ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2025 р.

м. Київ

Справа № 911/830/25

Суддя Черногуз А.Ф., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" (01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 5-а, кім. 509, )

до Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) "СадОк" Калитянської селищної ради Броварського району Київської області (07420, смт. Калита, пров. Молодіжний, 2, )

про стягнення 19946,62 грн боргу,

ВСТАНОВИВ:

Історія розгляду справи.

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" до Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) "СадОк" Калитянської селищної ради Броварського району Київської області про стягнення 19946,62 грн боргу за договором постачання електричної енергії № 05/14/2024 від 14.05.2024.

Ухвалою від 14.03.2025 суд відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, встановив строк для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив. Вказана ухвала була отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 445.

Поряд із цим суд також зауважує, що згідно з частиною 1 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень функціонує в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно з частини 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала Господарського суду Київської області про відкриття провадження у справі від 14.03.2025 внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень (дата забезпечення надання загального доступу: 17.03.2025).

Суд констатує, що за час перебування матеріалів позовної заяви у провадженні суду відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у встановлений судом строк. Незважаючи на закінчення строку на подання відзиву, відповідач також не звертався до суду з заявами про поновлення чи продовження строку на подання відзиву, не подавав жодних інших письмових клопотань, що пов`язані з розглядом спору, не надавав до суду заперечень та доказів, які б мали на меті спростувати вимоги позивача. Відповідач не проявив бажання ані ознайомитися з матеріалами справи, ані подати заяви про визнання ним тих чи інших обставин спору. Таким чином вбачається, що відповідач не скористався можливістю доступу до правосуддя.

Відтак, у зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними документами, оскільки сторонам було надано всі можливості для реалізації наданих процесуальним законом прав та достатньо часу для наповнення справи доказовою базою.

Обставини спірних правовідносин та зміст позовних вимог.

Судом встановлено що 14.05.2025 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, було укладено договір № 05/14/2024 про постачання електричної енергії споживачу за умовами якого постачальник продає електричну енергію, ДК 021:2015:09310000-5 - Електрична енергія (електрична енергія) в кількості 37 500 кВт*год споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії, в т.ч. вартість послуг оператора системи передачі електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Сума договору становить 194785,65 грн (сто дев`яносто чотири тисячі сімсот вісімдесят п`ять гривень 65 копійок), у тому числі ПДВ 32464,27 грн (тридцять дві тисячі чотириста шістдесят чотири гривні 27 копійок).

Пунктом 5.8. договору визначено, що приймання наданих послуг оформляється сторонами шляхом складання акта приймання-передачі електричної енергії, що підписується належними представниками обох сторін. Складання акта приймання-передачі електричної енергії покладається на постачальника, а його підписання споживачем є доказом належного виконання умов договору та відсутності претензій з його боку до постачальника.

Згідно з пунктом 5.10. договору у разі неповернення замовником підписаного акту приймання-передачі електричної енергії і ненадання мотивованої відмови від його підписання після закінчення 5 (п`яти) робочих днів з дня його отримання, обсяг поставленої споживачу електричної енергії вважається узгодженим споживачем у повному обсязі та оскарженню не підлягає в частині обсягу фактично спожитого обсягу, ціни за одиницю та загальної суми за відповідний розрахунковий період.

Договір набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу та діє до 31.12.2024 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до повного їх виконання (пункт 13.1. договору).

Також пунктом 13.15. договору сторони погодили, що усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені поштовим, факсимільним або поштовим шляхом надіслання на електронну адресу однієї зі сторін. Датою отримання електронних листів сторони погодили вважати дату відправлення електронного повідомлення стороною відправником. У випадку, якщо відправлення відбулося після 18-00, датою отримання є перший робочий день, наступний за днем відправлення. Сторони дійшли згоди, що електронні повідомлення постачальнику, які надходять споживачу, з електронних скриньок домену ІНФОРМАЦІЯ_2, є достатнім джерелом доказування в господарському процесі. Сторони дійшли згоди, що електронні повідомлення споживача, які надходять постачальнику, з електронних скриньок домену ІНФОРМАЦІЯ_1, є достатнім джерелом доказування в господарському процесі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що згідно з обсягами використаної електричної енергії позивачем було виставлено відповідачу акт прийому-передачі електричної енергії за листопад 2024 р. № 11581 від 30.11.2024 на суму 53484,96 грн та рахунок № 8896 від 06.12.2024 на вказану суму, проте відповідач здійснив оплату за спожиту електричну енергію частково - на суму 33538,34 грн, у зв`язку із чим позивач звернувся до відповідача з вимогою № 181 від 17.01.2025 про сплату решти боргу в сумі 19946,62 грн, однак відповідач вказану суму не сплатив, чим порушив права позивача і що стало передумовою до звернення до суду із цим позовом.

Висновки господарського суду.

В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на доступ до правосуддя закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.

Як визначено статтею 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 ГК України є господарський договір.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Нормами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статей 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Правовідносини, що склалися між сторонами врегульовані Законом України "Про ринок електричної енергії", який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах, що відповідає статті 4 наведеного Закону.

В силу статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до пункту 3.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 N 312 постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами.

Водночас статтею 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з пунктами 2, 4, 5 частини 2 статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд зазначає, що в силу положень частини 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши подані до справи докази постачання електроенергії в об`ємах та за цінами, що визначені у наданих до справи актах прийому-передачі електричної енергії, судом з`ясовано, що позивач виконав покладений на нього договором обов`язок з поставки та поставив відповідачу електроенергію на загальну суму 139963,29 грн, що підтверджується актами прийому-передачі електроенергії за червень 2024 р. №8643 від 05.07.2024 на суму 22611,17 грн, за липень 2024 р. №9088 від 05.08.2024 на суму 2556,41 грн, за серпень 2024 р. №9728 від 31.08.2024 на суму 16758,08 грн, за вересень 2024 р. №10332 від 30.09.2024 на суму 33145,64 грн, жовтень 2024 р. № 10967 від 31.10.2024 на суму 64891,99 грн, які підписані та завірені печатками сторін.

Крім цього, позивач надав суду копії актів звіряння взаємних розрахунків за липень, серпень, вересень та жовтень 2024 року, зі змісту яких вбачається, що станом на 31.10.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становила 64891,99 грн.

Разом із цим суд зауважує, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

Частиною 4 статті 236 ГПК України, що кореспондується за змістом із частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже зазначалось вище, позивач послався на акт прийому-передачі електричної енергії за листопад 2024 р. № 11581 від 30.11.2024 на суму 53484,96 грн за листопад 2024 року та рахунок № 8896 від 06.12.2024 на вказану суму. При цьому на згадувані вище акти за період з липня по жовтень 2024 року позивач не послався, тобто вимоги позивача стосуються саме решти боргу за електроенергію за листопад 2024 року в сумі 19946,62 грн, що за твердженнями позивача виникла у відповідача на підставі цього акту.

Так, акт прийому-передачі електричної енергії за листопад 2024 р. № 11581 від 30.11.2024 на суму 53484,96 грн за листопад 2024 року та рахунок № 8896 від 06.12.2024 були направлені на електронну адресу відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1, що зазначена сторонами в пункті 13.15. договору, що підтверджується копією роздруківки електронного листування сторін.

Відповідно до статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В силу приписів статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, суд констатує, що вказані вище рахунок та акт були направлені позивачем відповідачу в спосіб, що погоджений сторонами. При цьому доказів на підтвердження того, що відповідач надав позивачу заперечення щодо підписання цього акту з урахуванням умов пункту 5.10. договору матеріали справи не містять, тож він вважається прийнятим відповідачем без зауважень та є належним доказом прийняття відповідачем послуг на суму 53484,96 грн.

Таким чином враховуючи доведеність факту надання послуг на суму 53484,96 грн за листопад 2024 року, приймаючи до уваги також наявні в матеріалах справи докази - підписані між сторонами акти, що підтверджують поставки електроенергії за попередні періоди - з липня по жовтень 2024 року, а також те, що загальна сума поставок електроенергії не перевищує суму договору, що обумовлена сторонами, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 19946,62 грн є обґрунтованим.

Разом із цим, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні первинні документи, які є належними доказами на підтвердження оплат електроенергії відповідачем та водночас зауважує, що сума в розмірі 53484,96 грн, яка значиться у згадуваних вище рахунку та акті за листопад 2024 року - перевищує заявлену позивачем до стягнення суму.

Відповідач не надав жодних заперечень щодо розміру заявленої до стягнення заборгованості.

В контексті викладеного суд зауважує, що в силу частини 2 статті 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відтак позов підлягає задоволенню саме в межах заявленої позивачем суми в розмірі 19946,62 грн.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати відповідно до статті 123 ГПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу та інших витрат, що пов`язані з вчиненням сторонами необхідних процесуальних дій. За змістом статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн покладаються судом на відповідача повністю.

В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав щодо доказів та доводів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) "СадОк" Калитянської селищної ради Броварського району Київської області (07420, смт. Калита, пров. Молодіжний, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі 365" (01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 5-а, кім. 509, ) 19946,62 грн боргу та 2422,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.05.2025.

Суддя А.Ф. Черногуз