ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

05 травня 2025 року Справа № 915/667/25

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Давченко Т.М.,

розглянувши матеріали

позовної заяви розпорядника майна Фермерського господарства «Деметра.» арбітражного керуючого Пляки С.В.

про визнання недійними правочинів, укладених з боржником,

поданої у межах справи № 915/16/24 про банкрутство Фермерського господарства «Деметра.» ()

встановив:

Господарським судом Миколаївської області розглядається справа № 915/16/24 про банкрутство Фермерського господарства «Деметра.» ().

Розпорядник майна Фермерського господарства «Деметра.» арбітражний керуючий Пляка С.В. звернувся до суду з позовною заявою від 28.04.2025, у якій викладені такі вимоги:

« 1. Прийняти дану позовну заяву до розгляду в межах справи про банкрутство №915/16/24 та відкрити провадження у справі.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу №10/10/23 від 10.10.2023, укладений між фермерським господарством «Деметра.» та товариством з обмеженою відповідальністю «Райн-Стар» про купівлю-продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

3. Судові витрати покласти на відповідача».

У обґрунтування заяви позивач вказує, що спірний договір вчинений у підозрілий період - трьох років (фактично трьох місяців), що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство та відчуження прав оренди земельних ділянок відбулось не за ринковою вартістю, що має наслідком втрату прибутку та неможливість звернення стягнення на такі права в процедурі банкрутства для погашення вимог кредиторів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2024 справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/667/25 та визначено головуючим у справі суддю Давченко Т.М., у провадження якої перебуває справа №915/16/24 про банкрутство Фермерського господарства «Деметра.» ().

За приписами ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до приписів п.п. 8, 9 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; справи щодо процедури превентивної реструктуризації.

Частиною 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Здійснивши перевірку матеріалів вказаної заяви ліквідатора на предмет їх відповідності вимогам Кодексу України процедур банкрутства та Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ст. 2 ГПК України).

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності.

Частиною 3 статті 162 ГПК України встановлено вимоги до позовної заяви, а саме позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7)відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9)попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10)підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За змістом ч. 1, 2 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: 1) відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; 2) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позовна заява указаним приписам не відповідає з огляду на таке:

По-перше, згідно процесуального законодавства, у позовній заяві мають бути зазначені сторони та інші учасники справи, повинен бути визначений зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, мають бути додані докази відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Всупереч зазначеним приписам, заявником не визначено учасників розгляду спору відповідно до вимог ГПК України.

По-друге, до матеріалів заяви не додано документів на обґрунтування зазначених у заяві обставин. Так, стверджуючи про фраудаторність спірного договору заявник посилається на занижену оцінку відчуженого права оренди, однак жодного доказу на обґрунтування цієї обставини не долучено до заяви. Так само не долучено доказів, якими обґрунтована обставина втрати прибутку ФГ.

По-третє, позивачем в порушення вимог положень чинного законодавства України до позову не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, суд бере до уваги прецедентні рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28.10.98 та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги ст. 162, 164 ГПК України, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 ГПК України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Зазначені вище недоліки позовної заяви слід усунути шляхом подання до суду заяви про усунення недоліків позовної заяви, зазначених в мотивувальній частині даної ухвали з відповідними доказами.

Керуючись ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Залишити без руху позовну заяву розпорядника майна Фермерського господарства «Деметра.» арбітражного керуючого Пляки С.В. від 28.04.2025.

2. Позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки у 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до господарського суду письмової заяви про усунення недоліків з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

3. Роз`яснити позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України вважається неподаною та повертається заявнику.

Відповідно до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Давченко