За заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «ПРІБІС»
проухвалення додаткового рішення
За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ПРІБІС»
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ЮНЕКС СОЛЮШН"
простягнення 615 748,39 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 позов задоволено.

08.04.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІБІС» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою від 11.04.2025 заяву призначено до розгляду в судовому засіданні 08.05.2025.

14.04.2025 відповідачем подано письмові заперечення та заявлено про зменшення судових витрат позивача до 8 000,00 грн.

Позивач, у свою чергу, 07.05.2025 заявив про розгляд без участі його представника.

Сторони явку уповноважених представників у судове засідання 08.05.2025 не забезпечили.

За результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІБІС» про винесення додаткового рішення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як вбачається із позовної заяви, попередній орієнтований розрахунок витрат становить 20 000,00 грн.

У заяві від 08.04.2025 позивач просить стягнути з відповідача 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач, у свою чергу, в заяві від 23.04.2025 наголошував на неспівмірності заявлених позивачем витрат та просив зменшити їх розмір до 8 000,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат у матеріалах справи наявні наступні докази (завірені копії):

- ордер Серії ВТ № 1046975 від 03.10.2024;

- договір про надання правничої допомоги від 02.10.2024;

- Акт здачі-приймання наданих послуг № АО-00001 від 07.04.2025;

- Довіреність № 1/705 від 08.01.2022.

Заперечуючи проти заявлених позивачем витрат, відповідач наводив наступні обставини:

- в переліку виконаних робі, що входить в суму гонорару вказано ті дії та роботи, які не можуть входити у витрати правничої допомоги;

- підготовка та подання заяви про стягнення до суду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль;

- виконання дій пов`язаних із фактичним поданням позовної заяви до суду не є правничою допомогою, оскільки дані дії не потребують спеціальних фахових знань в галузі права;

- юридичний аналіз письмових доказів у справі є складовою процесу підготовки позовної;

- позовна заява про стягнення, що подана позивачем, відноситься до незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі також - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 4.1. договору про надання правової допомоги, за надані послуги (правничу допомогу) у судовій справі, вказаній в п. 1.1. цього договору, що включає в себе підготовку, підписання та подання позовної заяви до господарського суду, здійснення розрахунку ціни позову,представництво адвокатами Об`єднання інтересів Клієнта у судових засіданнях, підготовку, підписання та подання до суду всіх необхідних процесуальних документів та вчинення інших необхідних процесуальних дій, які виникнуть в процесі розгляду господарським судом вказаної справи, Клієнт виплачує Об`єднанню фіксований гонорар у розмірі 20 000 грн. 00 коп. (двадцять тисяч гривень 00 коп.) шляхом оплати на поточний рахунок Об`єднання, вказаний у цьому Договорі, у строк не пізніше ніж 5 робочих днів з моменту набуття законної сили рішенням господарського суду про задоволення позову або ухвалою господарського суду про закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору внаслідок добровільного погашення Відповідачем боргу після відкриття господарським судом провадження у справі, вказаній в п. 1.1. цього Договору (п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України) або у зв`язку із затвердженням судом мирової угоди сторін спору (п.7 ч. 1 ст. 231 ГПК України).

Як вбачається з долученого позивачем Акту здачі-приймання наданих послуг від 07.04.2025, наведено наступний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом:

- підготовка, підписання та подання до суду позовної заяви про стягнення 615 748,39 грн. та додатків до неї;

- підготовка, підписання та подання до суду клопотання від 08.12.2024 про долучення до матеріалів справи актів звірки взаємних розрахунків на виконання вимог ухвали від 25.10.2024;

- опрацювання відзиву на позовну заяву та підготовка контраргументів щодо доводів відповідача, наведених у відзиві, які надані суду адвокатом Об`єднання в усних поясненнях в судовому засіданні, яке відбулось 03.04.2025;

- представництво адвокатом Об`єднання інтересів Замовника у справі № 910/12940/24 у підготовчому засіданні 12.12.2024;

- представництво адвокатом Об`єднання інтересів Замовника у справі № 910/12940/24 у підготовчому засіданні 20.02.2025;

- представництво адвокатом Об`єднання інтересів Замовника у справі № 910/12940/24 у судовому засіданні 03.04.2025.

Надання вказаного переліку послуг підтверджується підписаним позивачем та Адвокатським об`єднанням «Клименко і партнери» актом здачі-приймання наданих послуг № АО-00001 від 07.04.2025 на загальну суму 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 коп.).

У той же час, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, об`єднана палата Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, саме суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи був їх розмір обґрунтованим.

ЄСПЛ вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" та у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

У рішенні від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними, а також були розумними у своєму розмірі.

Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

В цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.

Отже, суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Аналогічний правовий висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка стверджує про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування щодо невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Судом при розгляді заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення взято до уваги складність справи та наданих адвокатом послуг; час, витрачений адвокатом на надання послуг, обсяг наданих адвокатом послуг. За висновком суду розмір витрат на правничу допомогу, які представником позивача заявлені до стягнення є завищеними та не співмірними зі складністю справи та наданими адвокатом послугами; часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг.

Проаналізувавши подані позивачем докази на обґрунтування понесених витрат з оплати послуг адвоката та деталізацією послуг, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення вимог заяви щодо відшкодування таких витрат з оплати послуг адвоката за цим актом в повному обсязі, оскільки спір у справі не носить виняткового характеру та не має суспільного інтересу. Схожі за змістом вимоги позивача вже були предметом розгляду в справі № 910/4634/23, а з позовної заяви у справі № 910/7973/24 не вбачається істотної зміни правової позиції щодо предмета спору та норми права.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача 8 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 120, 123, 126, 129, 130, 219, 220, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІБІС» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНЕКС СОЛЮШН" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 15, оф. 10; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІБІС» (49000, м. Дніпро, вул. Новобудівельна, 5-А; ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

3. У задоволенні решти заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІБІС» про ухвалення додаткового рішення відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано - 12.05.2025.

Суддя Ю.О. Підченко