ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 року м. Дніпро Справа № 904/1764/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Мороза В.Ф.,

при секретарі судового засідання: Ліпинському М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Мельниченко І.Ф.) від 16.07.2024 р. у справі № 904/1764/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю м`ясокомбінат "Ювілейний", смт Слобожанське, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг", м. Дніпро

про визнання факту та стягнення заборгованості в сумі 426 076,92 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 р. Товариство з обмеженою відповідальністю м`ясокомбінат "Ювілейний" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг", в якому просило:

- вважати прийнятими Товариством з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг" послуги, надані за договором № ПР-000360/2021 від 07.06.2021, а саме: Акт № 1841 від 13.05.2022 на суму 8 000,00 грн; Акт № 1883 від 19.05.2022 на суму 26 000,00 грн; Акт № 1885 від 23.05.2022 на суму 13 000,00 грн; Акт № 1884 від 25.05.2022 на суму 13 000,00 грн; Акт № 2022 від 27.05.2022 на суму 21 000,00 грн; Акт № 2023 від 30.05.2022 на суму 13 000,00 грн; Акт № 2354 від 22.06.2022 на суму 34 000,00 грн; Акт № 2027 від 02.06.2022 на суму 19 000,00 грн; Акт № 2624 від 07.07.2022 на суму 13 000,00 грн; Акт № 4647 від 17.08.2022 на суму 16 000,000 грн; Акт № 4646 від 12.08.2022 на суму 16 000,000 грн; Акт № 4648 від 05.09.2022 на суму 26 000,00 грн; Акт № 4686 від 19.10.2022 на суму 14 000,00 грн; Акт № 4912 від 02.11.2022 на суму 12 000,00 грн;

- стягнути 244 000 грн, що складають суму заборгованості за договором про перевезення вантажу автомобільним транспортом № ПР-000360/2021 від 07.06.2021; 103 379,39 грн пені та 78 697,53 грн інфляції грошових коштів.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач посилався на порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині прийняття наданих послуг перевезення вантажу автомобільним транспортом та оплати їх вартості.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2024 р. у справі № 904/1764/24:

- позовні вимоги задоволено частково;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю м`ясокомбінат "Ювілейний" 244 000,00 грн основного боргу та 3 660,00 грн судового збору;

- в решті позовних вимог відмовлено;

- загальна сума, що підлягає до стягнення, складає 247 660,00 грн.

Не погодившись з цим рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2024 р. у справі № 904/1764/24 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсягу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема зазначає наступне:

- вважає, що позивачем не підтверджено здійснення перевезень на загальну суму 93 000 грн, а судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення проігноровано відсутність повного переліку документів, визначеного в п. 3.4. договору, що є обов`язковими для задоволення вимоги позивача щодо встановлення факту, який має юридичне значення, а саме вважати прийнятими Товариством з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг" послуги, надані за договором № ПР-000360/2021 від 07.06.2021;

- наполягає на тому, що позивачем не виконано вимоги договору, а саме не направлено протягом 14 днів з виконання перевезення оригіналу рахунку-фактури, наданого в одному екземплярі, оригіналу товарно-транспортної накладної (ТТН, CMR) по відповідній заявці з відміткою вантажоодержувача про прийомку вантажу та оригінали інших документів, зазначених в заявці на перевезення, акту виконаних робіт у двох екземплярах, підписаного з боку перевізника та податкової накладної, оформленої у відповідності до діючого Податкового кодексу України, у зв`язку з чим вважає безпідставним та передчасним рішення суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості;

- стверджує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг" сплачено на користь позивача грошові кошти у загальному розмірі 219 000 грн за договором № ПР-000360/2021 від 07.06.2021 за такими заявками: № 145 від 12.05.2022; № 155 від 16.05.2022; № 167 від 22.05.2022; № 176 від 26.05.2022; № 186 від 29.05.2022; № 188 від 30.05.2022; № 243 від 20.06.2022; № 288 від 06.07.2022; № 370 від 11.08.2022; № 388 від 16.08.2022; № 430 від 02.09.2022; № 531 від 18.10.2022.

Товариством з обмеженою відповідальністю м`ясокомбінат "Ювілейний" подано до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до якого відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2024 р. у справі № 904/1764/24 без змін.

В обґрунтування своїх заперечень проти доводів апеляційної скарги позивач, зокрема, вказує на нелогічність доводів апелянта; стверджує, що апелянтом не надано доказів на підтвердження здійснених сплат та наголошує на необхідності дотримання процесуальних строків для подання доказів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.10.2024 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2024 р. у справі № 904/1764/24, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 04.03.2025 р.

На підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу від 03.03.2025р., для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Чередка А.Є., суддів - Мороза В.Ф., Верхогляд Т.А.

В судовому засіданні 04.03.2025р. по справі оголошено перерву до 22.04.2025р.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу та просив її задовольнити.

Товариство з обмеженою відповідальністю м`ясокомбінат "Ювілейний" не скористалося своїм правом участі у судовому засіданні та не забезпечило явку в судове засідання свого повноважного представника, про час та місце судового засідання було повідомлено апеляційним судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи приписи ст. 202 ГПК України, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а неявка представників сторін не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті за відсутності представника позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 07.06.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю м`ясокомбінат "Ювілейний" (далі перевізник, позивач у цій справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг" (далі експедитор, відповідач у цій справі) укладено договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом № ПР-000360/2021 (далі договір).

Відповідно до пункту 1.2. зазначеного договору перевізник здійснює перевезення вантажу власним (або найманим) автомобільним транспортом і несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажів з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі вантажоодержувачу.

Згідно з пунктом 2.1. договору перевізник організовує перевезення вантажів на підставі заявок експедитора. Конкретні умови по кожному замовленню погоджуються сторонами і вказуються у заявці, яка є невід`ємною частиною даного договору.

Заявку за формою, визначеною в додатку № 1 до договору, експедитор направляє перевізнику одним з нижчеперелічених способів:

- шляхом вручення (передачі) замовлення в письмовій формі уповноваженому представнику перевізника;

- по факсу;

- електронною поштою.

Перевізник зобов`язаний погодити заявку протягом 24 годин з моменту її отримання, або надати вмотивовану відмову від надання послуг у цей же строк. У випадку ненадання перевізником відповіді на заявку протягом 24 годин, заявка вважається погодженою перевізником та є обов`язковою для виконання (пункт 2.2. договору).

Пунктом 2.3. договору визначено, що передача перевізником документів (ТТН, СМR, акти виконаних робіт та інше), зазначених у заявці, здійснюється за актом приймання-передачі документів, який підписується представниками сторін, або шляхом надіслання поштою з обов`язковим зазначенням переліку документів в описі вкладення до поштового відправлення.

Відповідно до пункту 3.1. вартість перевезення обумовлюється сторонами на кожне перевезення в заявці.

Розрахунок за надані послуги здійснюється в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування коштів експедитором на поточний рахунок перевізника (пункт 3.2. договору).

Згідно з пунктом 3.3. договору підтвердженням факту надання послуг є оригінал товарно-транспортної накладної (ТТН, СМR) з відміткою відправника вантажу, перевізника, одержувача вантажу, або інший документ, що підтверджує отримання вантажу вантажоодержувачем та акт виконаних робіт/наданих послуг в 2-х екземплярах, підписаний з боку перевізника.

Підставою для здійснення оплати послуг перевізника є оригінал рахунку-фактури, наданий останнім в одному екземплярі, оригінал товарно-транспортної накладної (ТТН, СМR) по відповідній заявці з відміткою вантажоодержувача про прийомку вантажу та оригінали інших документів, зазначених в заявці на перевезення, акт виконаних робіт у двох екземплярах, підписаний з боку перевізника та податкові накладні, оформлені у відповідності до діючого Податкового законодавства України. Вказані документи мають бути надані не пізніше 14 днів після виконання перевезення. Ненадання перевізником повного комплекту вищевказаних документів дає право експедиторові відмовити в здійсненні оплати до моменту надання необхідних документів. Експедитор оплачує замовлені послуги протягом 10 банківських днів з моменту отримання експедитором всього переліку документів, вказаних в заявці (пункт 3.4. договору).

Відповідно до пункту 7.1. даний договір діє з моменту його підписання до 31.12.2021, а в частині розпочатих і незакінчених зобов`язань до повного їх виконання. Якщо жодна зі сторін за тридцять календарних днів до закінчення строку дії договору не заявить про припинення його дії, дія договору автоматично продовжується на кожен наступний календарний рік.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін на виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом № ПР-000360/2021 від 07.06.2021 був чинним протягом спірного періоду.

12.05.2022 сторонами узгоджено заявку № 145 до спірного договору, якою визначено умови перевезення вантажу за маршрутом - м. Одеса - м. Миколаїв, а саме: вартість перевезення - 8 000,00 грн, форма оплати - 5-10 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою ПН.

16.05.2022 сторонами узгоджено заявку № 155 до спірного договору, якою визначено умови перевезення вантажу за маршрутом - м. Миколаїв - м. Синельникове, а саме: вартість перевезення - 26 000,00 грн, форма оплати - 5-10 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою ПН.

22.05.2022 сторонами узгоджено заявку № 167 до спірного договору, якою визначено умови перевезення вантажу за маршрутом - м. Вільногірськ - м. Синельникове, а саме: вартість перевезення - 13 000,00 грн, форма оплати - 5-10 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою ПН.

22.05.2022 сторонами узгоджено заявку № 170 до спірного договору, якою визначено умови перевезення вантажу за маршрутом - с. Дударків Бориспільський р-н - м. Дніпро, а саме: вартість перевезення - 13 000,00 грн, форма оплати - 5-10 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою ПН.

26.05.2022 сторонами узгоджено заявку № 176 до спірного договору, якою визначено умови перевезення вантажу за маршрутом - м. Вільногірськ - м. Синельникове, а саме: вартість перевезення - 21 000,00 грн, форма оплати - 5-10 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою ПН.

29.05.2022 сторонами узгоджено заявку № 186 до спірного договору, якою визначено умови перевезення вантажу за маршрутом - м. Одеса - м. Дніпро, а саме: вартість перевезення - 13 000,00 грн, форма оплати - 5-10 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою ПН.

30.05.2022 сторонами узгоджено заявку № 188 до спірного договору, якою визначено умови перевезення вантажу за маршрутом - м. Одеса - м. Дніпро, а саме: вартість перевезення - 19 000,00 грн, форма оплати - 5-10 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою ПН.

20.06.2022 сторонами узгоджено заявку № 243 до спірного договору, якою визначено умови перевезення вантажу за маршрутом - м. Львів - м. Синельникове, а саме: вартість перевезення - 34 000,00 грн, форма оплати - 5-10 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою ПН.

06.07.2022 сторонами узгоджено заявку № 288 до спірного договору, якою визначено умови перевезення вантажу за маршрутом - м. Вільногірськ - м. Синельникове, а саме: вартість перевезення - 13 000,00 грн, форма оплати - 5-10 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою ПН.

11.08.2022 сторонами узгоджено заявку № 370 до спірного договору, якою визначено умови перевезення вантажу за маршрутом - м. Одеса - м. Дніпро, а саме: вартість перевезення - 16 000,00 грн, форма оплати - 5-10 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою ПН.

16.08.2022 сторонами узгоджено заявку № 388 до спірного договору, якою визначено умови перевезення вантажу за маршрутом - м. Одеса - м. Дніпро, а саме: вартість перевезення - 16 000,00 грн, форма оплати - 5-10 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою ПН.

02.09.2022 сторонами узгоджено заявку № 430 до спірного договору, якою визначено умови перевезення вантажу за маршрутом - с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинський р-н- м. Синельникове, а саме: вартість перевезення - 26 000,00 грн, форма оплати - 5-10 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою ПН.

18.10.2022 сторонами узгоджено заявку № 531 до спірного договору, якою визначено умови перевезення вантажу за маршрутом - м. Одеса - м. Дніпро, а саме: вартість перевезення - 14 000,00 грн, форма оплати - 5-15 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою ПН.

31.10.2022 сторонами узгоджено заявку № 600 до спірного договору, якою визначено умови перевезення вантажу за маршрутом - с. Прибузьке - м. Дніпро, а саме: вартість перевезення - 12 000,00 грн, форма оплати - 5-15 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою ПН.

Факт надання послуг у період з травня по жовтень 2022 за спірним договором відповідно до зазначених вище заявок на перевезення вантажу підтверджується товарно-транспортними накладними з відмітками вантажоодержувачів про прийомку вантажу, актами здачі-приймання робіт (послуг) на загальну суму 244 000,00 грн, які підписано з боку перевізника, та відповідними податковими накладними, копії яких долучено до матеріалів справи.

Звертаючись з цим позовом до суду, позивач вказував на те, що відповідач за надані послуги з перевезення вантажів не розрахувався, у зв`язку з чим його підприємством було направлено відповідачу претензію № 07/02/01 від 14.02.2024 з вимогою сплатити заборгованість (докази направлення якої містяться в матеріалах справи), до якої було долучено, зокрема, оригінали актів здачі-приймання робіт (послуг) на загальну суму 244 000,00 грн та копії товарно-транспортних накладних.

Вказана претензія щодо виконання зобов`язань з підписання актів здачі-приймання робіт (послуг) та їх оплати залишилась відповідачем без належного реагування, що і стало причиною виникнення спору у даній справі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд встановив, що позивач виконав свої зобов`язання за спірним договором та організував перевезення вантажу автомобільним транспортом відповідно до узгоджених сторонами заявок на загальну суму 244 000,00 грн, що підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи доказами, натомість відповідачем на момент розгляду спору не надано доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків на вказану суму. У зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача зазначеної суми боргу.

Водночас місцевий господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача щодо стягнення сум інфляції грошових коштів за період з листопада 2022 по лютий 2024 та пені за період з 12.02.2022 по 29.02.2024, оскільки судом був встановлений факт направлення позивачем необхідних документів в адресу відповідача лише 15.02.2024.

Щодо вимоги позивача про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме, вважати прийнятими Товариством з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг" послуги, надані за договором № ПР-000360/2021 від 07.06.2021, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту власних порушених прав, за захистом яких він звернувся по суду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України унормовано, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиційну діяльність" встановлено, що транспортно-експедиторська діяльність підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Згідно з частиною 1 статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Відповідно до пункту 3.4. договору підставою для здійснення оплати послуг перевізника є оригінал рахунку-фактури, наданий останнім в одному екземплярі, оригінал товарно-транспортної накладної (ТТН, СМR) по відповідній заявці з відміткою вантажоодержувача про прийомку вантажу та оригінали інших документів, зазначених в заявці на перевезення, акт виконаних робіт у двох екземплярах, підписаний з боку перевізника та податкові накладні, оформлені у відповідності до діючого Податкового законодавства України. Експедитор оплачує замовлені послуги протягом 10 банківських днів з моменту отримання експедитором всього переліку документів, вказаних в заявці.

Узгодженими сторонами заявками до спірного договору встановлено форму оплати, а саме, 5-15 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою податковою накладною.

Місцевим господарським судом було встановлено, що перевізник виконав свої зобов`язання відповідно до спірного договору та організував перевезення вантажу автомобільним транспортом відповідно до узгоджених сторонами заявок на загальну суму 244 000,00 грн, що підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи доказами.

Так, матеріали справи містять претензію позивача № 07/02/01 від 14.02.2024 з вимогою сплатити заборгованість (докази направлення якої відповідачу містяться в матеріалах справи), до якої було долучено, зокрема, оригінали актів здачі-приймання робіт (послуг) на загальну суму 244 000,00 грн та копії товарно-транспортних накладних.

Відповідно до частин 1, 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки статтею 530 Цивільного кодексу України не передбачено, у який спосіб та в якій формі повинна бути заявлена вимога кредитора до боржника, звернення особи до суду з вимогою про виконання зобов`язання, є одним із способів пред`явлення вимоги в розумінні частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

У постанові Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року у справі № 3-127гс11 зроблено такий висновок: "оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі формі позову. Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту".

Схожі правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 201/13756/16-ц (провадження № 61 6896св19), від 18 вересня 2019 року у справі № 183/2925/17 (провадження № 61-12368св19), від 16 лютого 2022 року у справі № 520/19325/18 (провадження № 61-9353св21) та узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №922/2131/19, від 27.11.2019 у справі №924/277/19, від 20.02.2019 у справі № 912/2275/17, від 30.07.2019 у справі № 904/4899/18.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати отриманих послуг перевезення вантажу автомобільним транспортом, є таким, що настав.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків на суму 244 00,00 грн відповідач на момент розгляду спору не надав, з чим також погоджується судова колегія, водночас відхиляючи доводи апелянта про часткову сплату суми боргу, з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з ч. 4 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Частиною 8 ст. 80 ГПК України унормовано, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Окрім цього, відповідно до п. п. 6-7 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, з`ясовує, чи повідомлені сторони про всі обставини справи, які їм відомі; чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Статтею 194 ГПК України встановлено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Зі змісту вищенаведених норм убачається, що в межах позовного провадження докази у справі подаються виключно в межах підготовчого засідання у встановлені судом або ГПК України строки. При цьому, відповідач подає докази разом з поданням відзиву, а у разі неможливості їх подання повідомляє про це суд із зазначенням поважних причин такого неподання для надання судом додаткового строку для подання таких доказів. Неподання доказів у встановлені судом або законом строки та недоведення поважності причин такого неподання має наслідком неприйняття таких доказів до розгляду.

Суд може прийняти до розгляду докази, подані стороною на стадії розгляду справи по суті, коли встановить, що сторона не мала можливості подати їх у визначений законом або судом строк з причин, що не залежали від неї.

Як вбачається з матеріалів справи, жодні пояснення та докази відповідачем до суду першої інстанції не подавалися.

При цьому судова колегія зауважує, що відповідачем не наведено жодного обґрунтування неможливості подання доказів під час розгляду справи судом першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія не приймає до розгляду копії документів, долучених відповідачем до апеляційної скарги, як такі, що подані після закінчення процесуального строку, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України для їх подання.

Також відхиляє судова колегія доводи апелянта про те, що позивачем не додано до позовної заяви вказані у ній докази, а саме: заявку № 170 від 22.05.2022 року на суму 13 000 грн, акт № 1884 від 25.05.2022 року, а також відповідну товарно-транспортну накладну, оскільки вказані документи були додані позивачем до клопотання про усунення недоліків від 02.05.2024 та містяться в матеріалах справи.

Також, наявні в матеріалах справи податкові накладні складені за спірними заявками на здійснення перевезень та докази їх реєстрації, тому відсутність доказів надання цих податкових накладних відповідачу, на що звертає увагу апелянт, за наявності подання доказів надання інших первинних документів та реєстрації податкових накладних не може свідчити про відсутність господарської операції та, відповідно, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача сум боргу за надані послуги.

Щодо ж зазначення апелянтом про відсутність в матеріалах справи товарно-транспортної накладної до заявки № 145 від 12.05.2022 року, судова колегія зауважує, що на підтвердження надання послуг за цією заявкою позивачем додано до позовної заяви акт приймання-передачі від 13.05.2022 року та видаткову накладну № Рк-4394183 від 12.05.2022 року.

З огляду на викладене, судова колегія констатує, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 244 000,00 грн основного боргу.

Щодо вимог позивача про стягнення інфляції грошових коштів, яка за розрахунком останнього склала суму 78 697,53 грн за загальний період прострочення з листопада 2022 по лютий 2024 року, та пені відповідно до пункту 5.7. спірного договору за загальний період прострочення з 12.02.2022 по 29.02.2024 року в сумі 103 379,39 грн, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цих позовних вимог, з чим погоджується судова колегія з огляду на наступне.

Так, як встановлено судом першої інстанції під час розгляду цієї справи, відповідачем не виконано належним чином зобов`язання щодо здійснення розрахунків за надані послуги з перевезення вантажів.

В той же час, пунктом 3.4. спірного договору встановлено, що експедитор оплачує замовлені послуги протягом 10 банківських днів з моменту отримання експедитором всього переліку документів, вказаних в заявці. Узгодженими сторонами заявками до спірного договору встановлено форму оплати, а саме, 5-15 банківських днів за оригіналами повного пакету документів та зареєстрованою податковою накладною.

Слід зазначити про те, що позивачем до матеріалів справи долучено докази надіслання документів (оригіналів актів здачі-приймання робіт (послуг) на загальну суму 244 000,00 грн та копій товарно-транспортних накладних), передбачених умовами спірного договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом та узгодженими на його виконання заявками, разом з претензією № 07/02/01, лише 15.02.2024.

Доказів, які б свідчили про надіслання відповідачеві вказаних документів в іншу, аніж зазначену дату (15.02.2024), матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляції грошових коштів та пені за вказані у позовній заяві періоди.

Щодо вимоги позивача про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме, вважати прийнятими Товариством з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг" послуги, надані за договором № ПР-000360/2021 від 07.06.2021, місцевий господарський суд дійшов висновку про невірність обраного позивачем способу захисту, з чим також погоджується судова колегія.

Так, відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтями 3, 15, 16 Цивільного кодексу України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Положеннями статті 20 Господарського кодексу України та статті 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, дійшовши висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу.

Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.06.2018 у справі №338/180/17 та від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц.

Водночас, вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 910/3232/22, постанові Верховного Суду від 04.09.2020 у справі № 910/10764/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16.

Як слушно зауважено судом першої інстанції, позовна вимога, відповідно до якої позивач просить вважати прийнятими Товариством з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг" послуги, надані за договором № ПР-000360/2021 від 07.06.2021, є вимогою про встановлення факту, який має юридичне значення, отже, обраний Товариством з обмеженою відповідальністю м`ясокомбінат "Ювілейний" спосіб захисту не відповідає належним та ефективним способам захисту.

Невідповідність обраного позивачем способу захисту права способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є самостійною підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

За таких обставин, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту власних порушених прав, за захистом яких він звернувся по суду.

З урахуванням усього вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2024 р. у цій справі відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 392,00 грн слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2024 р. у справі № 904/1764/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2024 р. у справі № 904/1764/24 залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Елкаро Холдінг".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 13.05.2025 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя В.Ф. Мороз