ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2025 року м.Дніпро Справа № 904/3534/24 (904/2143/23)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники:

від позивача: Ревта Д.Л. (в залі суду);

від відповідача: Удовицький Є.М. (в залі суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 (суддя Мартинюк С.В., повний текст якої підписаний 02.12.2024) у справі №904/3534/24 (904/2143/23)

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаін", м. Дніпро

про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності без достатньої правової підстави у загальному розмірі 22 490 968,54 грн.

в межах справи №904/3534/24

за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", м. Дніпро

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаін", м. Дніпро

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 у справі №904/3534/24 (904/2143/23) позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Дніпровська міська рада, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що на момент винесення оскаржуваної ухвали, а саме 02 грудня 2024 року, суд не мав можливості зробити висновок про те, що предмет і підстави позову у грошових вимогах Дніпровської міської ради до боржника та позовних вимог у справі № 904/2143/23 є тотожними, оскільки:

- після передачі справи № 904/2143/23 до іншого складу суду, який здійснює розгляд справи про банкрутство відповідача, розгляд позовної заяви новим складом суду не здійснювався;

- розмір позовних вимог за позовом становить 22 376 137 грн. 09 коп., в той час як розмір кредиторських вимог за заявою у справі № 904/3534/24 становить 38 569 303,23 грн., що не дозволяє зробити висновку про тотожність предмету позовної заяви та заяви про визнання кредиторських вимог;

- розгляд заяви про визнання кредиторських вимог у справі № 904/3534/24 призначено на 10 грудня 2024 року, тобто на момент винесення оскаржуваної ухвали не відбувся, і з її змістом суд не був ознайомлений.

Більш того, в судовому засіданні 10 грудня 2024 року, після оголошення представником Дніпровської міської ради змісту заяви про визнання кредиторських вимог, було зроблено перерву до 14 січня 2025 року для продовження розгляду заяви Дніпровської міської ради, що також вказує на відсутність у суду вичерпних відомостей щодо підстав і предмету грошових вимог Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаін», який дозволив би зробити висновок про їх тотожність із позовними вимогами у справі № 904/2143/23.

Залишення позовної заяви Дніпровської міської ради, яка згідно положень ч. 2 ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства, має розглядатись автономно в рамках справи про банкрутство ТОВ «Фаін», до моменту набуття Дніпровською міською радою статусу кредитора, а відповідно і правоздатності, яка дозволяє захистити порушені майнові права в рамках справи про банкрутство є принаймні передчасним і фактично призвело до позбавлення права на судовий захист позивача.

Так, внаслідок винесення оскаржуваної ухвали, фактично склались обставини, за яких Дніпровська міська рада позбавлена можливості захистити порушені майнові права територіальної громади в позовному провадженні, а зволікання суду із розглядом заяви про визнання кредиторських вимог в рамках справи про банкрутство, позбавляє можливості захищати порушені майнові права, шляхом стягнення грошових коштів за зобов`язаннями боржника в рамках справи про банкрутство.

За обставин, які склались внаслідок винесення оскаржуваної ухвали, коли Дніпровська міська рада фактично позбавлена права на стягнення із ТОВ «Фаін» грошових коштів за наявними зобов`язаннями із плати за землю, а з іншого боку не набула процесуального статусу у справі про банкрутство, за наявності ризиків і не набути такого статусу, порушується основоположний принцип судочинства, за якого будь-якій особі гарантується право на судовий захист порушених чи оспорюваних прав.

Боржник, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаін", у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін. Зазначає, що проаналізувавши зміст позовної заяви та заяви про визнання грошових вимог, стає очевидним тотожність предмета та підстав наведених Дніпровською міською радою в позовній заяві про стягнення безпідставно збережених коштів та заяві про визнання грошових вимог.

З огляду на наведене вище, суд першої інстанції мав достатні підстави залишити позовну заяву Дніпровської міської ради про стягнення безпідставно збережених коштів без розгляду та правомірно постановив відповідну ухвалу від 02.12.2024.

Твердження Апелянта про відмінність розміру стягнення від розміру кредиторських вимог спростовуються матеріалами справи та не повинні прийматися до уваги судом.

Відповідно до висновків Верховного Суду залишення позову без розгляду в частині стягнення заборгованості на підставі ч. 4 ст. 7 КУзПБ, у зв`язку з тим, що позивачем подано заяву з грошовими вимогами до боржника (відповідача), яка підлягає розгляду у попередньому засіданні господарського суду, який розглядає справу про банкрутство (неплатоспроможність) відповідача не є обмеженням доступу позивача до правосуддя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 13.12.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/3534/24 (904/2143/23) із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

18.12.2024 матеріали справи №904/3534/24(904/2143/23) надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2024 (колегія суддів у складі: головуючий, доповідач Іванов О.Г., судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 у справі №904/3534/24 (904/2143/23); судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 13.02.2025.

В судовому засіданні 13.02.2025 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

У квітні 2023 року Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності без достатньої правової підстави у загальному розмірі 22 490 968,54 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 позовні вимоги задоволено частково, а саме: стягнуто з ТОВ "Фаін" на користь Дніпровської міської ради 22 376 137 грн. 09 коп. - безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 03.04.2017 по 31.12.2022 та 335 642 грн. 06 коп. - частину витрат по сплаті судового збору; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Фаін" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 у справі № 904/2143/23 - залишено без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 у справі № 904/2143/23 - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.06.2024 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2023 у справі № 904/2143/23 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду від 08.07.2024 прийнято справу №904/2143/23 до розгляду та призначено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду від 24.10.2024 справу №904/2143/23 постановлено передати господарському суду, в провадженні якого перебуває справа №904/3534/24 про банкрутство ТОВ "Фаін".

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2024 №503 у справі №904/2143/23 відповідно до положень ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства та пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи №904/2143/23 передані до провадження судді Мартинюку С.В.

Ухвалою господарського суду від 01.11.2024 прийнято до свого провадження справу №904/2143/23 за позовом Дніпровської міської ради до ТОВ "Фаін" про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності без достатньої правової підстави у загальному розмірі 22 490 968,54 грн. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 12.11.2024.

Ухвалою господарського суду від 12.11.2024 відкладено підготовче засідання на 02.12.2024.

11.11.2024 до суду від Дніпровської міської ради надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 38 569 303,23 грн. та судового збору у розмірі 6056,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 15.11.2024 прийнято заяву Дніпровської міської ради до боржника ТОВ "Фаін" про визнання грошових вимог в розмірі 38 569 303,23 грн. та судового збору на суму 6 056,00 грн. по справі про банкрутство №904/3534/24 до розгляду.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до позовних вимог у справі №904/3534/24 (904/2143/23) та грошових вимог Дніпровської міської ради у справі про банкрутство ТОВ "ФАІН" вбачається, що в обох спорах склад сторін, предмет і підстави позову у зазначених вимогах Дніпровської міської ради до боржника є тотожними.

З огляду на те, що позов Дніпровської міської ради по справі №904/3534/24 (904/2143/23) поданий про той самий предмет і з тих самих підстав, що і подана в межах справи про банкрутство ТОВ "ФАІН" заява з грошовими вимогами до боржника, яка складається з вимог, до складу яких входить заборгованість зі сплати коштів орендної плати за використання земельної ділянки площею 1,8205 га з кадастровим номером :03:286:0049 за період з 01.01.2017 по 31.12.2022 у сумі 22 490 968,54 грн., господарський суд відповідно до положень ч. 4 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства прийшов до висновку про наявність правових підстав для залишення даного позову без розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Колегія суддів констатує, що підставою позову у справі № 904/3534/24 (904/2143/23) Дніпровська міська рад зазначає те, що ТОВ «Фаін» як власник нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :03:286:0049 площею 1,8205 га, не уклавши відповідних договорів оренди, фактично користується земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

У зв`язку із цим, на думку Позивача, ТОВ «Фаін» безпідставно зберегло у себе кошти, які повинні були бути сплачені у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою, а тому ці кошти підлягають стягненню на користь Позивача на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, як безпідставно набуте майно.

Відповідно до матеріалів справи текст позовної заяви Дніпровської міської ради містить наступне:

« 5.14. Виходячи з наступного, вважаємо що товариство з обмеженою відповідальністю «ФАІН» () в період з 03.04.2017 року по 31.12.2022 року користувалось земельною ділянкою площею 1,8205 га з кадастровим номером :03:286:0049, на якій знаходиться належний йому на праві власності об`єкт нерухомості, без оформлення договору оренди та не сплачуючи належним чином орендних платежів, продовжує землекористування, внаслідок чого безпідставно зберіг кошти не сплаченої в повному обсязі орендної плати Дніпровській міській ради на суму 22 490 968,54 грн.

5.15. Зазначена сума безпідставно збережених коштів отримана з огляду на наступний розрахунок:

- в період з 03.04.2017 року по 31.12.2017 року включно 2 700 868,25 грн. (18205*6611,83*3%*273/365), де 18205 кв.м - площа; 6611,83 грн. - нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у 2017 році; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки, 273 - кількість днів у розрахунковому періоді; 365 - кількість днів у році;

- в період з 01.01.2018 року по 16.07.2018 року включно - 1948978,18 грн. (18205*6611,83*3%* 197/365), де 18205 кв.м - площа; 6611,83 грн. - нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у період з 01.01.2018 року по 16.07.2018 року включно; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 197 - кількість днів у розрахунковому періоді; 365 - кількість днів у році;

- в період з 17.07.2018 року по 31.12.2018 року включно - 2493 110.41 грн. (18205*9917,75*3%* 168/365), де 18205 кв.м - площа; 9917,75 грн. - нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у період з 17.07.2018 року по 31.12.2018 року включно; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 168 - кількість днів у розрахунковому періоді; 365 - кількість днів у році;

- в період з 01.01.2019 року по 11.12.2019 року включно - 5 119 780,30 грн. (18205*9917,75*3%*345/365), де 18205 кв.м - площа; 9917,75 грн. - нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у період з 01.01.2019 року по 11.12.2019 року включно; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 345 кількість днів у розрахунковому періоді; 365 - кількість днів у році;

- в період з 12.12.2019 року по 31.12.2019 року включно - 247 332,33 грн. (18205*8264,79*3%*20/365), де 18205 кв.м - площа; 8264,79 грн. - нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у період з 12.12.2019 року по 31.12.2019 року включно; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 20 - кількість днів у розрахунковому періоді; 365 - кількість днів у році;

- в період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року - 3 225 826,73 грн. (18205*8264,79*3%- 376 151,25-91 1 837,08), де 18205 кв.м - площа; 8264,79 грн. - нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у 2020 році; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 376 151,25 - пільга березень 2020 року; 911 837,08 - сума самостійно задекларованого податкового зобов`язання по орендній платі за 2020 рік;

- в період 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 3 149 210,74 грн. (138 131 403,28 *3% - 994 731,36), де 138 131 403,28 - нормативно грошова оцінка земельної ділянки за рік; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 994 731,36 - сума самостійно задекларованого податкового зобов`язання по орендній платі за 2021 рік;

- в період 01.01.2022 року по 31.12.2022 року - 3 605 861,60 грн. (156 668 869,75*3% - 1 094 204,49), де 156 668 869,75 - нормативно грошова оцінка земельної ділянки за рік; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 1 094 204,49 - сума самостійно задекларованого податковою зобов`язання по орендній платі за 2022 рік.».

У прохальній частині позовної заяви Дніпровська міська рада просить:

«Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ФАІН» () на користь Дніпровської міської ради () кошти у розмірі 22 490 968 гривні 54 копійки (двадцять два мільйони чотириста дев`яносто тисяч дев`ятсот шістдесят вісім гривень п`ятдесят чотири копійки) набутих без достатньої правової підстави, внаслідок несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою в період з 03.04.2017 року по 31.12.2022 рік, площею 1,8205 га, розташованою за адресом: Дніпропетровська область, м.Дніпро, просп. Карла Маркса (нині просп. Дмитра Яворницького), 12, кадастровий номер :03:286:0049, комунальної форми власності, яка належить на праві власності Дніпровській міській раді.».

Аналогічний зміст містить і заява про визнання грошових вимог у справі №904/3534/24 про банкрутство ТОВ «Фаін» (вх.№1049/24 від 11.11.2024):

«Зважаючи на викладене ТОВ «ФАІН» () з 01.01.2017 року по 31.12.2022 року користується земельною ділянкою площею 1,8205 га з кадастровим номером :03:286:0049, на якій з 05.04.2006 року знаходяться належні йому на праві власності об`єкти нерухомості, а в період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2022 року, не оформивши нового договору оренди та не сплачуючи орендних платежів, продовжило землекористування, внаслідок чого ТОВ «ФАІН» безпідставно зберегло кошти несплаченої орендної плати Дніпровській міській раді на суму 22 490 968,54 грн.

Зазначена сума безпідставно збережених коштів отримана з огляду па наступний розрахунок:

- в період з 03.04.2017 року по 31.12.2017 року включно - 2 700 868,25 грн. (18205*6611,83*3%*273/365), де 18205 кв.м - площа; 6611,83 грн. - нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у 2017 році; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки, 273 - кількість днів у розрахунковому періоді; 365 - кількість днів у році;

- в період з 01.01.2018 року по 16.07.2018 року включно - 1 948 978,18 грн. (18205*6611,83*3%* 197/365), де 18205 кв.м - площа; 6611,83 грн. - нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у період з 01.01.2018 року по 16.07.2018 року включно; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 197 - кількість днів у розрахунковому періоді; 365 - кількість днів у році;

- в період з 17.07.2018 року по 31.12.2018 року включно - 2 493 110,41 грн. (18205*9917,75*3%* 168/365), де 18205 кв.м - площа; 9917,75 грн. - нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у період з 17.07.2018 року по 31.12.2018 року включно; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 168 - кількість днів у розрахунковому періоді; 365 - кількість днів у році;

- в період з 01.01.2019 року по 11.12.2019 року включно - 5 119 780,30 гри. (18205*9917,75*3%*345/365), де 18205 кв.м - площа; 9917,75 грн. - нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у період з 01.01.2019 року по 11.12.2019 року включно; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 345 - кількість днів у розрахунковому періоді; 365 - кількість днів у році;

- в період з 12.12.2019 року по 31.12.2019 року включно - 247 332,33 грн. (18205*8264,79*3%*20/365), де 18205 кв.м - площа; 8264,79 грн. - нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у період з 12.12.2019 року по 31.12.2019 року включно; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 20 - кількість днів у розрахунковому періоді; 365 - кількість днів у році;

- в період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року - 3 225 826,73 грн. ( 18205*8264,79*3%- 376 151,25-911 837,08), де 18205 кв.м - площа; 8264,79 грн. - нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки у 2020 році; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 376 151,25 - пільга березень 2020 року; 911 837,08 - сума самостійно задекларованого податкового зобов`язання по орендній платі за 2020 рік;

- в період 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 3 149 210,74 грн. (138 131 403,28 *3% - 994 731,36), де 138 131 403,28 - нормативно грошова оцінка земельної ділянки за 2021 рік; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 994 731,36 - сума самостійно задекларованого податкового зобов`язання по орендній платі за 2021 рік;

- в період 01.01.2022 року по 31.12.2022 року - 3 605 861,60 грн. (156 668 869,75*3% - 1 094 204,49), де 156 668 869,75 - нормативно грошова оцінка земельної ділянки за 2022 рік; 3% - розмір орендної плати, відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки; 1 094 204,49 - сума самостійно задекларованого податковою зобов`язання по орендній платі за 2022 рік.».

«…Таким чином, заборгованість ТОВ «ФАІН», що виникла до дати порушення провадження про банкрутство, що виразилась у безпідставно збережених коштах за сплачену в повному обсязі орендну плату Дніпровській міській ради та склала 22 490 968,54 грн.

При цьому, до дати відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ФАІН» сума безпідставно збережених коштів сплачена Дніпровській міській раді не була, а відтак в силу приписів ст.625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з Боржника підлягають стягненню інфляційні втрати та три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами по день, що передують дню відкриття провадження у справі про банкрутство, детальний розрахунок яких долучений до вказаної заяви. Зі змісту якого вбачається, що сума інфляційних втрат та три відсотки річних складають 16 078 334,69 грн. (шістнадцять мільйонів сімдесят вісім тисяч триста тридцять чотири гривні 69 копійок) з яких 12 974 358,33 грн. (дванадцять мільйонів дев`ятсот сімдесят чотири тисячі триста п`ятдесят вісім гривень 33 копійки) інфляційні втрати, 3 103 976,36 грн. (три мільйони сто три тисячі дев`ятсот сімдесят шість гривень 36 копійок) три відсотки річних.».

Проаналізувавши вищезазначені документи, стає очевидним тотожність предмета та підстав наведених Дніпровською міською радою в позовній заяві про стягнення безпідставно збережених коштів та в заяві про визнання грошових вимог.

Частиною 4 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що у разі якщо господарський суд, розглядаючи в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спір про стягнення з боржника грошових коштів, встановить, що позивачем у такому спорі подано у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника заяву з грошовими вимогами до боржника, господарський суд залишає такий позов без розгляду.

Отже, законодавець конкретизував дії господарського суду щодо порядку розгляду позову про стягнення з боржника грошових коштів, у випадку подання Позивачем заяви з грошовими вимогами до Боржника у справі про банкрутство (неплатоспроможність) відповідача.

З огляду на наведене вище, суд першої інстанції мав достатні підстави залишити позовну заяву Дніпровської міської ради про стягнення безпідставно збережених коштів без розгляду та правомірно постановив відповідну ухвалу від 02.12.2024.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що на момент винесення оскаржуваної ухвали, а саме 02 грудня 2024 року, суд не мав можливості зробити висновок про те, що предмет і підстави позову у зазначених вимогах Дніпровської міської ради до боржника та позовних вимог у справі № 904/2143 23 є тотожними, колегія суддів не приймає, оскільки ці доводи не є об`єктивними, а зводяться до суб`єктивної оцінки скаржником обізнаності суду про зміст позовної заяви та заяви про визнання грошових вимог.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про те, що розмір позовних вимог за позовом становить 22 376 137 грн. 09 коп. в той час як розмір кредиторських вимог за заявою у справі № 904/3534/24 становить 38 569 303,23 грн., що не дозволяє зробити висновку про тотожність предмету позовної заяви та заяви про визнання кредиторських вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до матеріалів справи № 904/3534/24 (904/2143/23) в прохальній частині позовної заяви Дніпровська міська рада просить: «Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ФАІН» () на користь Дніпровської міської ради () кошти у розмірі 22 490 968 гривні 54 копійки (двадцять два мільйони чотириста дев`яносто тисяч дев`ятсот шістдесят вісім гривень п`ятдесят чотири копійки) набутих без достатньої правової підстави, внаслідок несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою в період з 03.04.2017 року по 31.12.2022 рік, площею 1,8205 га, розташованою за адресом: Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Карла Маркса (нині просп. Дмитра Яворницького), 12, кадастровий номер :03:286:0049, комунальної форми власності, яка належить на праві власності Дніпровській міській раді.».

Тобто, сума яка підлягає стягненню за позовною заявою становить 22 490 968 гривні 54 копійки, а не 22 376 137 грн. 09 коп., як зазначає апелянт.

Відповідно до тексту заяви про визнання грошових вимог у справі №904/3534/24 про банкрутство ТОВ «Фаін» (вх.№1049/24 від 11.11.2024) сума 38 569 303,23 грн. включає в себе:

- 22 490 968,54 грн. - заборгованість ТОВ «ФАІН», що виникла до дати порушення провадження про банкрутство, що виразилась у безпідставно збережених коштах за сплачену в повному обсязі орендну плату Дніпровській міській раді;

- 12 974 358,33 грн. - інфляційні втрати;

- 3 103 976,36 грн. - три відсотки річних.

З огляду на наведене, зазначені вище твердження апелянта, щодо розміру стягнення та розміру кредиторських вимог, спростовуються матеріалами справи.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що залишення позовної заяви Дніпровської міської ради, яка згідно положень ч. 2 ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства, має розглядатись автономно в рамках справи про банкрутство ТОВ «Фаін», до моменту набуття Дніпровською міською радою статусу кредитора, а відповідно і правоздатності, яка дозволяє захистити порушені майнові права в рамках справи про банкрутство є принаймні передчасним і фактично призвело до позбавлення права на судовий захист позивача, є безпідставними, з огляду на наступне.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 21.03.2024 у справі № 922/1302/22 (369/11910/21) з цього приводу зробив наступні висновки:

« 27. Суди встановили, що склад учасників справи, предмет та підстави пункту 1 прохальної частини позовної заяви у справі №922/1302/22 (369/11910/21), а саме про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача - ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 51 048 587,38 грн є тотожними із предметом та підставами заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами у справі №922/1302/22 про неплатоспроможність ОСОБА_2. Тотожність заявлених вимог про стягнення заборгованості не заперечується також самим скаржником.

Отже, проблемним у цій справі постало питання конкуренції розгляду позовної заяви в частині стягнення коштів з відповідача та заяви того ж позивача із тотожними грошовими вимогами, заявленими в межах справи про неплатоспроможність відповідача.

Стаття 7 Кодексу України з процедур банкрутства встановлює порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник та передбачає концентрацію спорів, стороною яких є боржник, у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність).

Згідно із частиною третьою статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

15.04.2023 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 2971-ІХ від 20.03.2023, яким статтю 7 Кодексу України з процедур банкрутства доповнено частиною четвертою такого змісту: "4. У разі якщо господарський суд, розглядаючи в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спір про стягнення з боржника грошових коштів, встановить, що позивачем у такому спорі подано у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника заяву з грошовими вимогами до боржника, господарський суд залишає такий позов без розгляду".

Отже, встановивши, що ОСОБА_1 подано до господарського суду у справі про неплатоспроможність заяву з грошовими вимогами до ОСОБА_2, вимоги якої є тотожними позовним вимогам, що розглядалися в позовному провадженні, суди попередніх інстанцій вірно застосували положення ч. 4 ст. 7 КУзПБ та залишили позов ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості без розгляду.

Доводи скаржника про те, що судами проігноровано те, що хоча предмет та підстави заяви з грошовими вимогами і є тотожними до предмета та підстав пункту 1 прохальної частини позовної заяви, однак ОСОБА_1 ще не було визнано кредитором ОСОБА 2, Верховний Суд відхиляє, оскільки положення ч. 4 ст. 7 КУзПБ не ставлять таку процесуальну дію суду як залишення позову без розгляду у зв`язку з поданням заяви з грошовими вимогами в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) в залежність від результату чи стадії розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника.»

З урахуванням даних висновків Верховного Суду, вищенаведені доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Крім того, щодо захисту прав та доступу до правосуддя Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 21.03.2024 по справі № 922/1302/22 (369/11910/21) зазначив:

« 41. У справах про банкрутство поряд з іншими принципами правового регулювання відносин неплатоспроможності суттєве значення має принцип судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства.

42. Верховний Суд неодноразово зауважував, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №918/420/16, постановах Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі №911/2043/20, від 23.09.2021 у справі №904/4455/19).

43. Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, одним із завдань має задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможним боржником. При цьому обов`язковим завданням провадження у справі про банкрутство є справедливе задоволення усієї сукупності вимог кредиторів в порядку черговості встановленому законом. Тому провадження у справах про банкрутство об`єктивно формується на засадах конкуренції кредиторів.

44. Тобто призначення провадження у справі про банкрутство полягає у збалансуванні реалізації прав та законних інтересів учасників справи. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів.

45. Раціональність механізму конкурсної процедури полягає саме в тому, що вона надає інструментарій для узгодження прав та інтересів усіх кредиторів, а також забезпечує взаємні права та інтереси сукупності кредиторів і боржника. При цьому інструментом гарантування прав кожного із сукупності кредиторів є принцип конкурсного імунітету, за яким кредитор не має права задовольнити свої вимоги до боржника інакше, як в межах відкритого провадження у справі про банкрутство. Кредитори можуть задовольнити свої вимоги за правилами конкретної конкурсної процедури (висновок, викладений у постановах судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №910/9535/18 та від 09.09.2021 у справі №916/4644/15).

46. Отже, залишення позову без розгляду в частині стягнення заборгованості на підставі ч. 4 ст. 7 КУзПБ, у зв`язку з тим, що позивачем подано заяву з грошовими вимогами до боржника (відповідача), яка підлягає розгляду у попередньому засіданні господарського суду, який розглядає справу про банкрутство (неплатоспроможність) відповідача не є обмеженням доступу позивача до правосуддя.».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду, дав оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 у справі №904/3534/24 (904/2143/23) залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2024 у справі №904/3534/24 (904/2143/23) залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.05.2025.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков