився представник позивача (відповідача за зустрічним позовом), який надав усні пояснення по суті поданої заяви та просив суд подану заяву задовольнити. Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) у судове засідання не з`явився, проте був повідомлений про розгляд заяви належним чином, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи від 12.05.2025.

Дослідивши подану заяву позивача (відповідача за зустрічним позовом), а також, матеріали справи, заслухавши усні пояснення, судом встановлено наступне.

Згідно з частиною першою статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається із матеріалів справи, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення 29.04.2025, а 02.05.2025 через систему "Електронний суд" позивач (відповідачем за зустрічним позовом) подав до Господарського суду міста Києва заяву про ухвалення додаткового рішення та докази, що підтверджують судові витрати.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про дотримання представником позивача (відповідача за зустрічним позовом) строків для подання до суду доказів, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що між позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) та Адвокатським об`єднанням "Українська правозахисна фундація" укладено договір від 23.12.2024 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокатське об`єднання зобов`язалося надати позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) правову допомогу, а позивач (відповідач за зустрічним позовом) оплатити її. У подальшому, сторони уклали додаткову угоду від 25.02.2025 до договору, якою узгоджено перелік наданих послуг та їх вартість. Також, у матеріалах справи містяться ордер від 23.12.2024 № 1795509, виданий адвокату Добриніній Світлані Олегівні та свідоцтво про право на зайняття останньою адвокатською діяльністю.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається зі змісту додаткової угоди від 25.02.2025 до договору, остання визначає перелік послуг правової допомоги, які надаються адвокатським об`єднанням позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) та розмір винагороди (гонорару). Зокрема, вартість послуг виконавця за складання позовної заяви становить 3 000,00 грн., підготовка заяв по суті під час розгляду справи становить 2 000,00 грн. та вартість участі адвоката у 1 судовому засіданні становить 4 000,00 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 8 від 01.05.2025, адвокатське об`єднання надало позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) правову допомогу, загальною вартістю -13 000,00 грн.

Таким чином, матеріали справи містять документи, які свідчать про надання правової допомоги та її вартість.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

У той же час, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Вирішуючи питання, чи є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, суд не може погодитись, що витрати на професійну правничу допомогу заявлені представником позивача (відповідача за зустрічним позовом) у розмірі 13 000,00 грн. є співмірними до витрат часу на надання правничої допомоги, а також складності справи.

Судом враховано, що адвокат позивача (відповідача за зустрічним позовом) був присутній у трьох судових засіданнях, а саме: 18.03.2024, 08.04.2025 та 29.04.2025, тривалість яких була 7 хвилин, 3 хвилини та 39 хвилин відповідно. Отже, в цілому, адвокатом витрачено 49 хвилин часу на присутність у судових засіданнях, вартість за участь в яких визначено у розмірі 8 000,00 грн., що є абсолютно неспівмірним витраченому часу та складності справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/7334/21, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

Згідно з статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи все вищевикладене у сукупності, суд не може погодитись, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені представником позивача (відповідача за зустрічним позовом) у розмірі 13 000,00 грн. є співрозмірні до ступеню складності справи, а також, фактичному об`єму наданих послуг.

Отже, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідачу до суми 6 500,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1.Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" (01104, місто Київ, вулиця Бастіонна, будинок 14а, офіс 42; ідентифікаційний номер 39534785) на користь Приватного підприємства "Спецвисотбуд 2006" (08320, Київська область, Бориспільський район, село Мала Олександрівка, вулиця Гагаріна, будинок 14А; ідентифікаційний номер 34248300) 6 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у порядку та строк, встановлені розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.05.2025.

Суддя Кирилюк Т.Ю.