ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 рокуСправа № 912/638/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участі секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №912/638/25

за позовом заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури, пр-т Європейський, 4, м. Кропивницький, 25006, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), вул. Героїв АТО, буд. 92, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50103

до відповідача Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, вул. Соборна, буд. 10, селище Завалля, Голованівський район, Кіровоградська область, 26334

про скасування реєстрації земельної ділянки

Представники учасників справи:

від прокуратури - Мороз В.С., посвідчення №075368 видане 01.03.2023;

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області з вимогою скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2081, з покладенням судового збору.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що при прийнятті рішень щодо формування та реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2081, як землі сільськогосподарського призначення не враховано, що територія такої земельної ділянки належить до земель природно-заповідного фонду, чим порушено ст. 19, 20, 43-45, 122, 150 Земельного кодексу України, ст. 6, 7, 9, 26, 53, 54 Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

Підставами звернення з даним позовом прокурор зазначив, що орган, уповноважений державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, не вжив заходів на усунення порушень.

Ухвалою від 17.03.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/638/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 15.04.2025, встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

15.04.2025 суд відкрив підготовче засідання.

Ухвалою від 16.04.2025 суд закрив підготовче провадження у справі №912/638/25 та призначив справу до судового розгляду по суті на 07.05.2025.

07.05.2025 суд розпочав розгляд справи по суті.

У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги.

Позивач та відповідач не брали участі у засіданні суду, про причини відсутності суд не повідомили. Відповідно до положень п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони є такими, що належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за відсутності представників сторін.

Відповідач у встановлений судом строк не скористався правом на подання відзиву на позов.

Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у зв`язку з не поданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступні обставини.

Рішенням №187 тринадцятої сесії Кіровоградської обласної Ради народних депутатів 21 скликання від 19.02.1993 згідно з додатком внесено до складу природно - заповідного фонду області, серед іншого, заповідне урочище місцевого значення "Сальківське".

Згідно Паспорта №ЗУ 18-564 території (об`єкту) природно-заповідного фонду України - заповідне урочище "Сальківське" розташоване: Гайворонський район, с. Салькове, площа 66,3 га. Переданий під охоронне зобов`язання 31.03.1993.

25.03.2004 начальником держуправління екології та природних ресурсів в Кіровоградській області затверджено Положення про заповідне урочище "Сальківське" (далі - Положення).

Пунктами 1.5, 2.1 Положення визначено, що заповідне урочище "Сальківське" має площу 66,3 га, створене з метою збереження природної різноманітності, генофону видів птахів і рослин, загального екологічного балансу.

Відповідно до п. 3.1 Положення на території заповіданого урочища обмежується або забороняється діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим Положенням про заповідне урочище та Законом України "Про природно-заповідний фонд України".

Згідно з п. 3.4 Положення на території заповідного урочища забороняється, зокрема, будь-яке порушення ґрунтового покрову сінокосіння, передача у господарське використання окремих земельних ділянок заповідного урочища.

З метою збереження об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення, 11.11.2002 відповідно до охоронного зобов`язання №ЗУ 18-564 заповідне урочище "Сальківське" 66,3 га передано під охорону землекористувачу - Сальківській селищній раді.

19.04.2006 Держуправлінням екоресурсів в Кіровоградській області та Сальківською селищною радою укладено охоронне зобов`язання №ЗУ 18-564, відповідно до якого органу місцевого самоврядування передано даний об`єкт під охорону.

Рішенням Сальківської селищної ради від 22.12.2017 №291 "Про передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 " затверджено проект землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_1 загальною площею 1,5 га, з них 1,5 га ріллі для ведення особистого селянського господарства.

Передано у власність громадянину ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 1,5 га, з них 1,5 га ріллі для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :02:000:2081 за рахунок земель сільськогосподарського призначення Сальківської селищної ради.

10.01.2018 державним реєстратором Гайворонської міської ради зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №24356955.

У вересні 2022 року Заступник керівника Голованівської окружної прокуратури звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області в інтересах держави з позовом до ОСОБА_1 , Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2022 у справі №385/1018/22 відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 14.02.2023 у справі №385/1018/22 скасовано рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2022, задоволено позов заступника керівника Голованівської окружної прокуратури, визнано незаконним рішення Сальківської селищної ради від 22.12.2017 №291 "Про передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 " та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 №24356955 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:2081, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути територіальній громаді в особі Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області земельну ділянку площею 1,5 га із кадастровим номером :02:000:2081.

В ході розгляду зазначеної справи судом апеляційної інстанції встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:2081, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі як ділянка сільськогосподарського призначення, знаходиться у межах заповідного урочища "Сальківське" та відноситься до земель природно-заповідного фонду.

Вказана постанова суду набрала законної сили 14.02.2023.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.09.2023 у справі №385/1018/22 залишено без змін постанову Кропивницького апеляційного суду від 14.02.2023.

На виконання зазначеної постанови суду у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинено право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:2081.

Прокурор зазначає, що при прийнятті рішень щодо формування та реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2081, як землі сільськогосподарського призначення не враховано, що територія такої земельної ділянки належить до земель природно-заповідного фонду, чим порушено ст. 19, 20, 43-45, 122, 150 Земельного кодексу України, ст. 6, 7, 9, 26, 53, 54 Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

Водночас, як стверджує прокурор, згідно даних Державного земельного кадастру вказана земельна ділянка залишається зареєстрованою як ділянка сільськогосподарського призначення.

Так, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 10.03.2025 категорія земель земельної ділянки із кадастровим номером :02:000:2081 - "Землі сільськогосподарського призначення", вид цільового призначення "01.03 Для ведення особистого селянського господарства".

При цьому, як вказує прокурор, на час прийняття рішення про реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2081 заповідне урочище місцевого значення "Сальківське" вже було створене, а його землі, у тому числі частина, яка знаходиться у межах земельної ділянки з кадастровим номером 3521 155600:02:000:2081, є землями природно-заповідного фонду.

Враховуючи зазначене, за доводами прокурора, для відновлення та захисту порушених прав та інтересів держави необхідно скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2081.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Розглядаючи спір по суті суд враховує таке.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Абзацом 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" визначений вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді.

Так, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Конституційний Суд України зазначив, що поняття орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави (рішення від 08.04.1999 у справі №3-рп/99).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20; від 21.06.2023 у справі №905/1907/21).

За вимогами ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

За приписами статті 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України №40 від 24.02.2023, Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (далі - Інспекція) є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується.

Повноваження Інспекції поширюються на територію Дніпропетровської та Кіровоградської областей.

Інспекція (п. 2 р. 2 Положення):

- здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону земель та надр, зокрема, щодо використання та охорони надр; про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів, зокрема, щодо наявності та додержання умов дозволів, установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів забору і використання води та скидання забруднюючих речовин, права державної власності на води;

- пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами (п. 9 р. 2 Положення).

За таких обставин, Інспекція є органом, уповноваженим державною здійснювати повноваження щодо захисту порушених інтересів держави у зазначеній сфері правовідносин.

У постанові Верховного Суду України від 26.02.2019 у справі №905/803/18 вказано, що "нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

В постанові Великої Палати Верховного суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18 зазначено, що сам факт незвернення до суду уповноваженого суб`єкта з позовом свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обгрунтовані підстави для звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Великою Палатою у вказаній постанові застосовано поняття "розумного строку". Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Згідно матеріалів справи, Кіровоградською обласною прокуратурою направлено листа №12-63ВИХ-25 від 30.01.2025 на адресу Інспекції та поінформовано про виявлені порушення. Цим же листом витребувано інформацію про вжиті і заплановані заходи до відновлення інтересів держави, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою.

У відповідь на зазначений лист Інспекцією повідомлено, що заходів державного контролю не проводила, позовні вимоги прокурора підтримує у повному обсязі.

З огляду на викладене, прокурором встановлено наявність підстав, визначених ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо представництва інтересів держави, з метою захисту та поновлення її інтересів, шляхом пред`явлення даної позовної заяви до суду.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Інспекції направлено повідомлення про підготовку позову.

Відповідно до статті 1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (ч. 1-2 статті 3 ЗК України).

За приписами ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Статтею 20 ЗК України визначено, що віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо: земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу; земельних ділянок приватної власності - їх власниками.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України.

Землями природно-заповідного фонду, за визначенням у ст. 43 ЗК України, є ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Аналогічний зміст має ч. 1 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (стаття 44 ЗК України).

Положеннями ч. 2 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" передбачено, що землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

Землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом, не можуть передаватись із комунальної у приватну власність (пункт "в" ч. 4 ст. 83 ЗК України).

Вказані статті імперативно відносять землі, яким встановлено статус територій чи об`єктів природно-заповідного фонду, до категорії земель природно-заповідного фонду за фактом знаходження на них об`єктів, які мають спеціальний статус та перебувають під особливою державною охороною.

З матеріалів справи вбачається, що до складу природно - заповідного фонду області внесено заповідне урочище місцевого значення "Сальківське", що підтверджується рішенням №187 від 19.02.1993 з додатком, охоронними зобов`язаннями №ЗУ 18-564 від 11.11.2002, №ЗУ 18-564 від 19.04.2006, паспортом №ЗУ 18-564 території (об`єкту) природно-заповідного фонду України та Положенням про заповідне урочище "Сальківське".

Окрім того, постановою Кропивницького апеляційного суду від 14.02.2023 у справі №385/1018/22, яка набрала законної сили, встановлено, що на території смт Салькове наявне заповідне урочище місцевого значення "Сальківське" площею 66,3 га, яке створено рішенням тринадцятої сесії Кіровоградської обласної Ради народних депутатів 21 скликання №187 від 19.02.1993, передано під охорону Сальківській селищній раді відповідно до охоронних зобов`язань №ЗУ 18-564 від 11.11.2002, №ЗУ 18-564 від 19.04.2006 та 25.03.2004 затверджено Положення про заповідне урочище "Сальківське".

У вказаній постанові зазначено, що згідно із рішенням обласної ради, проектом створення та наявних у проекті планово-картографічних матеріалів (план меж), положення про заповідне урочище, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:2081 входить в межі об`єкту природно-заповідного фонду заповідного урочища місцевого значення "Сальківське". Про входження земельної ділянки в межі заповідного урочища свідчать також інформація Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної державної адміністрації.

Суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився Верховний Суд, встановив належність спірної земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду, які за імперативною вказівкою законодавця не можуть передаватися із комунальної у приватну власність із виникненням у них приватного володільця.

Тому, апеляційний суд дійшов до висновку, що реєстрація вказаної земельної ділянки на праві власності за ОСОБА_1 є порушенням статті 178 ЦК України, статей 43, 44, 58, 59, 83 ЗК України, статей 5, 61 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статей 3, 7, 9, 53 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та статей 1, 2, 32, 33, 33-1 Закону України "Про охорону культурної спадщини".

Як вже зазначено, постановою Кропивницького апеляційного суду від 14.02.2023 у справі №385/1018/22 визнано незаконним рішення Сальківської селищної ради від 22.12.2017 №291 "Про передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 " та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 №24356955 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:2081, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 повернути територіальній громаді в особі Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області земельну ділянку площею 1,5 га із кадастровим номером :02:000:2081.

За змістом ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч.ч. 3, 4 ст. 79-1 ЗК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України та ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується, зокрема, в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Як встановлено вище, спірна земельна ділянка відноситься до земель природно-заповідного фонду та сформована з порушенням чинного законодавства, на підставі рішення Сальківської селищної ради №291 від 22.12.2017, що визнано незаконним.

Вказане призвело до існування земельної ділянки площею 1,5 га з цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення (для ведення особистого селянського господарства) на земельній ділянці заповідного урочища місцевого значення "Сальківське", загальна площа якого 66,3 га.

Суд враховує, що внесення до Державного земельного кадастру відомостей щодо земельної ділянки площею 1,5 га з кадастровим номером :02:000:2081, з віднесенням її до категорії земель сільськогосподарського призначення не відповідає вимогам чинного законодавства, враховуючи те, що на вказаній земельній ділянці розташоване заповідне урочище місцевого значення "Сальківське", що свідчить про її належність до категорії земель природно - заповідного призначення.

Наявність відомостей щодо земельної ділянки площею 1,5 га з кадастровим номером :02:000:2081, на якій розташоване заповідне урочище місцевого значення "Сальківське", як земельної ділянки сільськогосподарського призначення у Державному земельному кадастрі порушує принципи об`єктивності, достовірності, повноти його відомостей, визначені ст. 3 Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Таким чином, скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки усуне виявлене порушення закону та призведе до приведення цільового призначення земельної ділянки природно-заповідного фонду у відповідність до її дійсного призначення, без необхідності додаткового звернення із позовом до суду.

З підстав викладеного, позовні вимоги прокурора про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2081 є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Статтею 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Аналогічні положення щодо припинення речових прав при скасуванні державної реєстрації земельної ділянки передбачено також ч. 13 ст. 79-1 ЗК України.

За змістом ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі, зокрема, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Таким чином, скасування державної реєстрації земельної ділянки передбачає одночасне припинення усіх наявних речових прав щодо такої земельної ділянки, що здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення про скасування державної реєстрації прав.

Водночас, державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 №24356955 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:2081 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовано з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на підставі постанови Кропивницького апеляційного суду від 14.02.2023 у справі №385/1018/22.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо права власності, реєстрацію іншого речового права, іпотеки та обтяжень на земельну ділянку площею 1,5 га з кадастровим номером :02:000:2081.

Суд враховує, що державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі не є тотожним поняттю "державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вжитому в п. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Така правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №640/10412/21.

Дії стосовно державної реєстрації земельної ділянки спрямовані для визначення земельної ділянки як об`єкта цивільних прав та не стосуються реєстрації речових прав на неї.

Прийняття рішення щодо державної реєстрації земельної ділянки або відмови у здійсненні такої реєстрації саме собою не породжує виникнення жодних речових прав на цю земельну ділянку (постанова Верховного Суду від 04.05.2022 у справі №817/154/18).

Таким чином, оскільки речові права на спірну земельну ділянку, їх обтяжень не зареєстровано, то відсутні підстави для припинення рішенням суду таких прав на цю земельну ділянку.

Суд враховує, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі має бути орган, у розпорядженні якого перебуває на час пред`явлення позову спірна земельна ділянка.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021 №1423-IX, який набрав чинності 27.05.2021, Розділ Х "Перехідні положення" ЗК України доповнено п. 24, встановлено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення (п. п. 4 п. 24 Розділу Х "Перехідні положення" ЗК України).

Тобто, спірна земельна ділянка, яка сформована з присвоєнням кадастрового номеру :02:000:2081, перебуває у розпорядженні Заваллівської селищної ради.

Окрім того, відповідно до судового рішення у справі №385/1018/22 земельну ділянку площею 1,5 га з кадастровим номером :02:000:2081 повернуто з володіння ОСОБА_1 територіальній громаді в особі Заваллівської селищної ради.

Таким чином, Заваллівська селищна рада є належним відповідачем щодо вимоги про скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки.

За наведених обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до норм ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76-77, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2081.

Стягнути з Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (вул. Соборна, буд. 10, селище Завалля, Голованівський район, Кіровоградська область, 26334, ідентифікаційний код 04366749) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (проспект Європейський, 4, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код 02910025) судовий збір в сумі 3 028,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів.

Повне рішення складено 16.05.2025.

Суддя В.Г. Кабакова