ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025р. Справа № 904/5513/24
За позовом: Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, м. Дніпро

До: Приватного акціонерного товариства «Дніпроекскавація плюс», м. Дніпро

Про: стягнення 64 221,10грн.

та

За зустрічним позовом: Приватного акціонерного товариства «Дніпроекскавація плюс», м. Дніпро

До: Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Про: визнання правочину недійсним

Суддя Васильєв О.Ю.

секретар судового засідання Буханець І.П.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від КП «Дніпроводоканал» ДМР: Шиян В.В. (представник);

Від ПрАТ «Дніпроекскавація плюс»: Діденко Р.А. (адвокат)

СУТЬ СПОРУ:

КП «Дніпроводоканал» ДМР (позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» (відповідач) про стягнення 64 221,10грн. (в т.ч.: 56 221,31грн. - заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, 2 380,12грн. - 3% річних, 5 625,67грн. - інфляційні втрати). Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №5654 про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення від 28.02.19 р. в частині оплати за надані позивачем послуги.

Ухвалою суду від 30.12.24р. було відкрите провадження у справі №904/5513/24 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» (відповідач) заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує на те, що надана копія договору не містить додатку, в якому була визначена точка розподілу надання послуг, жодного додатка, з якого було можливим визначити конкретний засіб обліку, а також звіти про контрольні показники приладів обліку та акти обстеження. Також звертає увагу на те, що на підтвердження фактичних обсягів надання послуг КП «Дніпроводоканал» ДМР надало лише акти - рахунки. ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» посилається на те, що у зв?язку із ненаданням КП «Дніпроводоканал» ДМР первинних документів (звітів про об?єми спожитих послуг) неможливо встановити якими засобами обліку здійснювалася фіксація об?ємів спожитих послуг, чим підтверджується що вони повірені у відповідності до чинного законодавства, чим підтверджується який конкретно об?єм послуг надано з серпня 2022р. по квітень 2024р., як КП «Дніпроводоканал» ДМР без звітів та актів обстеження мало змогу щомісячно визначати розмір послуг. Окрім того, заперечує з приводу тарифів, які застосовувало КП «Дніпроводоканал» ДМР, оскільки у останнього були відсутні правові підстави для застосування у період з серпня 2022р. по квітень 2024р. тарифів, які затверджені постановою НКРЕКП від 28.05.24р. №1021.

15.01.25р. через підсистему «Електронний суд» від ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» надійшов зустрічний позов до КП «Дніпроводоканал» ДМР про визнання договору №5654 від 28.02.19р. недійсним.

Ухвалою суду від 28.01.25р. зустріну позовну заяву прийнято для спільного розгляду з первісним позовом та здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.02.25р.

КП «Дніпроводоканал» ДМР у відповіді на відзив на первісний позов вказує на те, спірним договором КП «Дніпроводоканал» ДМР та ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» погодили: визначення точки розподілу надання послуг та розмежування балансової належності водопровідних каналізаційних мереж по вказаних об?єктах (додаток 1 до договору); засоби обліку по вказаних вище об?єктах (додаток 3 до договору). КП «Дніпроводоканал» ДМР вказує, що по вул. Революційна буд. 30 (вині вул. П. Горленка) було встановлено лічильник - тип МТК UA заводський номер 020224 (акт заміни та тех. паспорт додається) який в договорі значиться як - тип GROSS-25 (GROSS - завод виробника, 25 (або 2,5 см.) - марка/діаметр DN в міліметрах, - див. тех. паспорт.) заводський номер 020224. Слід зазначити, що номер 020224 є скороченим номером, повний номер - 24. Отже, місце надання послуг та засоби обліку були погоджені сторонами. КП «Дніпроводоканал» ДМР не надало до суду звіти про об?єми спожитих послуг виключно із за того, що у нього вони були відсутні через невиконання саме ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» умов договору. КП «Дніпроводоканал» ДМР неодноразово проводило обстеження мереж водопостачання та водовідведення ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» по об?єкту житловому будинку за адресою вул. П. Горленка 30, що підтверджується зокрема актами від 18.11.22р., 19.04.23р., 17.08.23р. У відповідності до вимог п. 7.2.11 договору ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» зобов??язано було призначити відповідальну особу за стан мереж на складання відповідних актів в тому числі і по об`єкту - житловий будинок за адресою: вул. П. Горленка 30, а також надавати КП «Дніпроводоканал» ДМР відповідну довіреність на вказану особу. Проте в порушення умов договору ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» даної вимоги не виконало, через те КП «Дніпроводоканал» ДМР було змушено проводити обстеження по вказаному об?єкту залучаючи у якості представників мешканців будинку або без таких.

Проведення обстеження та зняття показників засобів обліку, виходячи зі змісту пункту 6.1.1. договору, є правом а не обов?язком КП «Дніпроводоканал» ДМР. Об?єм послуг наданий КП «Дніпроводоканал» ДМР по житловому будинку за адресою вул. П. Горленка 30 міститься окрім наданих актів рахунків, міститься також в наведених вище актах обстеження та маршрутній книзі. КП «Дніпроводоканал» ДМР визначило розмір послуг шляхом зняття показників лічильника води та їх фіксації їх в маршрутній книзі. ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» проти такого порядку фіксації показників лічильника води за весь час існування договірних відносин ніколи не заперечувало. КП «Дніпроводоканал» ДМР зазначає, що у період в тому числі з серпня 2022р. по квітень 2024р. нараховувало своїм абонентам плату за спожиті послуги на підставі Постанови НКРЕКП №248 від 22.12.21р. КП «Дніпроводоканал» ДМР зазначає є безпідставними посилання ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» на положення Правил №630 оскільки вказані правила втратили свою чинність ще 01.05.22р, тобто на момент виникнення спірних відносин не були чинними.

ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» в запереченнях посилається на те, що в порушення статті 164 ГПК України КП «Дніпроводоканал» ДМР не було своєчасно надано копії додатків до договору , якими визначено точка розподілу надання послуг та засіб обліку якими фіксувалися показники лічильника води. ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» вважає, що надання їх у якості доказів до відповіді на відзив суперечить положенням процесуального закону відповідно до якого всі свої докази КП «Дніпроводоканал» ДМР повинно надавати разом із позовною заявою. ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» вказує, що маршрутні книги не є належними та допустимим доказами по справі, Окрім того вказує, що надані КП «Дніпроводоканал» ДМР акти обстеження не є належними та допустимим доказами по справі. Оскільки, відповідно до умов договору складання актів є обов`язком а не правом водоканалу, а от отже він повинен був надати акти обстеження за кожен місяць спірного періоду а надав лише за три, а також вказані акти складені без уповноваженого представника ПрАТ «Дніпроекскавація плюс». Також, посилається на те, що КП «Дніпроводоканал» ДМР не долучило до матеріалів справи докази які б підтверджували факт того, що лічильник був належним чином повірений починаючи з дня його установки.

КП «Дніпроводоканал» ДМР заперечує проти задоволення зустрічних позовних вимог, посилаючись на те, що спірним договором сторони погодили визначення точки розподілу надання послуг та розмежування балансової належності водопровідних та каналізаційних мереж по вказаних об`єктах (додаток 1 до договору). В подальшому вказаний додаток №1 на підставі додаткової угоди від 16.10.14р. перейшов до договору №5654 надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення від 16.10.14р. На підставі додаткової угоди від 28.02.19р. до договору №5654 на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення від 28.02.19р. Окрім наведених вище точок розподілу надання послуг, сторони погодили також засоби обліку по вказаних вище об`єктах (додаток 3 до договору). КП «Дніпроводоканал» ДМР вказує, що по вул. Революційна буд. 30 (нині вул. П. Горленка) було встановлено лічильник - тип МТК UA заводський номер 020224 (який в договорі значиться як - тип GROSS-25 (GROSS - завод виробника, 25 (або 2,5 см.) - марка/діаметр DN в міліметрах, - див. тех. паспорт копія якого наявна в матеріалах справи.) заводський номер 020224. Слід зазначити, що номер 020224 є скороченим номером, повний номер - 24. Вказаний лічильник води був повірений в 2023р., що підтверджується свідоцтвом виданим ТОВ «Укрметрцентр» про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 11.09.23р.

Договір укладено в письмовій формі, підписаний представниками сторін та містить всі необхідні умови для такого договору, в тому числі і умову стосовно точки розподілу надання послуг та засобів обліку надання послуг. КП «Дніпроводоканал» ДМР вказує, що за відсутності погодження такої умови договору як точка розподілу надання послуг надання послуг не можливо було би фізичного приєднання водопровідно-каналізаційних мереж ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» до мереж КП «Дніпроводокнал» і як наслідок не могло бути ніякого фактичного надання/ споживання послуг. А отже, наявність такого приєднання надання/споживання послуг а також їх оплата є прямим свідченням існування відповідного погодження. Те саме стосується і засобів обліку, які були облаштовані по об`єктах належних ПрАТ «Дніпроекскавація плюс».

Ухвалою суду від 08.04.36р. закрито підготовче провадження та справу №904/5513/24 призначено до судового розгляду по суті на 24.04.25р. По справі було оголошено перерву з 24.04.25р. по 08.05.25р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.19р. між КП «Дніпроводоканал» ДМР (водоканал) та ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» (абонент) укладено договір на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення №5654, відповідно до умов якого, водоканал зобов`язується надавати абоненту послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, а абонент зобов`язується оплачувати послуги в порядку і умовах, визначених договором та діючим законодавством.(п. 2.1.). Місцем надання послуг водоканалом абоненту є точка розподілу, визначена сторонами в акті визначення точки розподілу та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж (додаток № 1 до договору). (п. 2.2.). Об`єкти абонента, на які надаються послуги за договором, та їх адреси визначені в додатку № 2 до договору (п. 2.3). Абонент, на балансі якого знаходяться мережі водовідведення, несе відповідальність за порушення норм щодо кількості та концентрації шкідливих речовин в стічних водах, які скидають до вказаних мереж субабоненти, орендарі, суборендарі. Допустимі концентрації шкідливих речовин в стічних водах встановлені рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради №129 від 19.02.2015р. «Про затвердження Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська» та наводяться в додатку №4 до договору. (п. 3.15.). Нарахування проводяться по нормативу плати за очищення 1 куб. м стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій (Нп), обсягом скинутих понаднормативно забруднених стічних вод (Vпз) та коефіцієнтом кратності (Кк), який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми. (п. 3.16.). Абонент зобов`язаний подавати водоканалу звіт про якісний склад стічних вод, що він скидає до каналізації за формою, наведеною в додатку № 5 договору, не пізніше одного місяця після закінчення кварталу року, в якому надавалися послуги за договором. (п. 3.17). Для визначення вмісту забруднень у стічних водах використовуються як дані лабораторії водоканалу, так і результати вибіркового контролю, виконаного лабораторіями місцевих органів Держсанепіднагляду, охорони навколишнього природного середовища або іншими лабораторіями, акредитованими у даній галузі (п. 3.18.). Плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь об`єм стічних вод, скинутих абонентом протягом календарного місяця, коли було зафіксоване перевищення допустимої концентрації. (п. 3.19.). Оплата послуг здійснюється абонентом відповідно до тарифів, діючих на момент отримання послуг, затверджених органом, уповноваженим на це Законом України. У випадку зміни тарифів, оплата послуг здійснюється абонентом по новим тарифам без зміни інших умов договору. Зміна тарифів відбувається з моменту набуття винності відповідного рішення такого уповноваженого органу. (п. 4.1.). Не пізніше 15 числа місяця абонент зобов`язаний здійснити оплату послуг за розрахунковий місяць в сумі рівної 50% розміру оплати послуг, виходячи із об`єму спожитих абонентом послуг в місяці, що передує розрахунковому. (п. 4.3.). До 3 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, абонент надає водоканалу звіт про показники приладів і засобів обліку розрахункового місяця за формою, визначеною в додатках: для водолічильників - додаток №6 до договору; для електричних приладів і засобів обліку (ультразвукових, електромагнітних, інше) - Додаток №7 до договору. У разі ненадання Звіту про показники приладів і засобів обліку у встановленому цим пунктом строки, обсяги послуг визначаються відповідно до п.п. б) п. 3.11 договору (п. 4.3.). Виходячи з даних звітів про контрольні показники приладів і засобів обліку розрахункового місяця, наданих абонентом водоканалу (п. 4.3.), а також актів обстежень, водоканал визначає об`єм наданих абоненту послуг за розрахунковий місяць, розмір плати за скид понаднормативних забруднень та розмір оплати послуг за цей розрахунковий місяць та надає абоненту, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, два примірники акта-рахунку приймання наданих послуг, підписаних уповноваженою особою та скріплених печаткою водоканала. Абонент зобов`язаний самостійно отримувати від Водоканалу два примірника актів рахунків приймання наданих послуг.

(п. 4.4.). Якщо абонент має розбіжності щодо об`ємів наданих йому послуг, він зобов`язаний подати їх водоканалу у письмовій формі в строк, визначений в пункті 4.5. договору, і оплатити в порядку та строки, визначені в пункті 4.8. договору, той об`єм послуг, до якого абонент не має заперечень. Розбіжності щодо обсягів наданих послуг вирішуються сторонами в порядку, визначеному в пункті 9.3. договору. Неповернення актів-рахунків приймання наданих послуг або заперечень до них в строк та порядку згідно з пунктом 4.5. договору підтверджує визнання абонентом об`єм наданих йому послуг, розміру плати за них та прийняття їх в повному обсязі. У цьому випадку у подальшому їх перерахунок не проводиться. (п. 4.6.).Остаточний розрахунок по оплаті послуг за розрахунковий місяць повинен бути проведений абонентом шляхом перерахування грошей на банківський рахунок водоканала не пізніше 15 числа місяця наступного за розрахунковим місяцем, відповідно до акт-рахунку приймання наданих послуг з урахуванням здійснених оплат протягом розрахункового місяця та нарахувань згідно умов договору. В платіжному доручені абонент повинен в призначені платежу зазначити розрахунковий місяць, за який проводиться оплата, а також номер та дату договору. У разі відсутності у платіжному доручення цих даних така оплата зараховується водоканалом як оплата будь-якої заборгованості абонента водоканалом за договором. (п. 4.8.).Величина плати за скид стічних вод у систему водовідведення водоканалу з понаднормативними забрудненнями розраховується згідно Інструкції № 37; така оплата здійснюється абонентом не пізніше 10 днів з дати отримання листа-повідомлення та рахунку (п. 4.10.). Відповідно до приписів п. 7.2. договору, абонент зобов`язаний:

оплачувати вчасно, у встановлений договором строк, послуги та інші нарахування згідно умов договору та законодавства (пп. 7.2.1);

виконувати належним чином вимоги Правил № 190, Правил № 37, Інструкції № 37, рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 129 від 19.02.2015 «Про затвердження Правил приймання скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровськ», інші нормативно-правових актів України, що регулюють правовідносини щодо надання послуг (пп. 7.2.2);

здійснити очищення стічних вод на власних локальних очисних спорудах до рівня, при якому дозволяються скидати в каналізацію водоканалу (пп. 7.2.6);

не перевищувати витрати води питної і скидання стічних вод понад встановлені норми водопостачання та водовідведення, визначені в п. 3.1 договору (пп. 7.2.7);

не перевищувати рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах та нести відповідальність за якісний склад стічних вод (пп. 7.2.8).

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками і в частині надання послуг діє до 28.02.22р., а в частині їх оплати - до повного виконання.

Об`єкт абонента, на який надаються послуги за договором перелічені в додатку №2 до договору. В додатку № 4 до договору сторонами погоджено допустимі концентрації шкідливих речовин у стічних водах.

Позивачем, на виконання умов договору в період з серпня 2022р. по квітень 2024р. було надано відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на суму 56 221,31грн. за наступними актами-рахунками приймання надання послуг: №66080 від 31.08.22р. на суму 2 853,40грн., №73346 від 27.09.22р. на суму 2 727,97грн., №84027 від 31.10.22р. на суму 2 822,04грн., №90014 від 23.11.22р. на суму 2 445,77грн., №99071 від 22.12.22р. на суму 2 351,70грн., №6621 від 30.01.23р. на суму 2 665,26грн., №18470 від 24.02.23р. на суму 2 696,62грн., №25613 від 21.03.23р. на суму 2 539,84грн., №34386 від 25.04.23р. на суму 2 696,62грн., №44723 від 26.05.23р. на суму 2 727,97грн., №50330 від 21.06.23р. на суму 3 041,53грн., №61602 від 27.07.23р. на суму 2 947,46грн., №70406 від 23.08.23р. на суму 3 010,18грн., №78259 від 25.09.23р. на суму 2 571,19грн., №89631 від 27.10.23р. на суму 2 633,90грн., №98744 від 22.11.23р. на суму 2 822,04грн., №109596 від 21.12.23р. на суму 2 257,63грн., №2199 від 23.01.24р. на суму 3 386,45грн., №17375 від 23.02.24р. на суму 3 229,67грн., №26820 від 22.03.24р. на суму 2 790,68грн., №39070 від 24.04.24р. на суму 1 003,39грн.

Відповідач в порушень умов договору, оплату за отримані послуги не здійснив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 56 221,31грн. Наведене й стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

На виконання вимог, наведених в ухвалі суду від 11.03.25 р. по цій справі , сторонами було здійснено комісійне зняття показників загально будинкового лічильника, про що було складено відповідний акт № 1836 від 17.03.25 р. ,в якому зафіксовано показники 12 949 куб.м. В той же час, відповідно до рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.24р. у справі № 904/6576/23, яким стягнуто заборгованість ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» за цим же договором за попередній період, був визначений обсяг спожитих послуг на підставі показників цього ж лічильника - 10 223куб.м. Таким чином ,різниця між показниками за ці періоди складає 12 949 куб.м. - 10 223куб.м. = 2 726 куб.м. Але починаючи з 05.04.24р. в житловому будинку за адресою вул. П. Горленка, 30 його мешканцями укладено індивідуальні договори про надання послуг з водопостачання та водовідведення (та встановлені індивідуальні лічильник), отже з цієї дати ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» більше не отримує послуги з водопостачання та водовідведення для задоволення питних потреб мешканців будинку , а тому обсяг спожитих ним послуг слід визначати зі зменшенням його на обсяг послуг , спожитих безпосередньо мешканцями цього будинку. Що і було здійснено КП «Дніпроводоканал» ДМР під час розрахунку позовних вимог .

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За своєю правовою природою укладений між сторонами у справі Договір містить елементи договору поставки (водопостачання) та надання послуг (водовідведення).

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг має відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

У ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води; централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об`єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов`язаних єдиним технологічним процесом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Тобто ст. 19 вказаного Закону передбачає надання послуг з питного водопостачання на підставі договору з підприємством питного водопостачання.

Статтею 22 вказаного Закону передбачено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Позивач у справі є підприємством питного водопостачання, яке надає послуги з централізованого питного водопостачання (згідно із Законом - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води) та водовідведення (згідно із Законом - це господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об`єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов`язаних єдиним технологічним процесом).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі ст. ст. 525, 526 ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч. ч. 1, 3, 4, 5, 6, 7 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії. У разі встановлення за результатами дослідження відібраних проб факту постачання послуг неналежної якості витрати споживача на оплату проведених досліджень проб підлягають компенсації за рахунок виконавця відповідної послуги. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

Як вбачається з матеріалів справи, у спірному періоді відповідач не звертався до позивача із вимогою зафіксувати порушення виконавцем умов спірного договору шляхом виклику представника виконавця для складання та підписання акту-претензії споживача. Доказів звернення споживача до суду для доведення факту ненадання (неналежного надання) йому житлово-комунальних послуг за умовами спірного договору відповідачем в матеріали справи також не надано.

Докази надання абонентом водоканалу заперечень стосовно об`ємів чи вартості наданих йому послуг в матеріалах справи відсутні. Не надано відповідачем і контр розрахунку обсягу спожитих ним послуг підчас розгляду цієї справи , як і жодних доказів на спростування розрахунків позивача . Таким чином, відповідно до умов пункту 4.6. договору, об`єм наданих відповідачу послуг за спірними актами та розмір плати за ними вважаються прийнятими ним у повному обсязі.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем зобов`язання виконувались у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства, а надані послуги приймалися відповідачем без зауважень.

З урахуванням умов п. 4.8 договору строк оплати вартості спожитих відповідачем послуг, наданих позивачем у спірному періоді, є таким, що настав. Доказів оплати наданих послуг на суму 56 221,31грн. станом на дату звернення з позовом відповідач суду не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову, не спростував. На підставі вищевикладеного, вимога є такою, що підлягає задоволенню в розмірі 56 221,31грн.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 2 380,12 грн. 3% річних нараховані за загальний період з 16.09.22р. по 09.12.24р. Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку 3% річних судом помилок не виявлено, тому вимога є такою, що підлягає задоволенню в розмірі 2 380,12грн. Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат за період з 16.09.22р. по 06.12.24р. судом помилок не виявлено, тому вимога є такою, що підлягає задоволенню в розмірі 5 625,67грн.

Щодо зустрічного позову.

ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» просить суд визнати недійсним договір №5654 від 28.02.19р., укладений між КП «Дніпроводоканал» ДМР та ПрАТ «Дніпроекскавація плюс».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні спірного договору не погоджено усіх істотних умов, які є обов`язковим для даного виду договорів. ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» зазначає, що договір є неукладеним, оскільки відсутні такі істотні умови договору, як:

- точка розподілу. Відповідно до п. 2.2. договору, місцем надання послуг виконавцем абоненту є точка розподілу, визначена сторонами в додатку Nє 2 до договору. За твердженням позивача, долучена позивачем до матеріалів справи копія договору не місить додатку, в якому було би визначено точку розподілу;

- не визначено конкретний перелік засобів обліку, якими здійснюється облік обсягів наданих послуг. Згідно п. 3.2 договору облік послуг здійснюється вузлами комерційного обліку, які встановлені на водопровідному вводі. Перелік приладів обліку, за якими здійснюється облік обсягів послуг, наданих абоненту, визначений в додатку №4 до договору (п. 3.3.). Відповідно п. 3.5 договору об?єм послуг, наданих абоненту, визначається за належним чином оформленими звітами за фактично спожиті послуги (додаток №6 та №7 до договору), які є повіреними і опломбованими та працювали в діапазоні вимірів з нормованою погрішністю. В той же час, долучена до матеріалів справи копія договору не містить жодного підписаного обома сторонами (тобто позивачем та відповідачем) додатку до договору, з якого можливо встановити конкретний засіб обліку (назва, тип, модель, заводський номер, тощо), який би сторонами було погоджено для використання у розрахунках за договором (тобто визначення обсягів наданих послуг).

Вказані обставини і стали підставою для звернення ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» з відповідним зустрічним позовом до суду про визнання недійсним зазначеного договору.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, принцип свободи договору відповідно до статей 6, 627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 2-3 ст. 180 ГК України).

Аналогічна норма закріплена у ст. 638 ЦК України, за якою договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких, серед іншого, віднесено умови про предмет договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У разі якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Водночас визнання договору неукладеним може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Фактичне виконання сторонами договору виключає кваліфікацію договору як неукладеного.

Судом встановлено, що договір на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення №5654 від 28.02.19р. підписаний обома сторонами та скріплений печатками підприємств, тобто договір є укладеним.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5). Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України України).

У ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу (ч. 1). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього, якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною; правові наслідки виконання двостороннього недійсного правочину охоплюють собою двосторонню реституцію; законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків визначених в ст. 216 ЦК України або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Отже наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином, яке може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за правочином, залишається у його сторони.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Метою проведення реституції є відновлення між сторонами такого собі status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення правочину, шляхом, так би мовити, абсолютного знищення юридичного значення будь-яких дій, що вчинялися суб`єктами - учасниками недійсного правочину.

Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.11.19р. у справі № 918/204/18 виснувала, що при вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.20р. у справі № 910/12787/17 викладено правову позицію, за змістом якої під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права; судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним (ч. 3 ст. 228 ЦК України).

Позовна вимога про визнання недійсним виконаного договору без одночасного заявлення позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ст. 216 ЦК України, є належним способом захисту, який передбачений законом.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи та приписи чинного законодавства України, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та доведеність первісного позову, який підлягає задоволенню в повному обсязі. В той же час, ПрАТ «Дніпроекскавація плюс» обрано неналежний спосіб захисту права, та не надано відповідних доказів на підтвердження зустрічних позовних вимог , що є підставою для відмови у зустрічному позові.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Первісні позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Дніпроекскавація плюс» (49068, м. Дніпро, вул. Леніногорська, буд. 125; ) на користь позивача - Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, будинок 21 А; ): 56 221,31грн. - заборгованості, 2 380,12грн. - 3% річних, 5 625,67грн. - інфляційні втрати та 3 028,00грн. - витрат по сплаті судового збору. Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3.В задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Дніпроекскавація плюс» до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про визнання правочину недійсним відмовити у повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 08.05.25р.

Суддя Васильєв О.Ю.