ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2025 р. Справа№ 910/11963/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Бітюкова І.В.;

від відповідача: Варицький Є.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 (повний текст складено 20.11.2024)

у справі №910/11963/24 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Круазет"

до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"

про стягнення 2 196 715,96 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Круазет" (далі - ТОВ "Круазет") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (далі - ПрАТ "ХК "Київміськбуд") про стягнення заборгованості у розмірі 2 196 715,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором від 14.09.2017 №202/Ф, в частині відшкодування вартості витрат позивача на оплату користування земельною ділянкою, які було понесено у період з 01.11.2023 до 31.07.2024.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/11963/24 позов задоволено.

Присуджено до стягнення з ПрАТ "ХК "Київміськбуд" на користь ТОВ "Круазет" заборгованість в сумі 2 196 715,96 грн та судовий збір в розмірі 32 950,75 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ТОВ "Круазет" є платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом №335 з реєстру платників податку на додану вартість, та за період з листопада 2023 року по липень 2024 року здійснило оплату вартості оренди землі у загальному розмірі 1 830 596,63 грн, відповідно до пункту 3.3.6 договору від 14.09.2017 №202/Ф у ПрАТ "ХК "Київміськбуд" виник обов`язок відшкодувати позивачу витрати на плату за користування земельними ділянками, на яких здійснюється будівництво об`єкту за цим договором, тобто, у розмірі 1 830 596,63 грн + 20% податку на додану вартість, що дорівнює 2 196 715,96 грн, строк виконання якого настав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ПрАТ "ХК "Київміськбуд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/11963/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові повністю.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, ПрАТ "ХК "Київміськбуд" вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням процесуальних та матеріальних норм права, з неповним дослідженням обставин справи, що призвело до необґрунтованого та невірного висновку суду.

Так, скаржник посилається на те, що подані позивачем документи не підтверджують розміру заборгованості, заявленого останнім.

Також, апелянт зазначає, що невиконання чи/або прострочення зобов`язань ПрАТ "ХК "Київміськбуд" сталося чи могло статися з незалежних обставин, які визнані форс-мажорними обставинами (обставиною непереборної сили). Крім того, відповідач звертає увагу на те, що наказом ПрАТ "ХК "Київміськбуд" "Про оголошення простою у зв`язку із введенням воєнного стану" від 25.02.2022, в компанії з 01.03.2022 оголошено початок простою, працівники компанії були фактично відсутні на робочих місцях, господарська діяльність в силу об`єктивних обставин була зупинена.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2024 справу №910/11963/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Тищенко А.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11963/24; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ПрАТ "ХК "Київміськбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/11963/24.

26.12.2024 матеріали справи №910/11963/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.12.2024 у задоволенні клопотання ПрАТ "ХК "Київміськбуд" про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу ПрАТ "ХК "Київміськбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/11963/24 залишено без руху на підставі статті 174, частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Надано скаржнику десять днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, скаржником 09.01.2025 усунуто недоліки апеляційної скарги та надано суду докази сплати судового збору у розмірі 39 540,89 грн.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці з 06.01.2025 по 10.01.2025 включно, з 13.01.2025 по 17.01.2025 включно, з 20.01.2025 по 24.01.2025 включно, участю головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. у семінарі Національної школи суддів України 27.01.2025, процесуальні дії по справі не здійснювались.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "ХК "Київміськбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/11963/24, розгляд справи призначено на 06.03.2025 об 11 год 00 хв, запропоновано сторонам вчинити певні процесуальні дії в установлений судом строк.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 задоволено заяву представника ТОВ "Круазет" Бітюкової І.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, постановлено проводити судове засідання, що призначене на 06.03.2025 об 11 год 00 хв, в режимі відеоконференції, визначено особу, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду: представник ТОВ "Круазет" Бітюкова Ірина Вікторівна (логін - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), попереджено сторін, що відповідно до вимог частини 5 статті 197 ГПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2025 розгляд апеляційної скарги ПрАТ "ХК "Київміськбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/11963/24 відкладено на 27.03.2025 о 10 год 40 хв.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2025 справу №910/11963/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів Коробенка Г.П., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 апеляційну скаргу ПрАТ "ХК "Київміськбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/11963/24 прийнято до провадження визначеним вище складом колегії суддів та призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.05.2025 о 14 год 40 хв.

Позиція інших учасників справи.

07.02.2025, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти доводів апеляційної скарги та вважає, що вона є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/11963/24 законним, обґрунтованим і таким, що не підлягає скасуванню.

Так, позивач стверджує, що ним не долучався до матеріалів справи акт звірки взаєморозрахунків та він не обґрунтовував заборгованість відповідача актом звірки взаєморозрахунків, що свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги відповідача та безпідставність посилання ним на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.12.2021 у справі №904/5236/20.

Позивач зазначає, що ним надано належні докази, які підтверджують прийняття відповідачем послуг без жодних претензій, що свідчить про необґрунтованість заперечень відповідача.

Також позивач звертає увагу на те, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Крім того, на переконання позивача, є безпідставними посилання відповідача на наказ "Про оголошення простою у зв`язку із введенням воєнного стану" від 25.02.2022, оскільки вказаний наказ не може бути підставою для невиконання своїх зобов`язань відповідачем перед позивачем в серпні 2024 року (момент отримання і підписання відповідачем актів наданих послуг та настання обов`язку у останнього по компенсації орендної плати).

Явка представників сторін.

У судове засідання 01.05.2025 з`явились представники сторін.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення суду першої інстанції у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Присутній у судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив, просив відмовити у її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, 14.09.2017 між ТОВ "Круазет" (сторона-1) та ПрАТ "ХК "Київміськбуд" (сторона-2) укладено договір №202/Ф, предметом якого згідно з пунктом 1.1 є зобов`язання та права сторін по проектуванню та будівництву об`єкта на земельній ділянці з метою отримання кожною з сторін своєї частини в збудованому об`єкті в порядку та на умовах, визначених в договорі.

Преамбулою Договору визначено, що земельна ділянка - це частина земельної території орієнтовною площею 4,025 га, яка розташована за адресою м. Київ, вул. Причальна, 11 (кадастровий номер :90:145:0002 площею 3,0772 га, кадастровий номер :90:145:0025 площею 0,9532 га).

За умовами пункту 3.1 договору №202/Ф сторона-1 забезпечує виконання функцій замовника будівництва об`єкта в частині, що передбачена даним договором, а саме: 3.1.1 - здійснює функції землекористувача земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 4.2.1 договору №202/Ф встановлено, що до витрат сторони-2 по реалізації договору належать витрати по сплаті орендної плати за земельний участок.

Пунктом 3.3.6 договору №202/Ф передбачено, що сторона-2 виплачує стороні-1 грошові кошти, в якості компенсації витрат по реалізації даного договору (в тому числі орендну плату за земельний участок, комунальні послуги та інших, які можуть знадобитись при будівництві об`єкту).

Відповідно до пункту 4.2.4 договору №202/Ф сторона-2 компенсує стороні-1 витрати, які понесені стороною-1, відповідно до законодавства по платі за користування земельною ділянкою, шляхом перерахування коштів стороні-1 протягом 10 (десяти) робочих днів з дня надання стороною-1 документального підтвердження понесених витрат.

У пункті 7.3 договору №202/Ф сторони узгодили, що при реалізації цього договору право на земельну ділянку залишається у сторони-1, земельна ділянка не є вкладом сторони-1 в діяльність по реалізації договору і заключення даного договору не припиняє право сторони-1 на земельну ділянку.

Договір набуває чинності з моменту його підписання, скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 12.1 договору №202/Ф).

Згідно з пунктом 2.1 договору №202/Ф в строк до 01.06.2018 сторона-1 ініціює в передбаченому законодавством порядку оформлення прав на земельну ділянку з цільовим призначенням, яке дозволяє будівництво об`єкта.

23.04.2018 між ТОВ "Круазет" (орендар) та Київською міською радою (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом міського нотаріального округу Демяненко Т.М., 23.04.2018 за реєстровим №460, та договір оренди земельної ділянки від 23.04.2018 який посвідчено приватним нотаріусом міського нотаріального округу Демяненко Т.М., 23.04.2018 за реєстровим №463.

Відповідно до пункту 2.1 договору оренди, який посвідчено приватним нотаріусом міського нотаріального округу Демяненко Т.М., 23.04.2018 за реєстровим №460, об`єктом оренди відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру, рішення Київської міської ради від 28.11.2017 за №643/3650 та цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками:

- кадастровий номер - :90:145:0002;

- місце розташування - вул. Причальна, 11 у Дарницькому районі м. Києва;

- цільове призначення - 02,07 для іншої житлової забудови;

- вид використання - для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-громадського комплексу у складі багатоповерхових житлових будинків, дошкільного навчального закладу, торгово-розважального та офісного центрів;

- розмір (площа) - 3,0722 (три цілих сімсот двадцять дві десятитисячних) га.

Пунктом 2.2 договору оренди, який посвідчено приватним нотаріусом міського нотаріального округу Демяненко Т.М., 23.04.2018 за реєстровим №460, передбачено, що відповідно до витягу з технічної документації Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 15.03.2018 нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 47 212 796,03 грн.

Згідно з пунктом 4.9 договору оренди, який посвідчено приватним нотаріусом міського нотаріального округу Демяненко Т.М., 23.04.2018 за реєстровим №460, орендна плата сплачується орендарем рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом тридцяти календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця на рахунок 0003, код 18010600 ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019. Одержувач: УДКСУ в Дарницькому p-ні м. Києва, . Питання сплати податку на додану вартість та інших податкових платежів, що пов`язані з виконанням договору, вирішуються орендарем в установленому законодавством України порядку.

Згідно з витягом від 23.04.2018 №121588504 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права орендарем земельної ділянки за адресою: вул. Причальна, 11 у м. Києві, кадастровий номер :90:145:0002, є ТОВ "Круазет".

Згідно з пунктом 2.1 договору оренди, який посвідчено приватним нотаріусом міського нотаріального округу Демяненко Т.М., 23.04.2018 за реєстровим №463, об`єктом оренди відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру, рішення Київської міської ради від 28.11.2017 за №643/3650 та цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками:

- кадастровий номер - :90:145:0025;

- місце розташування - вул. Причальна, 11 у Дарницькому районі м. Києва;

- цільове призначення - 02.07 для іншої житлової забудови;

- вид використання - для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-громадського комплексу у складі багатоповерхових житлових будинків, дошкільного навчального закладу, торгово-розважального та офісного центрів;

- розмір (площа) - 0, 9532 (нуль цілих дев`ять тисяч п`ятсот тридцять дві десятитисячних) га.

Відповідно до пункту 2.2 договору оренди, який посвідчено приватним нотаріусом міського нотаріального округу Демяненко Т.М., 23.04.2018 за реєстровим №463, відповідно до витягу із технічної документації Головного управління Держгеокадастру ум. Києві від 15.03.2018 нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 14 648 537,59 грн.

За умовами пункту 4.9 договору оренди, який посвідчено приватним нотаріусом міського нотаріального округу Демяненко Т.М., 23.04.2018 за реєстровим №463, орендна плата сплачується орендарем рівними частками за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом тридцяти календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця на рахунок 0003, код 18010600 у ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019. Одержувач: УДКСУ в Дарницькому p-ні м. Києва, . Питання сплати податку на додану вартість та інших податкових платежів, що пов`язані з виконанням договору, вирішуються орендарем в установленому законодавством України порядку.

Згідно з витягом від 23.04.2018 №121592417 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права орендарем земельної ділянки за адресою: вул. Причальна, 11, у м. Києві, кадастровий номер :90:145:0025, є ТОВ "Круазет".

На виконання умов договорів оренди ТОВ "Круазет" сплачено у листопаді 2023 року - липні 2024 року плату за земельні ділянки на загальну суму 1 830 596,63 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.07.2024 ТОВ "Круазет" та ПрАТ "ХК "Київміськбуд" складено та підписано акт від 31.07.2024 №2 на суму 469 534,25 грн на компенсацію витрат згідно з пунктами 3.3.6, 4.2.4 договору від 14.09.2017 №202/Ф - оренда земельної ділянки за період листопад-грудень 2023 року, та акт від 31.07.2024 №3 на суму 1 727 181,71 грн на компенсацію витрат згідно з пунктами 3.3.6, 4.2.4 договору від 14.09.2017 №202/Ф - оренда земельної ділянки за період січень-липень 2024 року.

16.08.2024 позивачем направлено на адресу відповідача лист-вимогу про сплату в строк до 28.08.2024 заборгованості з компенсації сплаченої плати за землю за період з листопада 2023 року по липень 2024 року на загальну суму 2 196 715,96 грн. До вказаної вимоги долучено акти наданих послуг від 31.07.2024 №2 та №3, а також платіжні інструкції, відповідно до яких позивачем сплачувалась орендна плата за земельні ділянки у спірний період. На підтвердження направлення на адресу відповідача вказаної вимог позивачем долучено до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист, фіскальний чек та поштову накладну №648.

Проте, як вказує позивач, відповідачем свої обов`язки за договором від 14.09.2017 №202/Ф в частині компенсації витрат на сплату орендних платежів за земельні ділянки за кадастровими номерами :90:145:0002 та :90:145:0025, що були сплачені у за період з листопада 2023 року по липень 2024 року, виконано не було, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що витрати позивача на сплату земельного податку підлягають відшкодуванню відповідачем у разі підтвердження дійсного їх понесення, що, на думку останнього, заявником не доведено. Невиконання чи/бо прострочення зобов`язань ПрАТ "ХК "Київміськбуд" сталось чи могло статись з незалежних обставин, які визнані форс-мажорними обставинами.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 615 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

У статті 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним з проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як зазначалось вище, пунктом 3.3.6 договору від 14.09.2017 №202/Ф встановлено, що сторона-2 виплачує стороні-1 грошові кошти, в якості компенсації витрат по реалізації даного договору (в тому числі орендну плату за земельний участок, комунальні послуги та інших, які можуть знадобитись при будівництві об`єкту).

Відповідно до пункту 4.2.4 договору від 14.09.2017 №202/Ф сторона-2 компенсує стороні-1 витрати, які понесені стороною-1, відповідно до законодавства по платі за користування земельною ділянкою, шляхом перерахування коштів стороні-1 протягом 10 (десяти) робочих днів з дня надання стороною-1 документального підтвердження понесених витрат.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, на виконання умов договорів оренди ТОВ "Круазет" сплачено у листопаді 2023 року - липні 2024 року плату за земельні ділянки на загальну суму 1 830 596,63 грн.

31.07.2024 ТОВ "Круазет" та ПрАТ "ХК "Київміськбуд" складено та підписано акт від 31.07.2024 №2 на суму 469 534,25 грн на компенсацію витрат згідно з пунктами 3.3.6, 4.2.4 договору від 14.09.2017 №202/Ф - оренда земельної ділянки за період листопад-грудень 2023 року, та акт від 31.07.2024 №3 на суму 1 727 181,71 грн на компенсацію витрат згідно з пунктами 3.3.6, 4.2.4 договору від 14.09.2017 №202/Ф - оренда земельної ділянки за період січень-липень 2024 року.

16.08.2024 позивачем направлено на адресу відповідача лист-вимогу про сплату в строк до 28.08.2024 заборгованості з компенсації сплаченої плати за землю за період з листопада 2023 року по липень 2024 року на загальну суму 2 196 715,96 грн. До вказаної вимоги додано акти наданих послуг від 31.07.2024 №2 та №3, а також платіжні інструкції, відповідно до яких позивачем сплачувалась орендна плата за земельні ділянки у спірний період.

Таким чином, виходячи з умов укладеного між сторонами правочину, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, що строк компенсації відповідачем витрат позивача на сплату оренди за земельні ділянки за період з листопада 2023 року по липень 2024 року на загальну суму 2 196 715,96 грн, настав.

При цьому, обставини понесення позивачем відповідних витрат підтверджуються наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями, листом від 15.10.2018 №16/26-15-04-02-08 Головного управління ДПС у місті Києві та податковими деклараціями з плати за землю.

Частиною 1 статті 74 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

У той же час, жодних доказів, які б спростовували обставини, на які з відповідним доказовим обґрунтування посилається позивач, відповідачем не надано.

При цьому, стосовно включення позивачем до суми відшкодування витрат на сплату оренди за земельну ділянку суми податку на додану вартість місцевим господарським судом враховано таке.

Основним законодавчим актом, що регулює земельні відносини в Україні є Земельний кодекс України. Питання плати за користування землею врегульовано Податковим кодексом України.

Статтею 14 Податкового кодексу визначено, що земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Таким чином, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" в залежності від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Згідно з підпунктом 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі (пункт 286.2 статті 286 Податкового кодексу України).

Враховуючи те, що ТОВ "Круазет" є орендарем земельних ділянок за адресою: вул. Причальна, 11 у м. Києві, кадастрові номери :90:145:0002 та :90:145:0025, останнє, відповідно до вимог Податкового кодексу України є платником плати за вказані земельні ділянки.

Підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах, зокрема, 20 відсотків (пункт 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 і 14 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті "а" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною (пункт 194.1 статті 194 Податкового кодексу України).

Таким чином, враховуючи, що ТОВ "Круазет" є платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом №335 з реєстру платників податку на додану вартість, та за період з листопада 2023 року по липень 2024 року здійснило оплату вартості оренди землі у загальному розмірі 1 830 596,63 грн, відповідно до пункту 3.3.6 договору від 14.09.2017 №202/Ф у ПрАТ "ХК "Київміськбуд" виник обов`язок відшкодувати позивачу витрати на плату за користування земельними ділянками, на якій здійснюється будівництво об`єкту за цим договором, тобто, у розмірі 1 830 596,63 грн + 20% податку на додану вартість, що дорівнює 2 196 715,96 грн, строк виконання якого настав.

Щодо посилань відповідача на обставини форс-мажору, судова колегія зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Норма частини 2 статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Разом із тим, відповідачем не надано суду сертифікату ТПП, а також будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували існування форс-мажорних обставин саме у спірних правовідносинах.

ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

У постанові від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 Верховний Суд виклав наступні висновки:

- лист ТПП України від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- форс-мажор, або ж обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання;

- наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

У постанові від 07.06.2023 у справі №906/540/22 Верховний Суд зазначив, що:

- ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили);

- вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні;

- лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Таким чином, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що посилання відповідача на те, що невиконання чи/бо прострочення зобов`язань ПрАТ "ХК "Київміськбуд" сталось чи могло статись з незалежних обставин, які визнані форс-мажорними обставинами, обґрунтованості позову ніяким чином не спростовує.

При цьому, місцевий господарський суд слушно зауважив, що виникнення обставин форс-мажору може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення господарського зобов`язання, проте, ніяким чином не підставою для звільнення від його виконання.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ТОВ "Круазет" до ПрАТ "ХК "Київміськбуд" стягнення 2 196 715,96 грн.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що наказ ПрАТ "ХК "Київміськбуд" "Про оголошення простою у зв`язку з введенням воєнного стану" від 25.02.2022 не може вважатися доказами форс-мажорних обставин, оскільки це рішення ухвалив сам скаржник, воно не залежало від зовнішніх обставин, які були б невідомими на момент укладення договору.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №910/15264/21.

Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на викладене зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про задоволення позовних вимог ТОВ "Круазет".

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з частиною 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів, відповідно до норм чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати.

Згідно зі статтею 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/11963/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/11963/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/11963/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

У зв`язку з відпусткою судді Тищенко А.І. з 05.05.2025 по 18.05.2025 повний текст постанови складено 19.05.2025.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

А.І. Тищенко