ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.05.2025 Справа №905/311/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м.Дніпро, Дніпропетровська область,

до відповідача Комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи», м. Маріуполь, Донецька область,

про стягнення заборгованості у сумі 21541,20грн, 3% річних у сумі 219,17грн, інфляційних втрат у сумі 983,68грн, всього 22744,05грн,

без виклику учасників

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м. Дніпро, Дніпропетровська область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи», м. Маріуполь, Донецька область, про стягнення заборгованості у сумі 21541,20грн, 3% річних у сумі 219,17грн, інфляційних втрат у сумі 983,68грн, всього 22744,05грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором №86 про постачання (закупівлю) електричної енергії від 18.01.2024 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за отриману електроенергію за вересень 2024.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 31.03.2025, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку ч.5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі №905/311/25 суд здійснив шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України в порядку ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Електронний кабінет в системі «Електронний суд» відповідач не зареєстрував.

Суд здійснив спрямування ухвали від 31.03.2025 відповідачу за адресами, вказаними вп.2.2 договору №86 про постачання (закупівлю) електричної енергії від 18.01.2024 (місця поставки електроенергії). Ухвалу суду, спрямовану за адресою: Донецька область, м.Слов`янськ, вул. Ярослава Мудрого, 22, відповідач отримав.

Суд також здійснив направлення ухвали від 31.03.2025 на електронні адреси відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно з даними ЄДРПОУ) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (вказана в повідомленні про намір укладання договору). Ухвала доставлена до електронних скриньок відповідача 01.04.2025 та 01.05.2025, про що свідчать довідки про доставку електронного листа.

Крім іншого відповідач мав можливість ознайомитись з процесуальними документами у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), який є відкритим для доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Отже відповідач був повідомленим про судове провадження у справі, однак правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті.

Враховуючи ненадання відповідачем відзиву у встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк, суд згідно з положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (постачальник) та Комунальним закладом охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» (споживач) укладено договір про постачання (закупівлю) електричної енергії №86 від 18.01.2024 шляхом приєднання споживача до умов договору №86 на підставі поданого та підписаного повідомлення про намір укладання договору (додаток №1 до договору) на умовах комерційної пропозиції постачальника «Особлива Ф» з РК, яка є додатком до договору №83 від 18.01.2024.

За умовами повідомлення (додаток №1 до договору) початок постачання заплановано з 18.01.2024.

Згідно з п.1.1 договору постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Відповідно до п.1.3 договору очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 01.01.2024 по 31.12.2024 становить 36000 кВт*год та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи. Обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Розділом 2 договору визначені умови постачання. Строк (термін) поставки товару: цілодобово з 01.01.2024 по 31.12.2024 включно (п.2.1). Місце поставки (передачі) товару: Дружківський ЦОК: вул. Машинобудівників, буд.56, м. Дружківка, Донецька область; Слов`янський ЦОК: вул. Ярослава Мудрого, буд.22, м. Слов`янськ, Донецька область (п.2.2).

За змістом п.4.1 договору вартість електричної енергії за договором визначається з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 1.3 договору, та становить: 209919,24грн, крім того ПДВ 41983,85грн, всього з ПДВ - 251903,09грн.

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії (актах прийняття-передавання товарної продукції чи актах прийому- передачі проданих товарів та/або наданих послуг) за цим договором (п.4.2 договору).

Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п.4.4 договору).

Згідно з п.4.4 договору оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника. Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату через банківську платіжну систему та в інший, не заборонений чинним законодавством. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов договору.

Відповідно до п.4.5 договору оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання споживачем рахунку та акту приймання-передачі електричної енергії, або в строк, визначений у комерційній пропозиції, прийнятій споживачем.

Якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у передбачені договором строки або не допустив представників постачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу, за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у порядку, визначеному ПРРЕЕ та/або ініціювати в односторонньому порядку дострокове припинення дії договору (п.4.6 договору).

Згідно з п.4.7 договору споживач здійснює плату за послугу з розподілу електричної енергії у відповідності до умов комерційної пропозиції.

Звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії на повну дату чи протягом відповідного періоду проводиться за вимогою однієї із сторін, але не рідше одного разу на рік, шляхом складання двостороннього акту звіряння взаєморозрахунків. Один примірник цього акту споживач зобов`язаний повернути постачальнику підписаним у термін протягом 10 (десяти) днів з дня його отримання (п. 4.8 договору).

Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору (пп.1 п.5.2 договору).

За умовами п.6.1. договору постачальник має право отримувати від споживача оплату за поставлену електричну енергію.

Відповідно до п.4.2 комерційної пропозиції «Особлива Ф» з РК, яка є додатком №2 до договору постачання (закупівлю) електричної енергії №86 від 18.01.2024, оплата за спожиту електричну енергію має бути здійснена споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду.

Споживач може надавати звіти про покази засобу обліку за розрахунковий період через сервіс «Особистий кабінет» за формою, яка оприлюднена на офіційному веб-сайті постачальника або формою, узгодженою з оператором системи, у останній день розрахункового періоду. У разі, якщо фактичні покази засобів обліку неможливо зафіксувати в останній день розрахункового періоду (вихідний, святковий тощо) та у інших випадках, покази засобів обліку на останній день розрахункового періоду визначаються у відповідності до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, зокрема, за середньодобовим споживанням (п.4.3 комерційної пропозиції «Особлива Ф» з РК).

За умовами п.5.1 комерційної пропозиції «Особлива Ф» з РК споживач самостійно формує розрахункові документи (рахунок, акт приймання-передання) в сервісі «Особовий кабінет» не пізніше 5 днів після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках, виставлення рахунків за спожиту електроенергію здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, за умови отримання даних про обсяги споживання споживача/оператора системи/адміністратора комерційного обліку. Виставлення рахунку здійснюється шляхом його формування в програмному комплексі Постачальника з можливістю перегляду в сервісі «Особистий кабінет». У разі неотримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію у встановлені цією комерційною пропозицією строки за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем.

У п.5.2 комерційної пропозиції «Особлива Ф» з РК зазначено, що у випадку неотримання споживачем акта прийняття-передавання або неповернення постачальнику отриманого та підписаного з боку споживача акта прийняття-передавання протягом десяти днів з дня його формування, він вважається підписаним та узгодженим сторонами, якщо у той же строк споживачем не буде надано обґрунтованих заперечень.

У відповідності до пункту 13.4 комерційної пропозиції «Особлива Ф» з РК умови користування сервісом «Особистий кабінет» публікуються на офіційному веб-сайті постачальника.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2024, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.12.1 договору).

Згідно з п.10.1 комерційної пропозиції договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.12.2024, якщо інший термін не визначений умовами закупівлі. Договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань.

Договір про постачання (закупівлю) електричної енергії №86 від 18.01.2024, комерційна пропозиція «Особлива Ф» з РК, яка є додатком №2 до договору постачання (закупівлю) електричної енергії №86 від 18.01.2024, підписані з боку всіх сторін.

15.08.2024 позивач звернувся до відповідача з повідомленням №2/1408 про припинення договору №86 від 18.01.2024 з посиланням на те, що кількість електричної енергії станом на 10.09.2024 буде спожита на суму договору; зазначив про закінчення строку дії договору про постачання електричної енергії постачальником з 10.09.2024. Спір між сторонами з приводу припинення дії договору відсутній. Протилежне з метеріалів справи суд не встановив.

Поряд з цим за наслідком поставки електроенергії відповідачу за договором №86 від 18.01.2024 у вересні 2024 у кількості 2217кВт*год на загальну суму 21541,20грн у тому числі ПДВ 3590,20грн позивачем складено та підписано зі свого боку акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за вересень 2024 від 30.09.2024 на суму 21541,20грн з ПДВ.

Обсяг поставки електроенергії відповідачу у кількості 2217кВт*год за період вересень 2024 позивач підтверджує Інформацією щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживача, яка надана оператором системи розподілу (виконує функції адміністратора комерційного обліку), АТ «ДТЕК Донецькі електромережі».

Позивач виставив відповідачу рахунок №86 за вересень 2024 від 02.10.2024 на суму 21541,20грн з ПДВ. 04.10.2024 акт та рахунок направлені на вказану в повідомленні про намір укласти договір електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відомостей щодо підписання акту з боку відповідача або його обґрунтованої відмови від підписання матеріали справи не містять. Оплати за поставлену електричну енергію відповідач не здійснив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно з ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Частиною другою цієї статті встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, cплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ст. 11 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальником є суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу; оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Частиною 2 ст.56 Закон України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч.ч. 6,7 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Електропостачальник зобов`язаний сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену на ринку електричної енергії, та послуги, що надаються на ринку електричної енергії (п.7 ч.2 ст.57 Закон України «Про ринок електричної енергії»).

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 гл.4 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюється у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Послуги з розподілу та електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

У виконання умов договору №86 від 18.01.2024 з поставки у період вересень 2024 відповідачу електроенергії позивачем складено та підписано акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за вересень 2024 від 30.09.2024 (обсяг 2217кВт*год) на суму 21541,20грн з ПДВ. Акт складений та підписаний з боку позивача.

Позивач також виставив відповідачу рахунок №86 за вересень 2024 від 02.10.2024 на суму 21541,20грн з ПДВ, з кінцевою датою сплати 09.10.2024.

З наданих позивачем до матеріалів справи роздруківок електронного листування вбачається, що вказаний акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) та рахунок 04.10.2024 за вересень 2024 були направлені відповідачу на наведену в повідомленні про намір укладання договору, яке є додатком №1 до договору №86, електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1.

Матеріали справи не містять доказів у спростування факту споживання відповідачем електроенергії за спірний період у визначених позивачем обсягах, як і не містять відомостей щодо оскарження відповідачем вказаних у рахунках постачальника обсягів спожитої електроенергії чи доказів звернення щодо отримання роз`яснень стосовно виставлених рахунків та обсягів споживання електроенергії.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у ст.129 Конституції України та ст.ст. 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про доведеність обставин відправлення направлення акту та рахунку відповідачу та отримання їх відповідачем.

Відсутність мотивованої відмови відповідача від підписання акту за договором зумовлює висновок суду про їх прийняття, отже передання позивачем електроенергії відповідачу за договором №86 від 18.01.2024 надає позивачу законне очікування, що вартість поставленої електроенергії за цим договором буде оплачена, виходячи з погодженої сторонами вартості.

Між тим обставини справи свідчать, що відповідач не здійснив розрахунку за поставлену позивачем за період вересень 2022 електричну енергію у загальній сумі 21541,20грн у визначений розділу 5 комерційної пропозиції (додаток 2 до договору) строк до 07.10.2024 включно, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за договором №86 від 18.01.2024 у розмірі 21541,20грн.

При цьому обов`язок зі сплати вартості використаної (купованої) електричної енергії умовами договору покладено саме на споживача.

Невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з оплати вартості поставленої електроенергії є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, з огляду на що відповідач згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

Враховуючи відсутність доказів сплати заборгованості у розмірі 21541,20грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором постачання (закупівлю) електричної енергії №86 від 18.01.2024 у розмірі 21541,20грн, отже позов, в цій частині підлягає задоволенню.

Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат у сумі 983,68грн за період з 01.11.2024 по 31.01.2025 та 3% річних у сумі 219,17грн за період з 14.10.2024 по 14.02.2025, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем період прострочення відповідає фактичним обставинам справи, арифметично розрахунки є правильними, отже, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у сумі 219,17грн та інфляційних втрат у сумі 983,68грн є правомірними та доведеними матеріалами справи, отже підлягають задоволенню.

З огляду на задоволення позовних вимог витрати позивача зі сплати судового збору за приписами ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Інших судових витрат сторонами до розподілу не заявлено.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 210, 233, 236-237, 239-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» (87504, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Нікопольский, б.60, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Січових стрільців, б. 4Д, ) заборгованість у сумі 21541,20грн, 3% річних у сумі 219,17грн, інфляційні втрати у сумі 983,68гр та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення суд склав та підписав 22.05.2025.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суд підписав без його проголошення.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було підписано лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.І. Аксьонова