ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.05.2025 Справа № 914/1294/25

Суддя Наталія Мороз,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Малбі Україна», м. Дніпро

про забезпечення позову

у справі № 914/1294/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Малбі Україна», м. Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ», с. Ставчани, Львівська область

про стягнення 214 884,60 грн

Встановив:

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/1294/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Малбі Україна» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ» про стягнення 214 884,60 грн.

Ухвалою суду від 05.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 03.06.2025.

15.05.2025 через службу діловодства господарського суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Малбі Україна» подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та інше майно, що належить відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ», у межах суми позову 214 884,60 грн.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов висновку про повернення її заявнику без розгляду, з огляду на наступне.

Приписами ст.136 ГПК України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимоги щодо змісту і форми заяви про забезпечення позову визначені у ст.139 ГПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 139 ГПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України "Про судовий збір".

Закон України «Про судовий збір» (ст.4) передбачає, що за подання до суду заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у 2025 році становить 1514,00 грн.

За приписами ч.2 ст.9 вказаного Закону, суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як доказ сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, заявником долучено квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки # 0.0..1 від 14.05.2025 на суму 1 514,00 грн.

Однак, як вбачається із призначення платежу, у вказаному платіжному документі не зазначено, що судовий збір сплачено саме за подання заяви про забезпечення позову, оскільки у призначенні платежу вказано: «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); Малбі-Україна».

У відповідності до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2020 у справі № 910/4557/18, згідно з ч.ч.1, 2 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (ч. 1 ст. 6 згаданого Закону).

Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004, затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків.

Положеннями вказаної Інструкції встановлено вимоги про заповнення розрахункових документів. Відповідно до п. 3.1 Інструкції, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладено в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, який обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Згідно з додатками 2, 8 до Інструкції, одним із реквізитів платіжного доручення є "Призначення платежу", який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції. Реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, які зазначено в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.03.2018 у справі № 914/1542/17, від 16.01.2019 у справі № 905/1057/18, від 10.05.2018 у справі № 613/372/16-ц, та ухвалах Верховного Суду від 26.03.2018 у справі № 907/892/15, від 16.04.2018 у справі № 922/3137/17, від 20.04.2018 у справі № 910/12031/17, від 21.02.2019 у справі № 910/8880/18.

Враховуючи наведене, долучений до заяви про забезпечення позову платіжний документ не може бути прийнятий, як належний доказ сплати судового збору саме за поданою заявою про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 914/1294/25, оскільки зазначена у ньому інформація унеможливлює його ідентифікацію.

Таким чином, заява про забезпечення позову подана без дотримання вимог ст.139 ГПК України.

Відповідно до ч.7 ст.140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 139, 140, 234 ГПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Малбі Україна» про забезпечення позову з додатками повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, визначеному Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Мороз Н.В.