УХВАЛА

м. Київ

12.05.2025Справа № 910/4247/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши

заяву Фізичної особи-підприємця Гузій Василя Івановича

про забезпечення позову у господарській справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Гузій Василя Івановича

до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»

про визнання недійсним одностороннього правочину

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Гузій Василь Іванович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про визнання одностороннього правочину про дострокове розірвання договору від 01.12.2027 № ДНП-2017-12/21 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування транспортних засобів недійсним.

Одночасно із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд до закінчення розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням заборонити Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» та іншим особам вчиняти будь-які дії по демонтажу устаткування для організацій паркувального майданчика за адресою - АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 заяву Фізичної особи-підприємця Гузій Василя Івановича про забезпечення позову повернуто заявнику.

Позивачем 05.05.2025 сформовано у системі «Електронний суд» заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд до закінчення розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням заборонити Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» та іншим особам вчиняти будь-які дії по демонтажу устаткування для організацій паркувального майданчика за адресою - АДРЕСА_1 .

Вказана заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до незаконного демонтажу устаткування, яке знаходиться на паркувальному майданчику та яке є необхідним для організації цього паркувального майданчику.

Враховуючи те, що суддя Кирилюк Т.Ю. у період часу з 05.05.2025 по 09.05.2025 знаходилась у відпустці, розгляд поданої заяви відбувається після її виходу.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частинами першою, третьою статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Суд зазначає, що представником заявника у заяві про вжиття заходів забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не долучено доказів, які б дійсно свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до прийняття рішення у даній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів також не наведені.

Слід також наголосити, що предметом даного спору є визнання одностороннього правочину про дострокове розірвання договору від 01.12.2027 № ДНП-2017-12/21 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування транспортних засобів недійсним. При цьому, заявник у заяві про забезпечення позову просить заборонити Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс» та іншим особам вчиняти будь-які дії по демонтажу устаткування для організацій паркувального майданчика за адресою - АДРЕСА_1 . Отже, немає взаємозв`язку між предметом позову та заявленим заходом забезпечення позову.

Таким чином, заява про вжиття заходів забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Гузій Василя Івановича про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Ю. Кирилюк