УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

19.05.2025Справа № 910/5933/25

Суддя Господарського суду міста Києва Турчин С.О., розглянувши

за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "КИЇВСЬКА КОНТОРА МАТЕРІАЛЬНО-ТЕХНІЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС БУД-ТРАНС ІНЖИНІРИНГ"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД-ТРЕЙД ПЛЮС"

про стягнення заборгованості та зобов`язання повернути орендоване майно

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Міністерства оборони України "КИЇВСЬКА КОНТОРА МАТЕРІАЛЬНО-ТЕХНІЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС БУД-ТРАНС ІНЖИНІРИНГ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД-ТРЕЙД ПЛЮС" про стягнення з ТОВ "ЗАХІД-ТРЕЙД ПЛЮС" заборгованості у загальній сумі 1110642,23 грн, інфляцію у сумі 78928,63 грн, 3% річних у сумі 22483,99 грн, пеню у сумі 118740,10 грн та зобов`язання ТОВ "СКС БУД-ТРАНС ІНЖИНІРИНГ" повернути орендоване майно, а саме: тепловоз ТЕМ-2 УМ 635 інвентарний номер 2094.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення даного позову без руху, з огляду на наступне.

Згідно із п.2 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.

У поданій до суду позовній заяві позивачем зазначено, що місцезнаходження відповідача є: 79071, м. Львів, вулиця Володимира Великого, будинок 125, квартира 5.

Натомість, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходженням відповідача-2 є: 79028, Львівська обл., місто Львів, вул. Зелена, будинок 151, офіс 22.

Отже, позивачем не правильно вказано адресу місцезнаходження відповідача-2.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позивачем у прохальній частині позовних вимог заявлено до стягнення заборгованість у загальній сумі 1110642,23 грн, інфляцію у сумі 78928,63 грн, 3% річних у сумі 22483,99 грн та пеню у сумі 118740,10 грн, всього: 1330794,95 грн.

У той час як позивач визначив ціну позову - 1330794,92 грн.

Крім того, з розрахунку пені, доданого до позову вбачається, що сума заявленої пені становить 118740,07 грн, у той час як позивачем заявлено до стягнення 118740,10 грн.

Отже, визначена позивачем ціна позову не відповідає загальній сумі, яка заявлена позивачем до стягнення у прохальній частині позову, а заявлена сума пені не відповідає сумі пені, згідно із доданого розрахунку.

Також у розрахунках пені, інфляційних втрат та 3% річних позивачем не зазначено початкових дат періоду нарахування (початку прострочення), а тому поданий позивачем розрахунок не відповідає вимогам п.3 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із п.5 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

У порушення п.5 ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позивачем не наведено у позові обґрунтувань щодо позовної вимоги до ТОВ "СКС БУД-ТРАНС ІНЖИНІРИНГ" про зобов`язання повернути орендоване майно, а саме: тепловоз ТЕМ-2 УМ 635 інвентарний номер 2094.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно із ч.1 ст.172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Згідно із ч.7 ст.42 Господарського процесуального кодексу України якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Позов поданий позивачем у паперовій формі та направлений до суду засобами поштового зв`язку.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачам копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Однак, позивачем не надано доказів направлення на адресу місцезнаходження відповідача-2, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 79028, Львівська обл., місто Львів, вул. Зелена, будинок 151, офіс 22, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У статті 4 Закону України "Про судовий збір" зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19.11.2024 № 4059-IX, з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить - 3 028,00 гривень.

Відповідно пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із пп.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем у позові заявлено вимогу майнового характеру (про стягнення заборгованості у сумі 1330794,95 грн, згідно доданих сум, заявлених у прохальній частині позову) та одну вимогу немайнового характеру (про зобов`язання повернути майно).

Таким чином, за подання даної позовної заяви необхідно сплатити судовий збір за ставками, встановленими Законом України "Про судовий збір", а саме: у сумі 22989,92 грн (19961,92 грн - за майнову вимогу та 3028,00 грн - за немайнову вимогу).

Однак, згідно із платіжною інструкцією №413 від 06.05.2025 позивач сплатив судовий збір у сумі 16659,63 грн, тобто у меншому розмірі ніж це передбачено законом.

Враховуючи наведене, позивач повинен доплатити судовий збір у розмірі 6330,29 грн.

Водночас до позовної зави позивач додав клопотання про звільнення від сплати судового збору у сумі 3302,29 грн, посилаючись на майновий стан підприємства, на який негативно вплинула заборгованість відповідача.

Розглянувши вищезазначене клопотання, суд відмовляє в його задоволенні, з огляду на таке.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч.1 цієї статті.

У ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

У постанові від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що умови, визначені ст.8 Закону України "Про судовий збір", диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у п.1 та п.2 ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

При цьому встановлені ст.8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення п.п. 1 та 2 ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення п.3 ч.1 ст.8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №940/2276/18).

Позивач не є особою, зазначеною у п.п. 1 та 2 ч.1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Велика Палата Верховного Суду у п.48 постанови від 14.01.2021 у справі №940/2276/18 зазначила, що юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату. Поряд з цим, у п. 37 цієї постанови навіть за наявності умов для відстрочення сплати судового збору, таке відстрочення за змістом ст.8 Закону України "Про судовий збір" є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, оскільки предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а положення пунктів 1 та 2 ч. 1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію, підстав для відстрочення сплати судового збору не має.

Жодних доказів на підтвердження посилань щодо фінансової можливості сплатити судовий збір у сумі 3302,29 грн позивач не надав.

Слід зазначити, що у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, вказав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі "Ашінгдейн проти Великої Британії").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (пункт 60).

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору у сумі 3302,29 грн, натомість відсутність сплати судового збору є однією з підстав для залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч.2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем в порушення наведених приписів не додано до матеріалів позовної заяви доказів часткової оплати за червень 2023 року, на що позивач посилається у позові.

Відповідно до вимог ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч.2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, вказана позовна заява підлягає залишенню без руху.

Для усунення вказаних недоліків позовної заяви позивачу необхідно:

подати письмову заяву, в якій зазначити:

правильну адресу місцезнаходження/робочого місця відповідача-2;

якою є правильна ціна позову із урахуванням загальної суми заборгованості, заявленої позивачем до стягнення у прохальній частині позову та розрахунку штрафних санкцій;

обґрунтований розрахунках пені, інфляційних втрат та 3% річних із зазначенням початкових дат періоду нарахування (початку прострочення)/періодів нарахування;

обґрунтування з посиланням на норми законодавства та умови договору щодо позовної вимоги до ТОВ "СКС БУД-ТРАНС ІНЖИНІРИНГ" про зобов`язання повернути орендоване майно, а саме: тепловоз ТЕМ-2 УМ 635 інвентарний номер 2094;

надати докази направлення позовної заяви та доданих до неї документів на адресу місцезнаходження відповідача-2, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (79028, Львівська обл., місто Львів, вул. Зелена, будинок 151, офіс 22);

надати докази сплати судового збору в сумі 6330,29 грн (оригінал платіжної інструкції, квитанції);

надати докази часткової оплати за червень 2023 року, на що позивач посилається у позові.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст.162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Державного підприємства Міністерства оборони України "КИЇВСЬКА КОНТОРА МАТЕРІАЛЬНО-ТЕХНІЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ" про звільнення від сплати судового збору.

2. Позовну заяву Державного підприємства Міністерства оборони України "КИЇВСЬКА КОНТОРА МАТЕРІАЛЬНО-ТЕХНІЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ" залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя С.О. Турчин