ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 року м.Дніпро Справа № 5/333-07

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії

головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2024 (суддя Ніколенко М.О.)

у справі № 5/333-07

За позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 411", м. Дніпро

про стягнення 30 401,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням суду від 14.08.2007 позов задоволено частково. Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу № 411 м. Дніпропетровськ (491-30, м. Дніпропетровськ, Шосе Донецьке, 97, ЗКПО 21928574) на користь Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" м. Дніпропетровськ (49044, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 37, ЗКПО 32082770) 28 419 грн. 81 коп. основного боргу, 1 267 грн. 17 коп. пені, 298 грн. 97 коп. держмита, 116 грн. 04 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вищевказаного рішення суду, 27.08.2007 було видано наказ про примусове виконання зі строком пред`явлення до 14.08.2010.

05.08.2024 від Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради надійшла заява про поновлення строків для пред`явлення наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2007 у справі № 5/333-07 до виконання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2024 відмовлено у задоволенні заяви Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради про поновлення строків для пред`явлення наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2007 у справі № 5/333-07 до виконання.

Не погодившись з вказаною ухвалою Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпровської міської ради подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2024 у справі № 5/333-07 та ухвалити нове рішення про задоволення заяви у повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.08.2022 задоволено заяву про заміну сторони у справі №5/333-07. Після ознайомлення з матеріалами справи, Підприємство дізналось, що наказ про примусове виконання від 27.08.2007 знаходиться в матеріалах судової справи. Як новий кредитор, КП «Теплоенерго» до 15.08.2022 не міг користуватись правомочностями сторони-стягувача у справі, адже не володів не лише відповідними правами та документами але навіть інформацією про виконавчий документ. Отже причини пропуску КП «Теплоенерго» загальних строків пред`явлення судового наказу до примусового виконання, зважаючи на той факт, що фактична передача до нового кредитора відбулась тоді, коли позовна давність вже сплила більш як 7 років, заслуговують вважатись поважними так як були поза межами волі підприємства.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.11.2024 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2024 у справі № 5/333-07 залишено без руху. Скаржнику надано строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду докази сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2024 у справі № 5/333-07.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.12.2024 розгляд справи № 5/333-07 призначено на 09.04.2025 на 11:30 год.

Представники сторін в судове засідання, призначене на 09.04.2025 не з`явилися. Були повідомлені про час розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 28.10.2021 у справі №11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 у справі №910/12842/17 відповідач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі №361/8331/18 зробив правовий висновок, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Таким чином відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення; при цьому не повинні створюватися в зайвий раз передумови для порушення процесуальних строків розгляду справи.

Враховуючи те, що суд визнав необов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази належного їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними матеріалами.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судом Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу №411 (змінено назву на Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив № 411") про стягнення 30 401,64 грн.

Рішенням суду від 14.08.2007 (суддя Шевченко С.Л.) позов задоволено частково. Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу № 411 м. Дніпропетровськ (49130, м. Дніпропетровськ, Шосе Донецьке, 97, ЗКПО 21928574) на користь Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" м. Дніпропетровськ (49044, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 37, ЗКПО 32082770) 28 419 грн. 81 коп. основного боргу, 1 267 грн. 17 коп. пені, 298 грн. 97 коп. держмита, 116 грн. 04 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення суду, 27.08.2007 було видано наказ про примусове виконання зі строком пред`явлення до 14.08.2010.

Ухвалою суду від 08.08.2022 (суддя Манько Г.В.) замінено Комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" на його правонаступника - Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради.

05.08.2024 Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпровської міської ради подано заяву про поновлення строків для пред`явлення наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2007 у справі № 5/333-07 до виконання.

В обґрунтування поданої заяви стягувач послався на те, що як новий кредитор, КП Теплоенерго до 15.08.2022 не міг користуватись правомочностями сторони-стягувача у справі, адже не володів не лише відповідними правами та документами але навіть інформацією про виконавчий документ. Тому, на думку стягувача, рішення Господарського суду у даній справі набрало законної сили для КП Теплоенерго, як нового учасника справи, тільки з дати набрання чинності ухвали про заміну сторони, тобто з 15.08.2022. Таким чином, строк пред`явлення наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2007 у справі № 5/333-07 саме новим стягувачем - КП Теплоенерго є пропущеним з незалежних від нього причин, що перебували поза його волею і наведене вище може бути розцінене судом як поважна підстава для поновлення такого строку.

Ухвалою Господарскього суду Дніпропетровської області від 19.08.2024 відмовлено в задоволенні заяви Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради про поновлення строків для пред`явлення наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2007 у справі № 5/333-07 до виконання.

В обґрунтування вказаної ухвали господарський суд зазначив, що станом на момент заміни стягувача правонаступником строк пред`явлення наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2007 у справі № 5/333-07 до виконання був пропущений вже на 12 років, а Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради звернулось до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення до виконання цього виконавчого документу через 2 роки після отримання прав та обов`язків стягувача за цим виконавчим документом. При цьому суд зауважив, що всупереч твердженню представника Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, оригінал наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2007 у справі № 5/333-07 в матеріалах справи відсутній.

Колегія погоджується з висновком господарського суду про відсутність підстав для задоволення поданої заяви з огляду на наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 21 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на час видачі виконавчого документа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання, зокрема, виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» чинного на момент розгляду заяви виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Пропуск строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Питання щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання, тобто, наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від стягувача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне пред`явлення наказу до виконання, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами. Заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України. Така заява повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними та відповідно додаються докази того, що здійснити відповідні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку заявник посилається, на заміну позивача у даній справі на його правонаступника КП «Теплоенерго» на підставі ухвали господарського суду від 08.02.2022.

Відповідно до приписів статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи строк пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2007 у справі № 5/333-07 закінчився в 2010 році.

Заяву про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документу правонаступником була подана до суду 05.08.2024.

Тобто через 14 років після спливу такого строку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21 зазначала, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 у справі "Олександр Шевченко проти України" зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження.

Верховний Суд в постановах від 05.05.2018 у справі №917/1431/14, від 11.12.2019 у справі № 904/10099/13 зазначав, що питання щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання (у розумінні частини першої статті 329 ГПК України), тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від стягувача підстав унеможливили або істотно утруднювали своєчасне пред`явлення наказу до виконання, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини; при цьому визначальним при оцінці поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання є встановлення моменту, з якого стягував мав реальну можливість пред`явити відповідний наказ до виконання.

Оригінал наказу від 27.08.2007 у справі №5/333-07 було надіслано на адресу стягувача 25.09.2007, про що свідчить відмітка на зворотній стороні копії наказу наявній в матеріалах справи.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів пред`явлення наказу до виконання, повернення виконавчого документу стягувачу, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, звернення щодо надання інформації про стан виконання наказу тощо, що свідчило б що стягувач як заінтересована особа, намагався вчинити будь-які дії щодо його виконання.

Отже в матеріалах справи відсутні належні докази, об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення стягувача, та були пов`язані з дійсно істотними перешкодами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

При цьому обставини, на які посилається заявник, не є обґрунтованими та поважними для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки в силу положень кодексу усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Первісний стягувач не скористався своїм правом на звернення до суду з відповідною заявою, а правонаступником було подано заяву через 2 роки після отримання прав та обов`язків стягувача за цим виконавчим документом.

Враховуючи викладене, оцінивши доводи та обставини, наведені у заяві про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність поважних причин пропуску строку на пред`явлення наказу до виконання, а тому заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання задоволенню не підлягає.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність в матеріалах справи оригіналу наказу колегія зазначає, що відповідно до п.2.6.13 розділу 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах, яка була чинна на момент видачі наказу господарським судом, передбачалося, що оригінал наказу господарського суду, підписаний суддею, засвідчується гербовою печаткою суду і видається стягувачеві під розписку або надсилається йому рекомендованим чи цінним листом після набрання судовим рішенням законної сили. Копія наказу засвідчується секретарем судового засідання або іншою відповідальною особою у порядку, передбаченому підпунктом 2.8.11 цього пункту, і долучається до матеріалів справи.

На звороті копії наказу господарського суду, яка залишається у справі, проставляється відмітка про відправлення наказу поштою і засвідчується підписом працівника, що здійснював відправлення, а при врученні наказу у приміщенні суду під розписку проставляється відмітка про отримання уповноваженою на це особою та засвідчується її підписом (п. 2.6.14 Інструкції).

Як вже було зазначено оригінал наказу від 27.08.2007 у справі №5/333-07 судом було надіслано на адресу стягувача 25.09.2007, про що свідчить відмітка на зворотній стороні копії наявній в матеріалах справи та на адресу суду наказ не повертався.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

В силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи встановлені обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2024 у справі № 5/333-07 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2024 у справі № 5/333-07 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 13.05.2025

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Ю.Б.Парусніков

Суддя А.Є. Чередко