ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 Справа № 914/191/25

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Рима Т. Я. за участю секретаря судових засідань Титли О. І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони (надалі Прокурор) в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації (надалі ЛОДА або Позивач),
до відповідача:Белзької міської ради Львівської області (надалі Белзька МР ЛО або Відповідач),
третя особа:Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (надалі Військова частина або Третя особа),
про:витребування земельної ділянки із незаконного володіння.
В судовому засіданні взяли участь представники:
прокурора:Дрібнюк Роман Маркіянович,
позивача:Бобер Андрій Михайлович,
відповідача: третьої особи:не з`явився, Хиря Віталій Валентинович.
I. ПРОЦЕДУРИ

1. Прокурор в інтересах держави в особі Позивача звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Відповідача про витребування земельної ділянки із незаконного володіння.

2. Ухвалою від 29.01.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив 05.03.2025. Цією ухвалою суд також залучив до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на стороні Позивача Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі у своєму електронному кабінеті 31.01.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а. с. 67).

3. Рух справи відображений у попередніх ухвалах суду.

4. Суд створив усі можливості учасникам справи для висловлення своїх доводів і заперечень, повідомлення усіх відомих їх обставин та подання усіх можливих доказів, вирішив усі подані клопотання, а також виконав решта завдань підготовчого провадження. Зазначене стало підставою для того, що суд ухвалою від 16.04.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 14.05.2025.

5. В судовому засіданні 14.05.2025 суд ухвалив рішення у справі, проголосивши його вступну та резолютивну частини.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція Прокурора

6. На підставі Наказу начальника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22.12.2020 № 62-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" за Белзькою МР ЛО зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку із кадастровим номером :01:000:0849.

7. Зазначена земельна повинна перебувати в державній власності, оскільки належить до земель оборони. Отже, державна реєстрація права комунальної власності проведена незаконно.

8. Предметом позову є витребування на користь держави в особі ЛОДА земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0849, площею1,1209 га, яка розташована на території Белзької МР ЛО із незаконного володіння Відповідача.

9. Підставою позову є незаконне вибуття спірної земельної ділянки з володіння держави.

10. Прокурор зазначив у позові, що очікує зазнати 2422,40 грн витрат на оплату судового збору.

Позиція Позивача

11. Позивач не надав письмових пояснень до позовної заяви, в судовому засіданні підтримав позицію Прокурора.

Заперечення відповідача

12. Відповідач не заперечив проти позовних вимог. Проте надав лист від 10.04.2025, у якому зазначено, що Белзька МР не приймала рішень щодо передачі спірної земельної ділянки в користування, не надавала дозволів на розроблення землевпорядної документації щодо цієї ділянки.

Пояснення третьої особи

13. Спірна земельна ділянка розташована в межах прикордонної смуги між лінією державного кордону та лінією прикордонних інженерних споруджень, що підтверджується публічною кадастровою картою. Встановлення спеціального режиму використання цієї території, а також надання її у комунальну власність без погодження з Військовою частиною є порушенням норм земельного та оборонного законодавства України.

14. Враховуючи дію правового режиму воєнного стану та необхідність забезпечення національної безпеки, спірна земельна ділянка повинна перебувати у державній власності та використовуватись за призначенням для забезпечення охорони державного кордону.

III. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Факти

15. Наказом № 62-ОТГ від 22.12.2020 Головне управління Держгеокадастру у Львівській області (а. с. 58) передало Белзькій МР ЛО у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3231,0244 га, що розташовані на території Белзької міської ради згідно з актом приймання-передачі.

16. Белзька МР ЛО згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 22.12.2020 (а. с. 57) прийняла у комунальну власність, серед інших, земельну ділянку із кадастровим номером :01:000:0849 (надалі Земельна ділянка).

17. В Державному реєстрі речових прав (а. с. 59) 08.02.2022 за Белзькою МР ЛО зареєстровано право власності на Земельну ділянку.

18. Відповідно до листа від 10.04.2025 (а. с. 105) Белзька МР не ухвалювала рішень про передачу спірної земельної ділянки в оренду чи користування та не надавала дозволів на розроблення землевпорядної документації для її відведення.

Право

Підстави представництва Прокурором інтересів держави

19. Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у 2 випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

20. Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

21. Прокурор зазначив, що порушення інтересів держави в цьому випадку полягає в неправомірному вибутті спірної земельної ділянки із власності держави.

22. Згідно з частиною 5 статті 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

23. Отже, повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :01:000:0849 належать виключно ЛОДА, тому вона є уповноваженим органом у спірних правовідносинах.

24. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (див. пункт 79 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

25. Невжиття компетентним органом жодних заходів упродовж розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності…), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (див. пункт 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

26. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (див. пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

27. Прокурор у цій справі звертався до ЛОДА листом від 13.11.2024 № 30.54/02-5653 вих 24 (а. с. 42-43), в якому проінформував про намір звернутись до суду з позовом.

28. В матеріалах справи немає відповіді ЛОДА на лист Прокурора.

29. Отже, знаючи про порушення інтересів держави та володіючи обсягом повноважень для належного захисту інтересів держави, ЛОДА не вжила необхідних та достатніх заходів реагування. Тому в цьому випадку існують достатні підстави стверджувати про бездіяльність ЛОДА щодо захисту інтересів держави.

30. Прокурор подав позов до суду 24.01.2025.

31. Враховуючи, що Прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", суд установив наявність підстав для представництва ним інтересів держави в суді.

Щодо суті спору

32. Відповідно до частини 1 статті 19 Земельного кодексу України Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

33. Згідно зі статтею 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

34. У частинах 1 та 2 статті 77 Земельного кодексу України зазначено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.

35. Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 77 Земельного кодексу України у межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій надаються в постійне користування земельні ділянки шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми.

36. Згідно з частиною 4 статті 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, серед інших, належать землі оборони.

37. Порядок використання земель оборони встановлюється законом (частина 4 статті 77 Земельного кодексу України).

38. Правові засади і порядок використання земель оборони визначає Закон України "Про використання земель оборони".

39. Згідно із статтею 3 Закону України "Про використання земель оборони" уздовж державного кордону України відповідно до закону встановлюється прикордонна смуга, в межах якої діє особливий режим використання земель. Навколо військових частин та оборонних об`єктів можуть створюватися зони з особливим режимом використання земель з метою забезпечення функціонування цих військових частин та об`єктів, збереження озброєння, військової техніки, іншого військового майна, охорони державного кордону України, захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах. Розмір та правовий режим зон з особливим режимом використання земель встановлюються відповідно до закону.

40. Відповідно до частин 1-3 статті 22 Закону України "Про державний кордон України" з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони. Прикордонна смуга встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону України на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм з урахуванням особливостей місцевості та умов, що визначаються Кабінетом Міністрів України. До прикордонної смуги не включаються населені пункти і місця масового відпочинку населення. У межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій надаються в постійне користування земельні ділянки шириною 30 - 50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь шириною до 2 кілометрів. У цих межах Кабінетом Міністрів України встановлюється спеціальний прикордонний режим щодо заборони вільного в`їзду, перебування, проживання, пересування осіб і провадження робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону України. Контрольовані прикордонні райони встановлюються, як правило, в межах території району, міста, селища, сільради, прилеглої до державного кордону України або до узбережжя моря, що охороняється органами Державної прикордонної служби України. До контрольованого прикордонного району включаються також територіальне море України, внутрішні води України і частина вод прикордонних річок, озер та інших водойм України і розташовані в цих водах острови..

41. Згідно зі статтею 23 Закону України "Про державний кордон України" у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, використання повітряних суден, обліку та тримання на пристанях, причалах, базах для стоянки малих і спортивних суден і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України.

42. Таким чином, сукупний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що земельні ділянки у межах прикордонної смуги, яка встановлена вздовж державного кордону України, належать до земель оборони, які можуть перебувати лише у державній власності та не підлягають передачі до комунальної чи приватної власності, а також щодо них встановлений спеціальний режим їх використання.

43. Верховний Суд у постанові від 23.07.2020 № 910/19932/17 зазначив таке: "… розташування спірної земельної ділянки в межах прикордонної смуги свідчить про її належність до земель оборони, а тому прийняття рішення Львівської обласної ради № 599 від 09.10.2012 "Про надання в користування мисливських угідь у Львівській області мисливському господарству "Прикордонник" Львівської обласної організації ФСТ "Динамо", яким було надано у користування землі загальною площею 10254 га, які перебувають в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень Державної прикордонної служби України є порушенням вищевказаних норм ЗК України, Закону України "Про державний кордон України", Закону України "Про використання земель оборони", а також Постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.98 № 1147 "Про прикордонний режим" та затвердженого нею Положення про прикордонний режим".

44. У постанові від 02.10.2024 у справі № 444/1011/20 Верховний Суд зазначив про законодавчу урегульованість того, що прикордонна смуга не може бути меншою від ширини смуги місцевості, розташованої в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд. Земельні ділянки, що перебувають в межах прикордонної смуги, перебувають у державній власності, щодо них діє особливий режим використання, оскільки такі земельні ділянки мають статус земель оборони. Такі земельні ділянки надаються у постійне користування органам Державної прикордонної служби України, а відсутність їх державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не свідчить про те, що земельні ділянки в межах прикордонної смуги можуть перебувати в іншій формі власності, окрім державної, та належати до іншої категорії земель, аніж землі оборони.

45. Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постанові від 04.09.2024 у справі № 922/4669/23, зокрема: "...Уздовж державного кордону України відповідно до закону встановлюється прикордонна смуга, в межах якої діє особливий режим використання земель. Розмір та правовий режим прикордонної смуги встановлюються відповідно до закону. Землі в межах прикордонної смуги та інші землі, необхідні для облаштування та утримання інженерно-технічних споруд і огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій та інших об`єктів, надаються в постійне користування військовим частинам Державної прикордонної служби України (частини 1, 2 статті 3 Закону України "Про використання земель оборони")".

46. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 "Про прикордонний режим" установлено вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу у межах прилеглих до кордону територій селищних і сільських рад, де запроваджується прикордонний режим. З урахуванням особливостей місцевості та інших умов ширина прикордонної смуги може бути змінена обласними державними адміністраціями за поданням Адміністрації Державної прикордонної служби, але вона не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що знаходиться в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень.

47. Відповідно до пункту 2 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147, прикордонна смуга це ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо уздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або уздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм у межах територій селищних і сільських рад, прилеглих до державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень.

48. Лінія прикордонних інженерних споруд смуга місцевості в межах прикордонної смуги та інші земельні ділянки, які відповідно до законодавства надаються в постійне користування органам Державної прикордонної служби України для облаштування та утримання інженерно-технічних споруд і огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій та інших об`єктів.

49. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прикордонної смуги необхідно виходити із її нормативних розмірів, встановлених статтею 22 Закону України "Про державний кордон України" та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 "Про прикордонний режим". Відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прикордонної смуги не свідчить про її відсутність, оскільки її розміри встановлені законом та фактичним розташуванням прикордонних інженерних споруд.

50. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.10.2020 у справі № 297/1408/15-ц, від 26.07.2023 у справі № 454/2498/19, від 02.10.2024 у справі № 444/1011/20.

51. Отже, землі між лінією державного кордону та лінією прикордонних інженерних споруджень належать до земель оборони та в силу закону є державною власністю.

52. Факт розташування спірної земельної ділянки в межах прикордонної смуги, а саме між лінією державного кордону та лінією прикордонних інженерних споруджень підтверджується скриншотами публічної кадастрової карти (а. с. 60-61) та не заперечується учасниками справи.

Щодо способу захисту

53. За змістом статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

54. За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, у захисті права власника земельної ділянки є необхідність розрізнення цих двох позовів залежно від стану володіння власника земельною ділянкою:

54.1. Негаторний позов використовується тоді, коли власник земельної ділянки не позбавлений фактичного володіння, але йому перешкоджають у реалізації права користування чи управління своєю ділянкою. Тобто, власник залишається власником і має контроль над ділянкою, але зазнає втручання, яке порушує його можливість ефективно користуватися своїм правом власності. Метою негаторного позову є усунення цих перешкод, але не відновлення володіння.

54.2. Віндикаційний позов спрямований на захист у випадку, коли власник втратив фактичне володіння своєю земельною ділянкою. Цей позов подається для того, щоб повернути ділянку з незаконного володіння іншої особи, яка неправомірно нею користується або тримає її у власності. Важливим є те, що віндикаційний позов може бути застосований незалежно від того, чи особа, яка володіє майном, є добросовісним чи недобросовісним набувачем.

55. Прокурор у цій справі звернувся з відндикаційним позовом про витребування на користь держави в особі Львівської обласної державної адміністрації земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0849, площею 1,1209 га, яка розташована на території Белзької МР ЛО із незаконного володіння вказаної ради.

56. У постанові від 02.10.2024 у справі № 444/1011/20 Верховний Суд зазначив:

"6.86. Забезпечення належного правового режиму використання земель прикордонної смуги є фундаментальним для виконання завдань, покладених на Збройні Сили України, Державну прикордонну службу та військові формування. Ці землі використовуються для розміщення стратегічних об`єктів, інженерних споруд, а також для забезпечення військової мобільності та організації оборонних операцій. З огляду на це, забезпечення їх правового статусу та схоронності від порушень повинно бути ключовим пріоритетом для держави, особливо в умовах агресії та загрози суверенітету, територіальної цілісності та національної безпеки України.

6.89. … набуття громадянами та юридичними особами прав власності та користування землями оборони в межах прикордонної смуги є неможливим, оскільки її розташування вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця. За змістом статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

6.91. Отже, зайняття земельної ділянки земель оборони в межах прикордонної смуги з порушенням Земельного кодексу України, Закону України "Про використання земель оборони", Закону України "Про державний кордон України", Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147, треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави, що охоплюється визначенням негаторного позов.

6.92. Таким чином, … вимоги про усунення порушення, яке полягає в незаконному зайнятті або використанні земель оборони в межах прикордонної смуги, повинні були розглядатися судами саме як негаторний позов, оскільки порушення права власності пов`язане не з втратою володіння (що прямо суперечило б закону), а з фактичними перешкодами у його реалізації".

6.97. … помилкова юридична кваліфікація Позивачем за первісним позовом, а також судами першої та апеляційної інстанцій позовної вимоги про повернення спірної земельної ділянки, з огляду на її природу, із застосуванням положень статей 330, 387 і 388 Цивільного кодексу України, не вплинула на правильність вирішення суті спору. Попри невідповідність обраної правової кваліфікації фактичним обставинам справи, суди обґрунтовано дійшли правильного висновку щодо суті справи. Відтак, допущена помилка не є підставою для скасування або зміни ухвалених судових рішень, оскільки висновки судів є такими, що відповідають вимогам законодавства і фактичним обставинам справи".

57. Невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можуть бути витлумачені відповідно до належного способу захисту прав (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 911/3135/20). Протилежний підхід не відповідав би завданням господарського судочинства (стаття 2 Господарського процесуального кодексу України). Близькі за змістом висновки також сформульовані у постановах Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/7803/21, від 20.09.2023 у справі № 910/3453/22.

58. Отже, хоча Прокурор помилився щодо правової підстави позову, суд вважає, що це не може бути підставою для відмови в його задоволенні. Суть заявлених позовних вимог спрямована на поновлення порушеного права власності держави. Задоволення позову забезпечить відновлення законного статусу спірної земельної ділянки та реалізацію державою своїх прав як власника.

59. Отже, позовні вимоги у цій справі, з урахуванням мотивації щодо способу захисту, підлягають до задоволення.

Судові витрати

Розподіл витрат на оплату судового збору

60. Витрати на оплату судового збору покладаються на Відповідача на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 73, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 114, 238, Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Белзьку міську раду Львівської області (адреса: 80062, Львівська область, Шептицький район, місто Белз, вулиця Домініканська, будинок 1, ідентифікаційний код 04056144) усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :01:000:0849, площею 1,1209 га, яка розташована на території Белзької міської ради Львівської області, шляхом її повернення на користь держави в особі Львівської обласної державної адміністрації (адреса: 79000, місто Львів, вулиця Винниченка, будинок 18; ідентифікаційний код 00022562).

3. Стягнути з Белзької міської ради Львівської області (адреса: 80062, Львівська область, Шептицький район, місто Белз, вулиця Домініканська, будинок 1, ідентифікаційний код 04056144) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (адреса: 79007, Львівська область, місто Львів, вулиця Клепарівська, будинок 20, ідентифікаційний код: 38326057) 2'422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в порядку та строки, які визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційну скаргу подають безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано 19.05.2025.

Суддя Рим Т.Я.