ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 рокуСправа № 912/659/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Рудченко І.О. розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №912/659/25

за позовом: Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури, пр-т Європейський, 4, м. Кропивницький, 25006, в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), вул. Героїв АТО, 92, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50103

до відповідача: Благовіщенської міської ради, вул. Промислова, 23/54, м. Благовіщенське, Голованівський район, Кіровоградська область, 26400

про скасування реєстрації земельної ділянки

Представники:

від прокуратури - Мороз В.С., посвідчення №075368 видане 01.03.2023;

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), яка містить вимоги до Благовіщенської міської ради про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5089.

В обґрунтування позовних вимог Прокурор зазначив, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:5089 віднесена до категорії земель сільськогосподарського призначення, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вказана земельна ділянка знаходиться в межах ландшафтного заказника місцевого значення "Кам`яногірський". Зазначене в силу статей 43, 44 Земельного кодексу України свідчить про її належність в частині накладення/перетину меж до категорії земель природно-заповідного фонду.

Підставами звернення з даним позовом Прокурор зазначив, що орган, уповноважений державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, не вжив заходів на усунення порушень.

Ухвалою від 18.03.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/659/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 15.04.2025, встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

14.04.2025 позивач подав суду пояснення електронною поштою з використанням електронного цифрового підпису, яке суд долучив до матеріалів справи, однак не враховує їх, оскільки такий спосіб звернення не передбачений процесуальним законодавством.

15.04.2025 суд відкрив підготовче засідання, в якому представник позивача усно підтримав позовні вимоги Прокурора.

У підготовчому засіданні 15.04.2025 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.05.2025.

06.05.2025 суд відкрив судове засідання з розгляду справи по суті.

У судовому засіданні Прокурор підтримав позовні вимоги.

Позивач та відповідач не брали участі у засіданні суду, про причини відсутності суд не повідомили. Відповідно до положень п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони є такими, що належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Відзив на позов та будь-які клопотання від відповідача до суду не надходили.

На підставі викладеного та відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за відсутності представників сторін.

Згідно приписів ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами, оскільки відповідач не подав відзив на позов.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення Прокурора, дослідивши в судовому засіданні докази у справі, суд встановив такі обставини, які є предметом доказування.

Рішенням №183 дев`ятої сесії Кіровоградської обласної Ради шостого скликання від 19.08.2011 територію "Кам`яногірський", наведену у додатку, оголошено такою, що належить до природно - заповідного фонду місцевого значення.

Так, згідно додатку до вказаного рішення на території колишнього Ульяновського району Кіровоградської області утворено ландшафтний заказник місцевого значення "Кам`яногірський" площею 293,13 га.

Наказом Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області затверджено Положення про ландшафтний заказник місцевого значення "Кам`яногірський" (далі - Положення).

Пунктами 1.3, 2.1 Положення визначено, що заказник загальною площею 293,13 га, знаходиться у віданні Ульяновської районної державної адміністрації (далі - Землекористувач), створено з метою збереження типового ландшафту, а також всього комплексу рослинного та тваринного світу.

У п. 3.1 Положення передбачено, що відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України" на території заказника забороняється будь - яка діяльність, що суперечить меті та завданням заказника, передбаченим цим Положенням, і загрожує збереженню природного комплексу.

З метою збереження об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення, 17.05.2013 відповідно до охоронного зобов`язання №МЗланд73-564 ландшафтний заказник "Кам`яногірський", площею 293,13 га передано під охорону землекористувачу - Ульяновській районній державній адміністрації.

Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-10067/14-19-СГ від 23.12.2019 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кам`янобрідської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області, орієнтований розмір земельної ділянки 2,0000 га, в тому числі: 2,0000 га - пасовища, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-6899/14-20-СГ від 27.04.2020 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" затверджено "Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ А.01.03), за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі, на території Кам`янобрідської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області (за межами населеного пункту)" (п. 1).

Відповідно до п. 2 вказаного наказу надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі: пасовища площею 2,0000 га, (кадастровий номер :02:000:5089) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Кам`янобрідської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області.

13.05.2017 приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Веліховською Т.С. за №36514517 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У грудні 2022 року Заступник керівника Голованівської окружної прокуратури звернувся до Ульяновського районного суду Кіровоградської області в інтересах держави в особі Благовіщенської міської ради з позовом до ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання недійсними наказів, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки.

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2023 у справі №402/806/22 позов задоволено повністю:

- Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-10067/14-19-СГ від 23.12.2019 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

- Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-6899/14-20-СГ від 27.04.2020 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність".

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:5089, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на неї.

- Зобов`язано ОСОБА_1 повернути територіальній громаді в особі Благовіщенської міської ради земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером :02:000:5089.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 15.11.2023 у справі №402/806/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2023 в частині задоволення позовних вимог заступника керівника Голованівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Благовіщенської міської ради про визнання незаконним наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.12.2019 №11-10067/14-19-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" скасовано й ухвалено щодо цієї вимоги нове судове рішення, яким в її задоволенні відмовлено.

Резолютивну частину рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2023 в частині задоволення позовної вимоги заступника керівника Голованівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Благовіщенської міської ради про зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку змінено, виклавши її в новій редакції: Повернути територіальній громаді в особі Благовіщенської міської ради (код юридичної особи в ЄДР 05402697) земельну ділянку площею 2 га, якій присвоєно кадастровий номер :02:000:5089, з володіння ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В інших частинах рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В ході розгляду зазначеної справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:5089, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі як ділянка сільськогосподарського призначення, знаходиться у межах ландшафтного заказника "Кам`яногірський" та відноситься до земель природно-заповідного фонду.

Вказані судові рішення набрали законної сили.

На виконання судових рішень у справі №402/806/22 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинено право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:5089.

Прокурор зазначає, що при прийнятті рішень, які призвели до формування та реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5089 як землі сільськогосподарського призначення не враховано, що територія даної земельної ділянки належить до земель природно-заповідного фонду, чим порушено, зокрема ст. ст. 19-20, 43-45, 122, 150 Земельного кодексу України, а також ст. ст. 6-7, 9, 26, 53, 54 Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

Водночас, як стверджує Прокурор, згідно відомостей Державного земельного кадастру дана земельна ділянка залишається зареєстрованою як ділянка сільськогосподарського призначення.

Так, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 13.03.2025 категорія земель земельної ділянки із кадастровим номером :02:000:5089 - "Землі сільськогосподарського призначення", вид цільового призначення "01.03 Для ведення особистого селянського господарства".

При цьому, як вказує Прокурор, на час прийняття рішення про реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5089 ландшафтний заказник місцевого значення "Кам`яногірський" вже був створений, а його землі відносилися до земель природно-заповідного фонду.

Враховуючи зазначене, за доводами Прокурора для відновлення та захисту порушених прав та інтересів держави необхідно скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5089.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Норми права, застосовані судом, та мотивована оцінка доводів сторін і доказів.

1. Щодо підстав представництва інтересів Прокурором.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Абзацом 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" визначений вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді.

Так, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Конституційний Суд України зазначив, що поняття орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави (рішення від 08.04.1999 у справі №3-рп/99).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №911/2169/20; від 21.06.2023 у справі №905/1907/21).

За вимогами ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

За приписами статті 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України №40 від 24.02.2023, Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (далі - Інспекція) є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується.

Повноваження Інспекції поширюються на територію Дніпропетровської та Кіровоградської областей.

Інспекція (п. 2 р. 2 Положення):

- здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону земель та надр, зокрема, щодо використання та охорони надр; про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів, зокрема, щодо наявності та додержання умов дозволів, установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів забору і використання води та скидання забруднюючих речовин, права державної власності на води;

- пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами (п. 9 р. 2 Положення).

За таких обставин, Інспекція є органом, уповноваженим державною здійснювати повноваження щодо захисту порушених інтересів держави у зазначеній сфері правовідносин.

У постанові Верховного Суду України від 26.02.2019 у справі №905/803/18 вказано, що "нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

В постанові Великої Палати Верховного суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18 зазначено, що сам факт незвернення до суду уповноваженого суб`єкта з позовом свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обгрунтовані підстави для звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Великою Палатою у вказаній постанові застосовано поняття "розумного строку". Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Згідно матеріалів справи, Кіровоградською обласною прокуратурою направлено листа №12-62ВИХ-25 від 30.01.2025 на адресу Інспекції та поінформовано про виявлені порушення. Цим же листом витребувано інформацію про вжиті і заплановані заходи до відновлення інтересів держави, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою.

У відповідь на зазначений лист Інспекцією повідомлено, що заходів державного контролю не проводила, повідомила про готовність до співпраці з органами прокуратури.

З огляду на викладене, Прокурором встановлено наявність підстав, визначених ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо представництва інтересів держави, з метою захисту та поновлення її інтересів, шляхом пред`явлення даної позовної заяви до суду.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Інспекції направлено повідомлення про підготовку позову.

2. Щодо суті спору.

Відповідно до статті 1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (ч. 1-2 статті 3 ЗК України).

За приписами ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Статтею 20 ЗК України визначено, що віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо: земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу; земельних ділянок приватної власності - їх власниками.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України.

Землями природно-заповідного фонду, за визначенням у ст. 43 ЗК України, є ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Аналогічний зміст має ч. 1 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (стаття 44 ЗК України).

Положеннями ч. 2 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" передбачено, що землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

Землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом, не можуть передаватись із комунальної у приватну власність (пункт "в" ч. 4 ст. 83 ЗК України).

Вказані статті імперативно відносять землі, яким встановлено статус територій чи об`єктів природно-заповідного фонду, до категорії земель природно-заповідного фонду за фактом знаходження на них об`єктів, які мають спеціальний статус та перебувають під особливою державною охороною.

З матеріалів справи вбачається, що до складу природно - заповідного фонду області внесено ландшафтний заказник "Кам`яногірський", що підтверджується рішенням №183 від 19.08.2011 з додатком, охоронним зобов`язанням №МЗланд73-564 від 17.05.2013, науковим обґрунтуванням створення ландшафтного заказника та Положенням про ландшафтний заказник "Кам`яногірський".

Рішенням Ульяновського районного суду від 23.03.2023 у справі №402/806/22 встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:5089, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі як ділянка сільськогосподарського призначення, знаходиться у межах ландшафтного заказника "Кам`яногірський" та відноситься до земель природно-заповідного фонду.

Тому, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов до висновку, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області прямо суперечить законодавству в частині імперативної заборони передавати землі державної власності землі під об`єктами природно-заповідного фонду, передбаченої п. "г" ч. 4 ст. 84 ЗК України.

За змістом ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч.ч. 3, 4 ст. 79-1 ЗК України).

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (частина 10).

Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України та ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується, зокрема, в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Як встановлено вище, спірна земельна ділянка відноситься до земель природно-заповідного фонду та сформована з порушенням чинного законодавства, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-6899/14-20-СГ від 27.04.2020, що визнано незаконним.

Вказане призвело до існування земельної ділянки площею 2 га з цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення (для ведення особистого селянського господарства) на земельній ділянці ландшафтного заказника "Кам`яногірський", загальна площа якого 293,13 га.

Суд враховує, що внесення до Державного земельного кадастру відомостей щодо земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :02:000:5089, з віднесенням її до категорії земель сільськогосподарського призначення не відповідає вимогам чинного законодавства, враховуючи те, що на вказаній земельній ділянці розташований ландшафтний заказник місцевого значення "Кам`яногірський", що свідчить про її належність до категорії земель природно - заповідного призначення.

Наявність відомостей щодо земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :02:000:5089, на якій розташований ландшафтний заказник місцевого значення "Кам`яногірський", як земельної ділянки сільськогосподарського призначення у Державному земельному кадастрі порушує принципи об`єктивності, достовірності, повноти його відомостей, визначені ст. 3 Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Таким чином, скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки усуне виявлене порушення закону та призведе до приведення цільового призначення земельної ділянки природно-заповідного фонду у відповідність до її дійсного призначення, без необхідності додаткового звернення із позовом до суду.

З підстав викладеного, позовні вимоги Прокурора про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5089 є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Статтею 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Аналогічні положення щодо припинення речових прав при скасуванні державної реєстрації земельної ділянки передбачено також ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України.

За змістом ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі, зокрема, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Таким чином, скасування державної реєстрації земельної ділянки передбачає одночасне припинення усіх наявних речових прав щодо такої земельної ділянки, що здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення про скасування державної реєстрації прав.

Водночас, 01.04.2024 державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:5089 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовано з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на підставі рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2023 у справі №402/806/22.

Зареєстроване 14.06.2022 на підставі ухвали суду від 17.05.2022 у справі №386/439/22 обтяження (арешт нерухомого майна) припинено 24.04.2025 згідно з вироком суду від 30.10.2023 у справі №402/232/22.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо права власності, реєстрації іншого речового права та іпотеки на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :02:000:5089.

Суд враховує, що державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі не є тотожним поняттю "державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вжитому у п. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Така правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі № 640/10412/21.

Дії стосовно державної реєстрації земельної ділянки спрямовані для визначення земельної ділянки як об`єкта цивільних прав та не стосуються реєстрації речових прав на неї.

Прийняття рішення щодо державної реєстрації земельної ділянки або відмови у здійсненні такої реєстрації саме собою не породжує виникнення жодних речових прав на цю земельну ділянку (постанова Верховного Суду від 04.05.2022 у справі № 817/154/18).

Таким чином, оскільки речові права на спірну земельну ділянку, їх обтяжень не зареєстровано, то відсутні підстави для припинення рішенням суду таких прав на цю земельну ділянку.

Суд враховує, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі має бути орган, у розпорядженні якого перебуває на час пред`явлення позову спірна земельна ділянка.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021 №1423-IX, який набрав чинності 27.05.2021, Розділ Х "Перехідні положення" ЗК України доповнено п. 24, встановлено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення (п. п. 4 п. 24 Розділу Х "Перехідні положення" ЗК України).

Тобто, спірна земельна ділянка, яка сформована з присвоєнням кадастрового номеру :02:000:5089, перебуває у розпорядженні Благовіщенської міської ради

Окрім того, відповідно до судового рішення у справі №402/806/22 земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :02:000:5089 повернуто з володіння ОСОБА_1 територіальній громаді в особі Благовіщенської міської ради.

Таким чином, Благовіщенська міська рада є належним відповідачем щодо вимоги про скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки.

За наведених обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати.

За правилами ст. 129 ГПК України сплачений Прокурором судовий збір покладається на відповідача.

Інших судових витрат сторони не заявляють.

Керуючись ст. 74, 76-77, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5089.

Стягнути з Благовіщенської міської ради (вул. Промислова, 23/54, м. Благовіщенське, Голованіський район, Кіровоградська область, 26400, ідентифікаційний код 05402697) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (проспект Європейський, 4, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код 02910025) судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів.

Повне рішення складено 16.05.2025.

Суддя В.В.Тимошевська