ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2025 р. Справа №914/2454/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 14.02.2025 (вх.ЗАГС №01-05/395/25 від 14.02.2025)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.01.2025 (суддя Трускавецький В.П., повний текст складено 27.01.2025)

у справі №914/2454/24

за заявою ОСОБА_1

про: відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

за участю представників:

від апелянта (боржника): адвокат Іваха О.І.

Учаснику процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.01.2025 у справі №914/2454/24 відмовлено у відкритті провадження у справі №914/2454/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.01.2025 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Львівської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді - Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.03.2025, після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 21.01.2025 у справі №914/2454/24, відкрито апеляційне провадження, призначено розгляд справи на 16.04.2025.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 розгляд справи відкладено на 07.05.2025.

06.05.2025 апелянт подав клопотання (№01-04/3539/25) про поновлення строку на долучення доказів, а саме відповіді АТ «Сенс Банк» №17824-56 від 11.04.2025 на адвокатський запит від 03.04.2025, інформаційної довідки №421452695 від 07.04.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 07.05.2025 представник апелянта підтримав клопотання про долучення нових доказів, просив поновити строк на їх подання.

Колегія суддів, розглянувши клопотання апелянта (№01-04/3539/25 від 06.05.2025), ухвалила відмовити у поновленні строку на подання нових доказів з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У клопотанні про долучення доказів заявник зазначає, що подані докази не існували на момент подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а тому у боржника не було об`єктивної можливості їх подати їх у встановлений законом строк. Також необхідність отримання таких доказів виникла після ухвалення оскаржуваної ухвали Господарського суду Львівської області від 21.01.2025.

Слід взяти до уваги, що заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подано до Господарського суду Львівської області 07.10.2024, оскаржену ухвалу про відмову у відкритті провадження постановлено 21.01.2025, водночас, звертаючись до апеляційного господарського суду з клопотанням про поновлення строку для подання нових доказів, представник заявниці не довів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від заявника протягом тривалого часу розгляду заяви, не навів причин неможливості подання цих доказів разом з апеляційною скаргою у відповідності до вимог п.6 ч.2 ст.258 ГПК України.

Зокрема, відповідь АТ «Сенс Банк» №17824-56 від 11.04.2025 надано на адвокатський запит адвоката Івахи О.І., скерований банку лише 03.04.2025, тобто під час апеляційного провадження. При цьому, адвокат Іваха О.І. здійснював представництво інтересів боржниці в суді першої інстанції, проте не наводить причин неможливості подання відповідного адвокатського запиту раніше.

Також інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_2 №421452695 на замовлення адвоката Івахи О.І. отримано лише 07.04.2025

Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання заявником таких доказів.

Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Покликання представника боржниці на те, що необхідність отримання доказів виникла після ухвалення оскаржуваної ухвали Господарського суду Львівської області від 21.01.2025, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що відповідно до ч.3, ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Натомість, суд, у відповідності до вимог ч.1 ст.14 ГПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи наведене і те, що апелянт не довів винятковості випадку неподання доказів до суду першої інстанції, відсутні підстави для поновлення пропущених заявником процесуальних строків.

В судових дебатах представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив оскаржену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення предстанивника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції, короткий зміст оскарженої ухвали

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Львівської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.10.2024 заяву про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання.

Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, дійшов таких висновків:

- доведення підстав й умов для застосування процедури реструктуризації заборгованості боржника (фізичної особи) за валютним кредитом з урахуванням особливостей визначених пунктом 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ та складання плану реструктуризації згідно з імперативними нормами цього пункту є процесуальним обов`язком боржника (фізичної особи), за невиконання якого настає негативний процесуальний наслідок у вигляді відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, що не позбавляє боржника права на повторне звернення до суду з такою заявою, врахувавши умови та підстави для застосування наведеної процедури;

- судом було встановлено невідповідність плану реструктуризації обов`язковим умовам, передбаченим у п.5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ, а саме: не доведеність юридичного факту існування у сім`ї боржника єдиного місяця для проживання; визначення складу і розміру грошових вимог забезпеченого кредитора в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України не на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (а станом на 11.09.2009); визначення ринкової вартості квартири, що забезпечує вимоги кредитора, не оцінювачем, визначеним кредитором, та ще й станом на 2018 рік;

- заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність з додатками (планом) не відповідає визначеним у п.5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ обов`язковим умовам, у зв`язку з чим настають негативні для заявника наслідки у вигляді відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Узагальнені доводи апелянта

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано такими доводами:

- оскаржувана ухвала фактично позбавила боржницю єдиного способу відновити свою платоспроможність та не втратити єдине житло, адже реструктуризувати борги за процедурою, визначеною пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства України можливо лише протягом п`яти років з дня введення в дію цього Кодексу (21.10.2019), а тому крайній термін для звернення із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі цього пункту - 21.10.2024;

- боржниця не мала змоги швидше скористатись своїм правом на звернення із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, оскільки кредитор вчиняв всі можливі дії з метою позбавлення її єдиного житла, зокрема, здійснював незаконні реєстраційні дії щодо її квартири, які необхідно було скасовувати в судовому порядку (справа №466/1996/19, справа № 466/1219/22);

- з метою збереження її єдиного місця проживання, 07.10.2024 боржниця звернулась до Господарського суду Львівської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу;

- в ухвалах про прийняття заяви до розгляду, ухвалах про відкладення підготовчого засідання, а також в судових засіданнях, суд першої інстанції не зазначав про наявність недоліків у поданій заяві та плані реструктуризації, хоча відповідно п.1 ч.2 ст.117 КУзПБ в ухвалі про прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника до розгляду господарський суд має право вирішити питання про зобов`язання заявника, боржника та інших осіб подати до суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;

- АТ «Сенс Банк» не виконав жодної ухвали Господарського суду Львівської області, не надав актуальні розрахунки заборгованості, проігнорувавши вимоги суду;

- боржник добросовісно намагався реструктуризувати існуючу заборгованість та зберегти своє єдине місце для проживання, а кредитор, не бажаючи вказаного, поводив себе недобросовісно, намагався позбавити боржника житла, вчиняючи незаконні реєстраційні дії, а в подальшому не виконував вимоги ухвал Господарського суду Львівської області, не даючи боржнику інформацію, яка є необхідною для складення плану реструктуризації боргів;

- основною метою запровадження законодавцем процедури неплатоспроможності боржника є надання добросовісній особі, яка не з власної вини опинилась у скрутному матеріальному становищі та не має змоги виконати взяте на себе грошове зобов`язання, можливості реабілітації, зокрема, шляхом реструктуризації існуючої заборгованості, а тому фактичне позбавлення боржника єдиного реального способу відновити свою платоспроможність через формальні підстави не відповідає меті введеної законодавцем процедури передбаченої пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ;

- Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 зазначив, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна;

- як було зазначено у заяві боржниці, її дочка ОСОБА_2 не проживає з нею, а тому не є її членом сім`ї відповідно до пункту 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ, а тому у боржниці не було обов`язку доводити відсутність житла у ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_2 - повнолітня та одружена, має власну сім`ю та не підтримує жодного спілкування з боржницею, у боржниці не має обов`язку і можливості знати «де та на якій правовій підставі проживає» ОСОБА_2 , більше того, на скільки відомо, ОСОБА_2 перебуває та проживає закордоном;

- перед подачею заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу боржниця неодноразово зверталась до АТ «Сенс Банк» з метою отримання інформації про її актуальну заборгованість, однак АТ «Сенс Банк» ігнорував такі звернення, тому при визначенні складу і розміру грошових зобов`язань, боржниця виходила з рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 10.02.2010 у справі №1237/09, яким було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АКБ «Укрсоцбанк», заборгованість по договору кредиту в сумі 756 449,54 грн. та третейський збір в сумі 7964,49 грн.;

- на виконання вищезазначеного рішення, Дніпровським районним судом міста Києва був виданий виконавчий лист №6-1303/10 від 14.03.2011, приватний виконавець Маковецький З.В. 06.06.2024 відкрив виконавче провадження за вищезазначеним виконавчим листом на загальну суму 841 258,43 грн., з яких: сума до стягнення в розмірі 764 414,03 грн. виконавчий збір в розмірі 76 441,40 грн., сума виконавчих витрат у розмірі 403,00 грн.; саме з розрахунків визначених у рішенні Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 10.02.2010 у справі №1237/09 виходила боржниця при подачі заяви;

- в подальшому, після подачі АТ «Сенс Банк» до суду розрахунків актуальної заборгованості, боржниця подала б уточнений план реструктуризації, однак АТ «Сенс Банк» не виконав жодної ухвали Господарського суду Львівської області та не надав необхідної інформації;

- небажання кредитора реструктуризувати борги боржника, створення умов за яких боржник не може отримати актуальну інформацію про його заборгованість та недобросовісне ставлення АТ «Сенс Банк» до вимог ухвал суду не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність;

- в суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність за п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки наведена норма не встановлює обов`язку боржника витребування у забезпеченого кредитора інформації про оцінювача, який має визначити ринкову вартість квартири або житлового будинку, що забезпечує вимоги такого кредитора-

- суд не врахував, що вартість іпотечної квартири жодним чином не могла вплинути на розрахунки в плані реструктуризації боргів боржника, оскільки не впливає на розмір вимог, які підлягають погашенню за п.5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, яким передбачено право фізичної особи звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо 1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності) (відповідно до ч.2 ст.115 КУзПБ в редакції, чинній станом на 21.10.2019).

У пункті п`ятому Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що протягом п`яти років з дня введення в дію цього Кодексу заборгованість фізичної особи, що виникла до дня введення в дію цього Кодексу, за кредитом в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, реструктуризується за процедурою неплатоспроможності фізичної особи згідно з планом реструктуризації або з мировою угодою з урахуванням особливостей, встановлених цим пунктом.

Так, пункт 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства (в редакції, чинній станом на дату звернення боржниці до господарського суду) встановлює такі особливості:

- у разі якщо єдиним кредитором у процедурі неплатоспроможності фізичної особи є забезпечений кредитор, а боржник володіє на праві власності одним об`єктом нерухомості (квартирою, житловим будинком), що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника і перебуває в іпотеці забезпеченого кредитора, такий боржник має право подати заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до статті 116 цього Кодексу, але без визначення особи арбітражного керуючого та без надання доказів авансування винагороди керуючому реструктуризацією, передбачених пунктом 12 частини третьої статті 116 цього Кодексу, до якої додається проект плану реструктуризації, що відповідає умовам реструктуризації, визначеним цим пунктом;

- господарський суд надсилає ухвалу про прийняття заяви до розгляду забезпеченому кредитору, визначеному в заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, та встановлює строк для надання заперечень, що не може перевищувати 15 днів;

- господарський суд на підготовчому засіданні розглядає план реструктуризації, доданий до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, без застосування статті 126 цього Кодексу та заперечення кредитора;

- за результатами розгляду на підготовчому засіданні господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність з одночасним затвердженням плану реструктуризації, передбаченого цим пунктом, або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність через невідповідність поданої заяви умовам реструктуризації, визначеним цим пунктом;

- склад і розмір грошових вимог забезпеченого кредитора за зобов`язаннями, які виникли з кредиту в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи; до розміру вимог такого забезпеченого кредитора не включаються штрафні санкції та пеня;

- визнані господарським судом вимоги забезпеченого кредитора погашаються боржником у розмірі ринкової вартості квартири або житлового будинку, що забезпечує вимоги такого кредитора, яка визначається оцінювачем, визначеним кредитором; залишок заборгованості такого кредитора підлягає прощенню (списанню) в порядку, визначеному цим пунктом;

- у разі якщо боржник до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність частково виконав зобов`язання за кредитним договором, а саме частково сплатив кредит та відсотки за користування кредитом, розмір вимог забезпеченого кредитора, які підлягають погашенню відповідно до цього пункту, зменшується на більшу з таких величин:

відсоток основного боргу за кредитом, погашений боржником до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;

відсоток загальної вартості кредиту для споживача, розрахованої відповідно до законодавства про споживче кредитування на дату укладення договору про надання кредиту в іноземній валюті, погашений боржником до дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;

- у разі якщо загальна площа квартири, обтяженої іпотекою, не перевищує 60 квадратних метрів або житлова площа такої квартири не перевищує 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника, або якщо загальна площа житлового будинку, обтяженого іпотекою, не перевищує 120 квадратних метрів:

розмір вимог забезпеченого кредитора, які підлягають погашенню відповідно до цього пункту, додатково зменшується на 10 відсотків, крім випадків перевищення вартості іпотеки над сумою заборгованості за кредитним договором;

на реструктуризоване відповідно до цього пункту зобов`язання боржника встановлюється відсоткова ставка у розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні, збільшеного на 1 процентний пункт;

строк погашення вимог забезпеченого кредитора становить 15 років, якщо кредитором і боржником не погоджено інший строк;

- у разі якщо загальна площа квартири, обтяженої іпотекою, перевищує 60 квадратних метрів або житлова площа такої квартири перевищує 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника, або якщо загальна площа будинку, обтяженого іпотекою, перевищує 120 квадратних метрів:

на реструктуризоване відповідно до цього пункту зобов`язання боржника встановлюється відсоткова ставка у розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні, збільшеного на 3 процентні пункти;

строк погашення вимог забезпеченого кредитора становить 10 років;

- план реструктуризації, що відповідає вимогам цього пункту, вважається підтриманим забезпеченим кредитором у частині вимог такого забезпеченого кредитора за зобов`язаннями, що виникли з кредиту в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника;

- боржник та забезпечений кредитор за погодженням можуть встановити в плані реструктуризації або мировій угоді інші умови та порядок погашення вимог забезпеченого кредитора, за умови, що вони є не гіршими для інтересів боржника, ніж ті, що встановлені цим пунктом;

- прощення (списання) залишку заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою, що визначається як різниця між розміром вимог забезпеченого кредитора, визнаних господарським судом у справі про неплатоспроможність боржника, та розміром вимог забезпеченого кредитора, які підлягають погашенню відповідно до цього пункту, здійснюється після повного виконання зобов`язань боржником за реструктуризованим зобов`язанням на підставі рішення господарського суду, визначеного статтею 129 цього Кодексу;

- у разі якщо боржник не має фінансових можливостей погашати вимоги забезпеченого кредитора на умовах, передбачених цим пунктом, господарський суд за клопотанням боржника відмовляє у затвердженні плану реструктуризації, встановлює мінімальну суму щомісячного виконання плану реструктуризації, яка не може бути меншою за половину мінімальної заробітної плати, встановленої Кабінетом Міністрів України на день ухвалення такого рішення, до моменту повного погашення реструктуризованого зобов`язання або переходить до наступної процедури та закриває провадження у справі про неплатоспроможність;

- для цілей цього пункту членами сім`ї боржника вважаються батьки, чоловік або дружина, діти боржника, у тому числі усиновлені, які проживають спільно з боржником на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 долучено: договір про надання відновлювальної кредитної лінії №602/25-115 від 05.07.2007 за яким боржником надано кредит у розмірі 60 тис. дол. США, договір про надання відновлювальної кредитної лінії №602/25-072 від 26.02.2008 за яким боржником надано кредит у розмірі 27 тис.дол. США, договір купівлі-продажу квартири від 02.07.2007, іпотечний договір від 26.02.2008, висновок про вартість майна станом на 21.06.2018, рішення Третейського суду при асоціації українських банків від 10.02.2010 у справі №1237/09, виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва від 14.03.2021, відомості з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб, довідку від 15.05.2024 про місце роботи, декларації про майновий стан боржника за 2021, 2022, 2023 та 2024 роки, довідку з ПФУ, виписку по рахунку в АТ «ПУМБ», довідки клієнта з АТ «Універсал Банк», план реструктуризації боргів.

У заяві боржниця повідомила, що станом на момент подання цієї заяви у неї відсутня уся інформація, необхідна для складення плану реструктуризації боргів, зокрема, відсутня інформація щодо розміру ринкової вартості квартири, яка визначається оцінювачем, визначеним кредитором. Враховуючи наведене, у поданий проект плану реструктуризації боргів будуть вносить зміни за наявності нової інформації.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, викладеними в оскарженій ухвалі, про те, що системний аналіз положень пункту 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ дозволяє стверджувати, що визначена цим пунктом процедура реструктуризації заборгованості боржника проводиться під судовим контролем, який можна умовно розмежувати на такі етапи:

І етап - суд здійснює перевірку заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність при її надходженні на предмет дотримання відповідності вимогам статті 116 КУзПБ щодо форми, змісту, наявності всіх необхідних додатків;

ІІ етап - суд здійснює розгляд заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та доданого до неї плану реструктуризації по суті на підготовчому засіданні на предмет відповідності їх умовам реструктуризації, визначеним цим пунктом.

Наведеним спростовуються доводи апелянта про те, що суд в ухвалі про прийняття заяви до розгляду та в ухвалах про відкладення підготовчого засідання не зазначав про наявність недоліків у плані реструктуризації, адже розгляд заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та доданого до неї плану реструктуризації здійснюється по суті у підготовчому засіданні, за результатами якого суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність з одночасним затвердженням плану реструктуризації або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність через невідповідність поданої заяви умовам реструктуризації, визначеним у п.5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства.

У заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та надаючи план реструктуризації боргів, ОСОБА_1 зазначила про наявність в неї у володінні на праві власності одного об`єкта нерухомості (квартири загальною площею 59,8 кв. м), яка є єдиним місцем проживання сім`ї боржника і перебуває в іпотеці забезпеченого кредитора. Також заявниця повідомила, що в квартирі зареєстрована її дочка ОСОБА_3 , яка фактично там не проживає.

Колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про відстунітсь обов`язку повідомляти будь-які відомості щодо доньки боржниці, оскільки донька є повнолітньою, не проживає з боржницею та не підтримує з нею зв`язку.

Відповідно до абз.22 п.5 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ для цілей цього пункту членами сім`ї боржника вважаються батьки, чоловік або дружина, діти боржника, у тому числі усиновлені, які проживають спільно з боржником на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Суд першої інстанції правильно врахував правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14.09.2021 у справі №908/2536/20, відповідно до яких за змістом пункту 5 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» КУзПБ поняття «сім`я боржника» характеризується множинністю осіб, а тому єдиним місцем проживання сім`ї боржника у розумінні цих положень КУзПБ вважається не тільки майно (квартира або житловий будинок), що перебуває у власності боржника, а й майно (квартира або житловий будинок), що перебуває у власності членів його сім`ї у розумінні положень КУзПБ, та може бути місцем проживання сім`ї боржника за правилами цивільного, житлового та сімейного законодавства.

Враховуючи те, що в квартирі, яка за твердженням заявниці є її єдиним житлом, зареєстрована повнолітня донька заявниці, проте, до заяви не додано доказів (витягу з Реєстру прав на нерухоме майно) щодо відсутності у члена сім`ї (дочки) на праві власності майна, яке за своїми ознаками є (або може бути) місцем проживання (квартира або житловий будинок) сім`ї боржника, заявником не доведено факту існування у сім`ї боржника єдиного місяця для проживання.

У заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність заявниця повідомила, що 05.07.2007 вона уклала з Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») договір про надання відновлювальної кредитної лінії №602/25-15 з максимальною сумою ліміту 60 000,00 дол.США зі сплатою 13,50% річних (кредитний договір 1).

26.02.2008 заявниця уклала з Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») договір про надання відновлювальної кредитної лінії №602/25-072 з максимальною сумою ліміту 27 000,00 дол.США зі сплатою 13,00% річних (кредитний договір 2).

Як вбачається з доданих до заяви документів, рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 10.02.2010 у справі №1237/09 з ОСОБА_1 було стягнуто 756 449,54 грн заборгованості за кредитними договорами та третейський збір в сумі 7964,49 грн.

У зазначеному рішенні встановлено неналежне виконання боржником зобов`язань:

- за кредитним договором 1, призвело до заборгованості, яка становить: заборгованість за кредитом 55 651,45 дол.США, що згідно з офіційним курсом НБУ на момент розрахунку становило 444 899,95 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 3 816,29 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 6 534,11 грн.;

- за кредитним договором 2, призвело до заборгованості, яка становить: заборгованість за кредитом 25 995,30 дол.США, що згідно з офіційним курсом НБУ на момент розрахунку становило 207 816,82 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1 580,57 грн., заборгованість за кредитом в розмірі 3 495,62 дол.США, що згідно з офіційним курсом НБУ на момент розрахунку становило 27 945,38 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 2 531,75 грн.

На виконання рішення Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №6-1303/10 від 14.03.2011.

06.06.2024 приватний виконавець Маковецький З.В. відкрив виконавче провадження (стягувач АТ «Сенс Банк») на суму 841258,43 грн, з яких: сума до стягнення 764414,03 грн, виконавчий збір 76441,40 грн та сума виконавчих витрат у розмірі 403,00 грн.

У плані реструктуризації боргів (розділ 5) зазначено, що вимоги банку мають бути задоволені у такому розмірі: 444899,95 грн за кредитним договором 1 та 207816,82 грн за кредитним договором 2, що у сумі становить 652 716,77 грн.

Водночас, як вбачається з розділу 3 плану реструктуризації боргів, заборгованість за кредитним договором 1 складає 55651 долар 45 центів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на момент розрахунку становило 444899,95 грн. Заборгованість за кредитним договором 2 складає 25995 доларів 30 центів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на момент розрахунку становило 207816,82 грн.

Станом на 07.10.2024 - дату звернення боржниці до суду, офіційний курс НБУ становив 41,1859 грн. за 1 долар США.

Проте, у плані реструктуризації боргів розмір грошових вимог визначено в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України не на дату відкриття провадження у справі, а станом на 11 вересня 2009 року, дату розрахунку заявлених вимог до третейського суду.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що при подачі заяви боржниця виходила саме з розрахунків визначених у рішенні Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 10.02.2010 у справі №1237/09.

Так, вирішення судом спору та ухвалення рішення про стягнення заборгованості в гривнях за валютним кредитом, не змінює підстав виникнення і природи відповідного боргу: виникнення його за договором кредиту в іноземній валюті (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2022 у справі №921/542/20), а відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ склад і розмір грошових вимог забезпеченого кредитора за зобов`язаннями, які виникли з кредиту в іноземній валюті, визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Відповідно до абз. 7 п. 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ визнані господарським судом вимоги забезпеченого кредитора погашаються боржником у розмірі ринкової вартості квартири або житлового будинку, що забезпечує вимоги такого кредитора, яка визначається оцінювачем, визначеним кредитором.

У матеріалах заяви відсутня інформація щодо ринкової вартості квартири, яка визначається оцінювачем, визначеним кредитором.

Апелянт наголошує на відсутності у боржника обов`язку витребування у забезпеченого кредитора інформації про оцінювача, який має визначити ринкову вартість квартири або житлового будинку, що забезпечує вимоги такого кредитора.

Колегія суддів відхиляє такі твердження апелянта, оскільки абз. 7 п. 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ передбачає, що визначення ринкової вартості квартири має здійснювати оцінювач, визначений кредитором.

Водночас, матеріали заяви не містять доказів звернення до банку з метою погодження такого оцінювача.

Висновок про вартість майна від 21.06.2018, що був наданий заявницею, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «Бізнес АССІСТ».

Відтак боржниця не надала доказів на підтвердження розміру ринкової вартості квартири за адресою: АДРЕСА_2 , який забезпечує вимоги АТ «Сенс Банк», яка визначена оцінювачем, визначеним кредитором.

Окрім того, суд першої інстанції врахував, що боржниця не надала жодних доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед іншими (за наявності) кредиторами, зокрема відомостей з Єдиного реєстру боржників, відомостей з Державної виконавчої служби тощо, які б достеменно свідчили про відсутність заборгованості перед іншими особами (кредиторами). Суд першої інстанції також критично оцінив надану боржницею інформацію про той факт, що остання станом на дату подання заяви про відкриття провадження у справі працевлаштована, що підтверджується копією трудової книжки, та встановив, що така інформація спростовується матеріалами справи, які самостійно подала заявниця.

Проте доводів чи заперечень щодо таких висновків місцевого господарського суду апеляційна скарга не містить.

Доведення підстав й умов для застосування процедури реструктуризації заборгованості боржника (фізичної особи) за валютним кредитом з урахуванням особливостей визначених пунктом 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ та складання плану реструктуризації згідно з визначеними у цьому пункті імперативними нормами є процесуальним обов`язком боржника (фізичної особи), за невиконання якого настає негативний процесуальний наслідок у вигляді відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, що не позбавляє його права на повторне звернення до суду з такою заявою, врахувавши умови та підстави для застосування наведеної процедури.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду в тому, що подана ОСОБА_1 заява про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність з додатками (планом) не відповідає визначеним п. 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ обов`язковим умовам, у зв`язку з чим настають негативні для заявника наслідки у вигляді відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Аргументи представника боржниці, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків місцевого господарського суду, апелянт не довів порушення застосування судом норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про обґрунтованість та законність ухвали Господарського суду Львівської області від 21.01.2025 у справі №914/2454/24.

В порядку положень ст.129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 б/н від 14.02.2025 (вх.ЗАГС. №01-05/395/25 від 14.02.2025) - відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.01.2025 у справі №914/2454/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги - покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 20.05.2025.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.