ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Справа № 918/1217/21(918/1157/24)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. , суддя Миханюк М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду Рівненської області, постановлену 11.02.25р. суддею Торчинюком В.Г. у м.Рівному, повний текст складено 17.02.25р. у справі № 918/1217/21(918/1157/24)

за позовом Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК"

про стягнення заборгованості в сумі 32 400 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/1217/21(918/1157/24).

1.2 Рішенням Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/1217/21(918/1157/24) відмовлено в задоволені позову Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК" про стягнення заборгованості в сумі 32 400 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2.1. Рішенням адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №72/55-р/к від 21.06.2024 року у справі №72/50-21, серед іншого, накладено штраф на ТОВ "Еко Док" у розмірі 32 400,00 грн. Вказане рішення в установленому порядку до суду не оскаржувалось. Строк для сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції закінчився 23.09.2024, штраф у розмірі 32 400,00 грн. сплачено не було.

2.2. У зв`язку з несплатою штрафу у встановлений термін, Південно-західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у грудні 2024 року звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК" про стягнення не сплаченої у добровільному порядку пені у розмірі 32 400,00 грн. (нарахована в розмірі 1,5 % від суми штрафу за кожний день прострочення сплати штрафу, що становить 85 днів, станом на 17.12.2024).

2.3. Предметом розгляду у даній справі є заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені в загальному розмірі 32 400,00 грн, застосовані позивачем відповідно до Закону України "Про захист економічної конкуренції" 21.06.2024, зокрема після дати визнання боржника (відповідача) банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури (21.02.2023).

2.4. Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК" визнано банкрутом згідно постанови Господарського суду Рівненської області від 21.02.2023 у справі № 918/1217/21, та на даний час триває ліквідаційна процедура.

2.5. Виходячи із доводів позивача, судом першої інстанції враховано правові висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 25.10.2022 у справі № 904/11261/15, а також від 27.06.2023 у справі № 922/5238/21 (922/1937/22). Згідно ч. 1 ст. 59 КУзПБ, з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: зокрема, припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. Лексико-семантичний аналіз частини 1 статті 59 КУзПБ дає підстави для висновку про те, що законодавцем не передбачено виключень щодо припинення нарахування окремих видів економічної відповідальності, оскільки нарахування штрафу, пені та інших економічних санкцій припиняються за всіма видами заборгованості банкрута в силу прямої вимоги закону. Виключення щодо зазначених нарахувань прямо не передбачені не лише положеннями КУзПБ, але і Законом України "Про захист економічної конкуренції".

2.6. Загальне визначення штрафних санкцій містить частина 1 статті 230 ГК України, відповідно до якої штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

2.7. Загальні положення щодо функції Антимонопольного комітету України накладення штрафів на суб`єктів господарювання - юридичних осіб за порушення антимонопольно-конкурентного законодавства також визначені у Главі 28 "Відповідальність суб`єктів господарювання за порушення антимонопольно-конкурентного законодавства", яка входить у Розділ V "Відповідальність за правопорушення у сфері господарювання".

2.8. Положеннями частини першої статті 257 ГК України визначено, що справи про порушення антимонопольно-конкурентного законодавства розглядаються Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями у порядку, встановленому законом.

2.9. Разом з тим, хоча штраф та пеня, які передбачені зазначеним Законом, за своєю суттю є окремим (самостійним) видом штрафних (економічних) санкцій, однак, водночас, є різновидом відповідальності за правопорушення у сфері господарювання, оскільки включені законодавцем до однієї сфери правового регулювання.

2.10. З огляду на наявність прямої заборони, передбаченої частиною 1 статті 59 КУзПБ, щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута у даному випадку відсутні підстав для стягнення з відповідача 32 400,00 грн - пені, оскільки такі нарахування є різновидом економічних санкцій (видом юридичної відповідальності), нарахування яких у процедурі ліквідації боржника прямо заборонене законом. Відповідно даний позов про стягнення пені до задоволення не підлягає.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Південно-західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, 06.03.2025 через систему "Електронний суд", звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою (вх1045/25 від 06.03.2025), в якій просить: прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі №918/1217/21(918/1157/24). Скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/1217/21 (918/1157/24) повністю, ухвалити нове, яким задоволити позов Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. Судові витрати покласти на ТОВ "ЕКО ДОК".

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; рішення є безпідставним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

3.3. Скаржник зазначає, що рішенням адміністративної колегії від 21.06.2024 №72/55-р/к у справі №72/50-21 згідно з частиною 5 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", на Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК" накладено штраф у розмірі 32400,00 грн.

3.4. В силу вимог ч.3, 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк для сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції закінчився 23.09.2024, однак відповідачем штраф у розмірі 32 400,00 грн. сплачено не було, що є безумовною підставою для нарахування та стягнення із відповідача пені у розмірі півтора відсотка від суми штрафу за кожен день прострочення сплати штрафу. Частиною 7 згаданої статті Закону передбачено, що у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують пеню в судовому порядку.

3.5. Згідно з приписами ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України, його територіальні відділення з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання, у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції юридичними чи фізичними особами, подають заяви, позови, скарги до суду про стягнення несплаченої у добровільному порядку пені.

3.6. В подальшому, відділення звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення пені у розмірі 32 400,00 грн. Так, постановою Господарського суду Рівненської області від 21.02.2023 у справі № 918/1217/21 . ТОВ "ЕКО ДОК" визнано банкрутом На даний час триває ліквідаційна процедура. Відділення не погоджується з висновком суду, що штраф та пеня, які передбачені зазначеним Законом (про захист економічної конкуренції), за своєю суттю є окремим (самостійним) видом штрафних (економічних) санкцій, однак, водночас, є різновидом відповідальності за правопорушення у сфері господарювання, оскільки включені законодавцем до однієї сфери правового регулювання», та вважає такі висновки необґрунтованим, з огляду на у постанову Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 09.10.2018 у справі № 922/4378/17.

3.7. Також судом першої інстанції не враховано висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №911/254/16, щодо превалювання Закону України "Про захист економічної конкуренції" над іншими законами, зокрема, які регулюють процедуру банкрутства, оскільки спірні нарахування (штраф і пеня) не є неустойкою чи фінансовою санкцією та не можуть вважатися заходами, спрямованими на забезпечення виконання зобов`язань.

3.8. Господарський суд під час винесення оскаржуваного рішення, не перевірив грошові вимоги Відділення на відповідність Закону України "Про захист економічної конкуренції" (статті 49, 52, 56), статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства, чим порушив норми матеріального права.

3.9. Станом на сьогодні відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Відповідач перебуває в стані припинення. Виходячи з наведеного, на момент прийняття Відділенням рішення від 21.06.2024 №72/55-р/к (Рішення) у Відділення були відсутні правові підстави для закриття розгляду справи про порушення Відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, а саме у зв`язку з ліквідацією юридичної особи, на а підставі статті 49 Закону України "Про захист економічної конкуренції"

3.10. Таким чином, вирішуючи спір по суті, суд прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права статті 49, 52, 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства (а саме неправильно застосував до спірних правовідносин (порушення законодавства про захист економічної конкуренції) положення законодавства про банкрутство), а також без повного та всебічного дослідження обставин справи та неправильної оцінки обставин та доказів, що мають значення для справи.

3.11. Додатково апелянт наголошує, що у постанові №911/254/16 від 06.08.2019 Верховний Суд у справі, зокрема, зазначив правову позицію щодо застосування до спірних правовідносин положень законодавства про захист економічної конкуренції та законодавства про банкрутство, а саме: отже, суди попередніх інстанцій неправильно застосували до спірних правовідносин (порушення законодавства про захист економічної конкуренції) положення законодавства про банкрутство, відтак неправомірно відмовили у задоволенні позову у справі про стягнення штрафу та пені у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Виходячи з наведеного, нарахування, застосовані на підставі Закону України «Про захист економічної конкуренції», не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов`язань, відповідно до положень ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/1217/21(918/1157/24).

4.1.1. Роз`яснено сторонам, що, відповідно до ч. 13 ст. 8, ч. 10 ст. 270 ГПК України, розгляд апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 11.02.2025 у справі №918/1217/21(918/1157/24), відбудеться без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

4.2. Відповідач ліквідатор Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК" арбітражний керуючий Чепелюк Олександр Олександрович у відзиві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/1217/21(918/1157/24) залишити без змін.

4.2.1. В заперечення аргументів апеляційної скарги відповідач зазначає, що висновки, сформовані у постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 922/4378/17 та від 06.08.2019 у справі №911/254/16, повністю спростовуються правовими позиціями, які містяться в постанові Верховного Суду від 27.06.2023 року у справі №922/5238/21 (922/1937/22) і постанові від 25.10.2022 року у справі №904/11261/15

4.2.2. Суд першої інстанції слушно відмітив, що в постановах, на які посилається позивач, правові позиції визначені без врахування спеціальних норм Кодексу України з процедур банкрутства щодо дії прямої заборони на нарахування окремих видів економічної відповідальності, штрафу, пені та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута з моменту визнання його банкрутом.

4.2.3. Також відповідач зазначає, що твердження скаржника - що на вимоги Антимонопольного комітету не поширюються приписи законодавства про банкрутство є безпідставними, адже Верховний Суд у постанові від 25.10.2022 у справі №904/11261/15 звертає увагу, що за наявності підстав для стягнення з боржника грошових сум на підставі рішення Антимонопольного комітету України, Комітет в цьому випадку виступає кредитором (конкурсним або поточним), без надання законодавцем переваг щодо інших кредиторів, а відповідні стягнення здійснюються на підставі рішення господарського суду (рішення, ухвали, постанови) у справі про банкрутство за результатами розгляду заяви про визнання кредиторських вимог та у порядку черговості, визначеної КУзПБ.

4.3. Розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/1217/21(918/1157/24) здійснюється без повідомлення учасників справи, з урахуванням частини 13 статті 8 та частини 10 статті 270 ГПК України

4.4. Станом на 19.05.2025, до початку розгляду даної апеляційних скарг по суті, ні під час їх розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/1217/21(918/1157/24) Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

6.1.1. Норми матеріального права:

Конституція України;

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови - ЦК України)

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови - ГК України)

Кодекс України з процедур банкрутства (далі по тексту постанови також - КУзПБ);

Закон України "Про захист економічної конкуренції"

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.04.2022 відкрито провадження у справі №918/1217/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном. Визнано вимоги ініціюючого кредитора Головного управління ДПС У Рівненській області у розмірі 2 877 067, 92 грн.

7.3. Постановою Господарського суду Рівненської області від 21.02.2023 у справі №918/1217/21 відкрито ліквідаційну процедуру, боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК" визнано банкрутом, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Олександра Чепелюка.

7.4. В подальшому, у грудні 2024 року Південно-західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК" про стягнення не сплаченої у добровільному порядку пені у розмірі 32400,00 грн.

7.4. В обґрунтування позовних вимог, позивач зокрема, зазначив, що рішенням адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №72/55-р/к від 21.06.2024 у справі №72/50-21, серед іншого, накладено штраф на ТОВ "ЕКО ДОК" у розмірі 32 400,00 грн. Згідно частини 3 статті 56 Закону України Про захист економічної конкуренції особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

7.4.1. Позивач наводить, що строк для сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції закінчився 23.09.2024, однак відповідачем штраф у розмірі 32 400,00 грн. сплачено не було. На переконання органу Антимонопольного комітету даний факт є безумовною підставою для нарахування та стягнення із відповідача пені у розмірі півтора відсотка від суми штрафу за кожен день прострочення сплати штрафу.

7.4.2. У зв`язку з несплатою відповідачем штрафу у встановлений термін, позивачем була нарахована пеня в розмірі 1,5 % від суми штрафу за кожний день прострочення сплати штрафу, (85 днів, станом на 17.12.2024).

7.4.3. Згідно розрахунку позивача, загальний розмір пені, що підлягає стягненню з ТОВ "ЕКО ДОК", становить 32 400,00 грн.

7.4.5. Станом на 17.12.2024 штраф відповідачем не сплачено. Отже, посилаючись на статті 56, 60, 62 Закону України "Про захист економічної конкуренції" позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

7.5. Ухвалою Господарського суду Рівненської області суду від 31.12.2024 матеріали позовної заяви Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК" про стягнення 32 400,00 грн. передано до Господарського суду Рівненської області у провадженні якого перебуває справа №918/1217/21 за заявою Головного управління ДПС У Рівненській області до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК" () про визнання банкрутом.

7.6. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.01.2025 справу № 918/1217/21(918/1157/24) передано судді у провадженні якого перебуває №918/1217/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК"

7.7. Ухвалою Господарського суду Рівненської області 08.01.2025 справу №918/1217/21(918/918/1157/24) в порядку статей 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства прийнято провадження суддею у провадженні якого перебуває про банкрутство.

7.7.1. Позовну заяву Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК" про стягнення 32 400,00 грн - залишено без руху.

7.8. Господарського суду Рівненської області від 16.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №918/1217/21(918/1157/24) за позовом Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК" про стягнення заборгованості в сумі 32 400 грн в межах справи про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК", розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

7.8.1. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 11.02.2025.

7.9. Відповідач - Арбітражний керуючий ліквідатор боржника Чепелюк О.О. у відзиві на позовну заяву, заперечує проти задоволення позовної заяви посилаючись на спеціальний статус юридичної особи - відповідача.

7.10. Позивач у відповіді на відзив просить позов задовольнити.

7.11. З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16 липня 2021 року №72/55-рп/к розпочато розгляд справи № 72/50-21 щодо ТОВ "Іврус" та ТОВ "Еко Док", за дії, які полягали в узгодженні своєї конкурентної поведінки під час підготовки та участі у відкритих торгах, що містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

7.12. Рішенням адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №72/55-р/к від 21.06.2024 у справі №72/50-21, серед іншого, накладено штраф на ТОВ "ЕКО ДОК" у розмірі 32 400,00 грн.

7.12.1. Копію вказаного рішення направлено відповідачу разом із супровідним листом № 72-02/1410е від 24.06.2024.

7.12.2. Вказане поштове відправлення 390) - лист повернувся з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (01.07.2024).

7.13. Відповідачем ТОВ "ЕКО ДОК" вказане рішення Адміністративної колегії від 21.06.2024 в установленому порядку до суду не оскаржувалось.

7.14. Відповідно частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

7.14. Відповідно строк сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції закінчився 23.09.2024. Штраф у розмірі 32 400,00 грн. станом на 17.12.2024 не сплачено, що і стало підставою для звернення в суд з відповідним позовом.

7.15. За результатами розгляду даного спору,11.02.2025 Господарським судом Рівненської області ухвалено оскаржуване рішення (пункт 1.1.- 1.2. цієї постанови) із підстав, наведених у пунктах 2.1.- 2.10. даної постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 11.02.2025 - без змін, виходячи з наступного.

8.2. Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

8.3. Згідно частини 1 статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема судовий захист цивільного права та інтересу.

8.4. Статтею статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).

8.4.1. При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

8.5. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

8.6. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

8.7. Згідно частини 6 статті 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

8.8. Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

8.9. Згідно статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

8.10. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

8.11. Нормами Господарського процесуального кодексу України встановлений обов`язок для особи, яка звернулась до суду доказування і подання доказів та визначені критерії належності та допустимості доказів.

8.12. Відповідно до частини першої статті 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

8.13. Згідно змісту позовної заяви орган Антимонопольного комітету просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 32 400,00 грн, що нарахована за кожен день прострочення сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

8.14. Відповідно до статті 24 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", рішення та розпорядження, що приймаються органами Антимонопольного комітету України відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції, надаються особам, які беруть участь у справі, у вигляді їх копій, посвідчених у порядку, встановленому законодавством.

8.15. Рішенням адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №72/55-р/к від 21.06.2024 у справі №72/50-21, серед іншого, накладено штраф на ТОВ "ЕКО ДОК" у розмірі 32 400,00 грн.

8.15.1. Вказане рішення в установленому порядку до суду не оскаржувалось.

8.16. Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

8.17. Враховуючи, що поштове відправлення, яке направлялося відповідачу 24.06.2024 з копією рішення адміністративної колегії, повернулося позивачу -01.07.2024 з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" позивач вважав, що строк для сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції закінчився 23.09.2024.

8.18. Однак, вказаний штраф у розмірі 32 400,00 грн не був сплачений відповідачем. Відтак, позивачем була нарахована пеня в розмірі 1,5 % від суми штрафу за кожний день прострочення сплати штрафу (85 днів, станом на 17.12.2024).

8.19. Згідно частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

8.20. Частиною 7 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", передбачено, що у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

8.21. Приписами статті 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України, його територіальні відділення з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання, у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції юридичними чи фізичними особами, подають заяви, позови, скарги до суду про стягнення несплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

8.22. Враховуючи встановлені обставини щодо процедури банкрутства відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК", предмет та підстави заявлених позовних вимог - стягнення пені за кожен день прострочення сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, господарські суди зазначають наступне.

8.23. 21.02.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК" визнано банкрутом, про що Господарським судом Рівненської області 21.02.2023 ухвалено відповідну постанову у справі № 918/1217/21.

8.24. Згідно постанови судом ухвалено - із 21.02.2023 припинити нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута у справі № 918/1217/21.

8.25. На даний час у справі № 918/1217/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК" триває ліквідаційна процедура.

8.26. Так, предметом розгляду у даній справі є заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені в загальному розмірі 32 400,00 грн, застосовані позивачем відповідно до Закону України "Про захист економічної конкуренції" - 21.06.2024, зокрема після дати визнання боржника (відповідача) банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури (21.02.2023).

8.27. Під час розгляду даного спору, надаючи оцінку доводам позивача господарські суди звертаються до правових висновків (позицій) Верховного Суду, зокрема, викладених у постановах від 25.10.2022 у справі № 904/11261/15, а також від 27.06.2023 у справі № 922/5238/21 (922/1937/22).

8.27.1. Згідно частини 1 статті 59 КУзПБ, з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

8.27.2. Лексико-семантичний аналіз частини першої статті 59 КУзПБ дає підстави для висновку про те, що законодавцем не передбачено виключень щодо припинення нарахування окремих видів економічної відповідальності, оскільки нарахування штрафу, пені та інших економічних санкцій припиняються за всіма видами заборгованості банкрута в силу прямої вимоги закону. Виключення щодо зазначених нарахувань прямо не передбачені не лише положеннями КУзПБ, але і Законом України "Про захист економічної конкуренції".

8.27.3. Загальне визначення штрафних санкцій містить частина перша статті 230 Господарського кодексу України, відповідно до якої штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

8.27.4. Відповідно до частин першої, другої статті 241 ГК України, штраф як адміністративно-господарська санкція - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності, а перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

8.27.5. Загальні положення щодо функції Антимонопольного комітету України накладення штрафів на суб`єктів господарювання - юридичних осіб за порушення антимонопольно-конкурентного законодавства також визначені у Главі 28 "Відповідальність суб`єктів господарювання за порушення антимонопольно-конкурентного законодавства", яка входить у Розділ V "Відповідальність за правопорушення у сфері господарювання".

8.27.6. Положеннями частини першої статті 257 ГК України визначено, що справи про порушення антимонопольно-конкурентного законодавства розглядаються Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями у порядку, встановленому законом.

8.27.7. Згідно з частинами другою, третьою, п`ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (відповідно до якого визначено правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин), особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

8.27.8. При цьому, за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

8.27.9. Отже, справи про порушення антимонопольно-конкурентного законодавства розглядаються Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями та у порядку, встановленому законом, в цьому випадку - Законом України "Про захист економічної конкуренції".

8.27.10. Разом з тим, хоча штраф та пеня, які передбачені зазначеним Законом, за своєю суттю є окремим (самостійним) видом штрафних (економічних) санкцій, однак, водночас, є різновидом відповідальності за правопорушення у сфері господарювання, оскільки включені законодавцем до однієї сфери правового регулювання.

8.27.11. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

8.27.12. Іншого визначення поняття "пеня" ні Закон України "Про захист економічної конкуренції", ні КУзПБ не містять.

8.27.13. Таким чином, на штраф, застосований органами АМКУ до суб`єкта господарювання в порядку Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також на пеню, нараховану на суму несплаченого штрафу, в порядку статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", поширюється заборона встановлена частиною 1 статті 59 КУзПБ

8.28. Відтак, враховуючи наведене, встановлені обставини, спростовуються будь-які доводи та посилання позивача на необхідність врахування під час розгляду даного спору висновків Верховного Суду, які викладені у постановах від 09.10.2018 у справі № 922/4378/17 та від 06.08.2019 у справі № 911/254/16.

8.29. Так, з наведених позивачем постанов слідує, що вказані Верховним Судом правові позиції визначені в даному випадку без їх системного тлумачення в контексті законодавства у сфері банкрутства та визначених КУзПБ процедур, а також без правового аналізу положень Закону України "Про захист економічної конкуренції" у взаємодії із положеннями саме Кодексу України з процедур банкрутства, про що безпосередньо вказано в постанові Верховного Суду від 27.06.2023 у справі № 922/5238/21 (922/1937/22).

8.30. З огляду на актуальні висновки Верховного Суду, на позивача (скаржника) Південно-західного міжобласного територіального відділення розповсюджуються загальні положення статей 41, 59 Кодексу України з процедур банкрутства.

8.31. Під час розгляду даного спору позивачем не доведено наявність правових підстав для стягнення з відповідача 32 400,00 грн - пені, оскільки такі нарахування є різновидом економічних санкцій (видом юридичної відповідальності), нарахування яких у процедурі ліквідації боржника прямо заборонене законом.

8.32. Враховуючи вищевикладене, встановлені господарськими судами обставини даного спору, з огляду на наявність прямої заборони, передбаченої частиною першою статті 59 КУзПБ, щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута, позовні вимоги Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ДОК" про стягнення 32 400, 00 грн пені згідно Закону України "Про захист економічної конкуренції" не підлягають до задоволення.

8.33. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.34. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

8.35. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

8.36. Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

8.37. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

8.38. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

8.39. Заявлені позивачем позовні вимоги є безпідставними.

8.40. Висновок суду першої інстанції про відмову у позові є обґрунтованим та правомірним.

8.41. Скаржник/позивач не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

8.42. Оскаржуване рішення Господарського суду Рівненської області ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8.43. З урахуванням наведеного, усі зазначені доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

8.44. За таких обставин апеляційну скаргу Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області 11.02.2025 у справі №918/1217/21(918/1157/24) без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2025 у справі №918/1217/21(918/1157/24) апелянт сплатив судовий збір у розмірі 3633,00 грн. згідно платіжної інструкції № 115 від 05.03.2025.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.03.25р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 11 лютого 2025 року у справі №918/1217/21(918/1157/24) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №918/1217/21(918/1157/24) повернути Господарському суду Рівненської області.

Повна постанова складена "19" травня 2025 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Миханюк М.В.