ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025м. ДніпроСправа № 905/109/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу:

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, м. Тернівка)

про стягнення штрафу

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" про стягнення штрафу в розмірі 198885,00грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем, як вантажовідправником, свого обов`язку з оформлення перевізних документів, а саме: в результаті контрольного зважування вантажу було встановлено, що у вагоні №63949234 фактична вага вантажу не відповідає даним, зазначеним у накладній. Так, у залізничній накладній №49547623 маса вантажу зазначена 70000кг, а за даними контрольного зважування виявилось 71800кг, що на 1800кг більше, ніж зазначено у перевізному документі, про що було складено комерційний акт №454201/22 від 10.07.2024.

Правовою підставою позову позивач зазначає, серед іншого, статті 118, 122 Статуту залізниць України.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.02.2025 позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" про стягнення штрафу передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Дніпропетровської області на підставі статей 27, 31 Господарського процесуального кодексу України.

Супровідним листом Господарського суду Донецької області від 06.03.2025 направлено матеріали справи №905/109/25 за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2025 матеріали позовної заяви передано для розгляду судді Татарчуку В.О.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2025 позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без руху на підставі статті 162 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

18.03.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої надано уточнену позовну заяву, докази направлення відповідачу копії уточненої позовної заяви, та усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

24.03.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування наявності підстав для розгляду справи №905/109/25 в порядку загального позовного провадження відповідач зазначає, що заявлена до стягнення сума штрафу має суттєве значення для фінансового стану підприємства, оскільки с. Вовчанка та прилеглі населені пункти віднесені до території активних бойових дій. Також зазначив, що 10.07.2024 на станції Чаплине Придніпровська залізниця позивач зважив вантаж відповідача у 16 вагонах та склав комерційні акти із зазначенням про "надлишок" вантажу (вугілля) та про наявність ознак розкрадання. Надлишок вантажу із 16 вагонів (у тому числі, вагону №63949234) позивач перевантажив в інший вагон (вагон №61514410, накладна №45942935) та відправив одержувачу. На станції призначення Бурштин Львівська залізниця 26.07.2024 інші представники позивача переважили вантаж вагону №61514410 та встановили недостачу у розмірі 6200кг вугілля. Відповідач повідомив про звернення позивача із окремими позовними заявами про стягнення штрафів за неправильно зазначену масу вантажу в розмірі 198885грн щодо кожного з вагонів. Заявлена сума штрафу з переважування позивачем 10.07.2024 вантажу відповідача у вагон №61514410 дорівнює 2585505,00грн. Відповідач наполягав на тому, що ця справа потребує детального розгляду спору по суті та з`ясування усіх обставин, має великий обсяг доказів (тільки комерційних актів більше 20), що мають значення для її вирішення, для запобігання необґрунтованого стягнення з відповідача коштів у сумі 2585505,00грн.

Крім того, 15.04.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на подачу відзиву. Також, на адресу суду надійшов відзив відповідача.

В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку для подачі відзиву у справі відповідач вказав, що внаслідок дії обставин непереборної сили, через постійні системні обстріли з 10.09.2024, виробнича діяльність відповідача за адресою: с. Вовчанка, вул. Нагорна, б. 1 та Курахівської міської територіальної громади зупинена, також з 10.09.2024 втрачений контроль щодо товариства на даній території.

Відповідач також вказав, що більшість робітників евакуювалася, звільнилася, перевелася на постійну роботу на інші підприємства, частина документів вивезена в більш безпечні місця, відбулася перереєстрація місця знаходження відповідача, представник відповідача знаходиться на території Донецької області, наразі відбувається постійні перебої зі світлом та послугами Інтернету, для надання відзиву потрібно отримати та надати великий об`єм документів, які знаходяться на іншій території, ніж представник відповідача. За таких умов відповідач не мав змоги надати обґрунтований відзив по справі №905/109/25 у встановлений термін.

Відповідач у відзиві на позов проти задоволення заявлених вимог заперечував, посилаючись на те, що невірна маса вказана робітниками позивача щодо вагону, який вони формували, недостача/невідповідність розміру вантажу виявлена у спірних вагонах на станції призначення, все це свідчить про відсутність факту неправильного зазначення маси вантажу відповідачем саме у вагоні №63949234 і ставить питання саме щодо переважування вантажу, яке здійснювалось робітниками позивача 10.07.2024 на ст. Чаплине. Крім того, комерційний акт №454201/22 від 10.07.2024 по вагону №63949234, відомості в якій вносилися про масу вантажу самими робітниками позивача не доводить вини відповідача, оскільки його зміст суперечить фактичним обставинам та іншим перевізним документам, та не доводить, що відповідач невірно зазначив масу вантажу саме при відправленні вагону №63949234, а не по іншому. Також зазначає, що комерційний акт №454201/22 від 10.07.2024 підписано не уповноваженими особами позивача.

17.04.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

В своїх поясненнях на заперечення відповідача зазначає, що на вантажовідправника покладається обов`язок заповнення залізничної накладної на перевезення вантажу. При цьому, залізниця не зобов`язана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення. Також зазначає, що не може впливати на виявлену невідповідність маси вантажу у вагоні №63949234, обставини зазначені відповідачем щодо відомостей про вагон №61514410 в який було відвантажено надлишки вантажу з вагонів по станції Чаплине, в т.ч. з вагону №63949234. Видача вантажу по прибуттю вагону №63949234 на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці, котрий прибув з комерційним актом попутної станції Чаплине Придніпровської залізниці №454201/22 від 10.07.2024, вантаж було видано згідно комерційного акту та актів загальної форми ст. Чаплине №110 від 17.07.2024, ст. Бурштин №1610 від 29.07.2024, за участю представника одержувача, про що зроблена відмітка в розділі «Є» комерційного акту №454201/22 від 10.07.2024 року, як то передбачено п.12 „Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" про розгляд справи №905/109/25 в порядку загального позовного провадження. Задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" про поновлення процесуального строку для подання відзиву. Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" процесуальний строк для подання відзиву на позов.

28.04.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Заперечення відповідача аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов та клопотанні про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

02.05.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

14.05.2025 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, щодо висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Таким чином, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд,-

УСТАНОВИВ:

Відповідно до електронного повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №48-33959754/2020-0001 від 30.06.2020 Акціонерне товариство "Укрзалізниця" (далі перевізник, позивач) засвідчило прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (далі замовник, вантажовідправник, відповідач) заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (а.с. 22 том 1).

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" було приєднано Акціонерним товариством "Українська залізниця" до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно з пунктом 1.4 договору надання послуг може підтверджуватись, зокрема, накладною.

Пунктом 7.3 договору сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.

У липні 2024 року зі станції Курахівка Донецької залізниці на станцію Бурштин Львівської залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" здійснило відправлення вагону №63949234 за залізничною накладною №49547623 (а.с. 28 том 1).

У зазначеній накладній №49547623 вказано масу вантажу, визначену відправником, зокрема у вагоні №63949234 70000кг. Провізна плата 39777,00грн.

10.07.2024 при проходженні вагону по ст. Чаплине Придніпровської залізниці на підставі акту загальної форми №37 від 10.07.2024 було проведено контрольне зважування вагону №63949234 на справних 150-ти тонних вагонних вагах ст. Чаплине заводський номер №1465, держ. повірка 02.07.2024, прийнятих до обліку регіональною філією «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» під №1.

За наслідками контрольного зважування станцією Чаплине Придніпровської залізниці повідомлено на станцію відправлення Курахівка Донецької залізниці, що підтверджується телеграмою №184 від 10.07.2024 (а.с. 40 том 1).

При проходженні вагону по ст. Чаплине Придніпровської залізниці виявлено, що зазначена в накладній №49547623 маса вантажу у вагоні №63949234 фактично складає 71800кг, брутто 94700кг, тара 22900кг, що на 1800кг більше, ніж вказано у накладній, про що складено комерційний акт №454201/22 від 10.07.2024 (а.с. 31 том 1).

Станцією Чаплине Придніпровської залізниці вагон №63949234 відчеплений для вивантаження надлишку. Так, після усунення, вагон №63949234 було відправлено до станції призначення Бурштин Львівської залізниці за накладною №45800695. Надлишок вантажу було вивантажено засобами залізниці у вагон №61514410 та відправлено на станцію призначення за досильною накладною №45942935.

По прибуттю вагону №63949234 на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці, котрий прибув з комерційним актом попутної станції Чаплине Придніпровської залізниці №454201/22 від 10.07.2024, вантаж було видано згідно з комерційним актом та актів загальної форми ст. Чаплине №110 від 17.07.2024, ст. Бурштин №1610 від 29.07.2024, за участю представника одержувача, про що зроблена відмітка в розділі «Є» комерційного акту №454201/22 від 10.07.2024, як то передбачено п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334. Комерційний акт попутної станції Чаплине Придніпровської залізниці №454201/22 від 10.07.2024 було зареєстровано на станції призначення Бурштин Львівської залізниці під №454201/22/40 від 10.07.2024, відповідно до п. 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 №147-Ц.

Позивач вважає, що відповідно до статей 24, 118, 122 Статуту залізниць України викладені обставини є підставою для стягнення з відповідача штрафу у сумі 198885,00грн, виходячи з розрахунку: 39777,00грн х 5 = 198885,00грн, де 39777,00грн - провізна плата за вагон від станції Курахівка Донецької залізниці до станції Бурштин Львівської залізниці; 5 - кількість провізних плат.

Відповідач проти зазначеного заперечує, що і є причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо наявності/відсутності правових підстав для стягнення з відповідача штрафу в сумі 198885,00грн за невірно зазначену масу вантажу в залізничній накладній №49547623.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Частиною п`ятою статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з частиною другою стаття 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт"),

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 із змінами та доповненнями (далі - Статут залізниць України), визначає обов`язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення (частина перша статті 908 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (стаття 920 Цивільного кодексу України).

Накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача (стаття 6 Статуту залізниць України).

За договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (частина перша статті 22 Статуту залізниць України).

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (частини перша, друга та третя статті 23 Статуту залізниць України).

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (частини перша та друга статті 24 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (частина четверта статті 52 Статуту залізниць України).

Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (стаття 105 Статуту залізниць України).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (стаття 129 Статуту залізниць України).

Згідно з пунктом 3 Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334) акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

Комерційні акти складаються: на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби. (пункт 4 Правил складання актів).

Матеріалами справи підтверджується, що при проходженні вагону по ст. Чаплине Придніпровської залізниці було проведено контрольне зважування вагона №63949234, за результатами якого було виявлено невідповідність маси вантажу порівняно з перевізним документом, про що складено комерційний акт №454201/22 від 10.07.2024.

Вказаний комерційний акт за формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства України, оформлений та підписаний повноважними особами залізниці.

Згідно з пунктом 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів (затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644) якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Як встановлено господарським судом, комерційним актом №454201/22 від 10.07.2024 підтверджується перевезення у вагоні №63949234, відправленого відповідно до накладної №49547623, маси вантажу на 1800кг більше, аніж вказано у накладній.

Пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (стаття 118 Статуту залізниць України).

За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (стаття 122 Статуту залізниць України).

З огляду на викладене, предмет доказування, а саме обставини допущеного відповідачем неправильного зазначення маси вантажів у зазначеному вагоні, доведений позивачем належними й допустимими доказами.

За вказаних обставин, всі наслідки за неправильність відомостей, зазначених у накладних, мають бути покладені на відповідача.

В силу положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій.

Відповідно до накладної №49547623 розмір провізної плати вантажу у вагоні №63949234 становить 39777,00грн.

Перевіркою розрахованої позивачем суми штрафу за неправильно зазначену у залізничних накладних масу вантажу порушень вимог статей 118, 122 Статуту залізниць України не встановлено.

Відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Враховуючи викладене, господарський суд доходить висновку про порушення відповідачем наведених вище вимог Статуту залізниць України, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 198885,00грн штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, господарський суд зазначає наступне.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, у наведеному пункті імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акту й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акту.

За змістом частин першої, третьої статті 64 та частини третьої статті 65 Господарського кодексу України підприємство як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акту.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/15, а також в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.08.2019 у справі №905/2360/18, від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.

Наданий в обґрунтування позовних вимог комерційний акт на попутній станції Чаплине Придніпровської залізниці підписали: ДСЗ (заступник начальника станції) Усік А.О., приймальники поїзда ОСОБА_1 , Спірідонова М.О.

На підтвердження наявності у осіб, які підписали комерційний акт від залізниці, повноважень на вчинення таких дій позивачем надано наказ №9 від 16.02.2024 (а.с. 50 том 1), за змістом яких у зв`язку з відсутністю в штатному розкладі станції посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу контейнерного майданчика, сортувальної платформи) відповідальними особам, які мають право підпис комерційних актів призначено, зокрема, приймальники поїзда ОСОБА_1 , ОСОБА_2 Усік А.О. є заступником начальника станції, а отже є підписантом, який має повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в п.10 Правил складання актів.

Зі змісту розділу Д спірного комерційного акту вбачається, що переваження проводилось у присутності Усік А.О., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Відповідно до їх робочої/посадової інструкції, а отже вказані особи мають право підписувати комерційні акти як працівник станції який особисто здійснював перевірку в силу положень пункту 10 Правил складання актів.

Таким чином, комерційний акт є належним та допустимим доказом у даній справі.

Стосовно інших доводів прокурора та сторін суд зазначає наступне.

Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №№2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень судом до уваги не береться, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" про стягнення штрафу в розмірі 198885,00грн задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (51500, Дніпропетровська область, Павлоградський р-н, м. Тернівка, вул. Героїв України, буд. 33, ідентифікаційний код 33959754) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) 198885,00грн - штрафу та 2422,40грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 19.05.2025.

Суддя В.О. Татарчук