ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"06" травня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/824/23
Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,
розглянувши матеріали клопотання позивача про стягнення судових витрат
до відповідача: Smartlogistic Alexandra Jaskorzynska-Bogacz (вул. Владислава Локєтка 8/26, 97-500, м.Радомско, Республіка Польща, ідентифікаційний номер 521227803)
про: стягнення заборгованості в розмірі 35 530,89 євро
секретар судового засідання: С.Коваль
представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Класік" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Smartlogistic Alexandra Jaskorzynska-Bogacz про стягнення заборгованості за контрактом №2 від 16 січня 2023 року в розмірі 41 832,39 євро, з яких: 39 707,19 євро основна сума боргу, 2 125,20 євро 15 відсотків річних.
22 жовтня 2024 року суд прийняв рішення у справі.
Після прийняття рішення суду у справі позивач звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення, у відповідності до якого заявник просить суд стягнути з відповідача 600,00 євро витрат понесених на професійну правничу допомогу.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 22 жовтня 2024 року суд закрив провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Класік" до Smartlogistic Alexandra Jaskorzynska-Bogacz у частині вимог про стягнення в сумі 6 301,50 євро основної заборгованості.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 22 жовтня 2024 року позов задоволено, вирішено стягнути з Smartlogistic Alexandra Jaskorzynska-Bogacz на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Класік" 33 405 євро 69 євроцентів боргу, 2 125 євро 20 євроцентів 15% річних та 21 405 грн. 56 коп. судового збору.

25 жовтня 2024 року позивач звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення, у відповідності до якого заявник просить суд стягнути з відповідача 600,00 євро витрат понесених на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 29 жовтня 2024 року судове засідання для вирішення питання про судові витрати призначив на 6 травня 2025 року.

Також, оскільки відповідач у справі є нерезидентом, а місцезнаходження відповідача є Республіка Польща, суд вирішив звернутися через Міністерство юстиції України з судовим дорученням до про вручення відповідачу документів. Провадження у справі №918/824/23 зупинено.

27 лютого 2025 року до Господарського суду Рівненської області надійшов лист про вручення відповідачу ухвали Господарського суду Рівненської області від 29 жовтня 2024 року.

Тобто відповідач у справі належним чином повідомлений про місце дату та час проведення судового засідання, яке призначене на 6 травня 2025 року.

З урахуванням наведеного суд вважає за можливе здійснювати розгляд даної справи.

Ухвалою суду від 6 травня 2025 року, з огляду на необхідність проведення судового засідання та вчинення процесуальних дій по справі, суд поновив провадження.

З матеріалів позовної заяви видно, що відповідач - Smartlogistic Alexandra Jaskorzynska-Bogacz (ідентифікаційний номер 521227803) є нерезидентом, інформації щодо наявності на території України офіційно зареєстрованих представництв немає.

Адреса місцезнаходження відповідача - Воєводство Лодзьке, повіт Радомщанський, гміна Радомско, нас. пункт Радомско, вул. Владислава Локєтка, №8, оф. 26, 97-500, Республіка Польща.

Позовні вимоги у справі були обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов контракту №2 від 16 січня 2023 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Класік" та Smartlogistic Alexandra Jaskorzynska-Bogacz.

Відповідно до пункту 10.2. вказаного контракту, у разі, якщо сторони не вирішать суперечки шляхом переговорів, спір підлягає передачі на розгляд в Господарський суд Рівненської області на підставі пункту 1 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право". Судочинство буде здійснюватись господарським судом на українській мові відповідно до матеріального і процесуального права України.

Відповідно до статті 33 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24 травня 1993 року, зобов`язання, що виникають з договірних відносин, визначаються законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої була укладена угода, хіба що учасники договірних відносин підпорядкують ці відносини вибраному ними законодавству.

У справах, зазначених в пункті 1, компетентним є суд тієї Договірної Сторони, на території якої має місце проживання або юридичну адресу відповідач. Компетентним є також суд тієї Договірної Сторони, на території якої має місце проживання або юридичну адресу позивач, якщо на цій території знаходиться предмет спору або майно відповідача.

Компетенція, про яку йде мова в пункті 2, може бути змінена за згодою учасників договірних відносин.

Суд констатує, що умовами контракту встановлено судову установу для вирішення суперечки стосовно виконання контракту, що відповідає положенням Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24 травня 1993 року.

Таким чином, Господарський суд Рівненської області компетентний щодо вирішення даного спору, в тому числі щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до пункту 2 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 45 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (стаття 365 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 366 Господарського процесуального кодексу України, підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність справ за участю іноземних осіб може бути визначено за угодою сторін.

Відповідно до статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадку якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, окрім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Суд також зазначає, що у цьому конкретному випадку відсутні підстави для висновків про forum non conveniens (незручне місце розгляду справи). Forum non conveniens, як правова доктрина, передбачає можливість суду призупинити або відхилити розгляд справи, якщо він вважає, що інший суд буде більш прийнятним для розгляду справи.

Суд вважає, що можливість розгляду даної справи Господарським судом Рівненської області ґрунтується на зобов`язаннях України набутих внаслідок ратифікації Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24 травня 1993 року.

Будь - яких заперечень стосовно компетентності суду щодо розгляду даного спору учасниками справи не заявлено.

Згідно з правилами статті 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Таким чином, в розумінні положень статті 120 Господарського процесуального кодексу України, відповідач завчасно повідомлений про місце, дату та час розгляду справи.

В судове засідання представники сторін не з`явились.

6 травня 2025 року позивач подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до правил частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У своєму позові позивач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на надання правової допомоги складає 500,00 Євро витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з нормами частини 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Рішення суду першої інстанції у справі суд ухвалив 22 жовтня 2024 року. У судовому засіданні представник позивача зробив заяву про подання доказів на підтвердження судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу подана до суду 25 жовтня 2024 року. А тому суд вважає, що наявні правові підстави для розгляду заяви про розподіл судових витрат по суті.

Розглянувши подану заяву про розподіл судових витрат суд зауважує таке.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Частинами 2-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою та необхідною, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Так, на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем було подано копії: договору про надання правової допомоги від 04 вересня 2023 року, додаткову угоду №1 від 22 жовтня 2024 року до договору про надання правової допомоги від 04 вересня 2023 року, акт про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг) у справі №918/824/23, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреність від 04 вересня 2023 року.

Згідно з умовами договору про надання правової допомоги, який укладений між ТОВ "Агро-Класік" та адвокатом Гольонко Марагаритою Миколаївною, клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надавати правову допомогу таких видів: представництво інтересів клієнта в судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального судочинства; супроводження виконання судових рішень та стягнення за іншими виконавчими документами; представництво інтересів Клієнта перед третіми особами, в державних органах, органах місцевого самоврядування, в правоохоронних та контролюючих органах, перед їх посадовими особами, в тому числі перед співробітниками правоохоронних органів, слідчими, дізнавачами тощо; складення та підписання заяв (у тому числі позовної заяви), скарг, клопотань, відповідей, пояснень, інших процесуальних і правових документів.

Згідно з умовами пунктів 3.1.-.3.2. договору, за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар. Розмір гонорару узгоджується між сторонами шляхом укладення додаткової угоди.

Додатковою угодою №1 сторони погодили, що гонорар адвоката у справі №918/824/23 становить 600,00 Євро.

Згідно із актом виконаних робіт від 22 жовтня 2024 року сторони погодили вартість наданих адвокатом послуг в сумі 600,00 євро, з яких:

1) надання консультацій щодо стягнення заборгованості 25,00 євро;

2) підготовка претензії 75,00 євро;

3) складання, підготовка та подання позову 400,00 євро;

4) підготовка та подання зави про закриття провадження у справі 25,00 євро;

5) участь адвоката у судовому засіданні 22 жовтня 2024 року 75,00 євро.

Водночас необхідно зазначити, відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду.

У постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу:

1) за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу);

2) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

3) загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. За таких умов, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат;

4) під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Таким чином, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Розмір таких витрат також повинен бути обґрунтованим. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову та предмету спору, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Дослідивши опис наданих послуг суд не знаходить підстав покладення на відповідача витрат щодо підготовки претензії №1 від 19 липня 2023 року в розмірі 75,00 Євро, оскільки вказані витрати стосуються господарської діяльності позивача, не пов`язані з розглядом даної справи, а позивачем не доведено, що такі витрати були необхідними та неминучими.

Висновки суду

Отже, при здійсненні розподілу витрат судом надано правову оцінку обґрунтованості заявлених витрат з врахуванням критеріїв: пов`язаності витрат з розглядом справи; обґрунтованості та пропорційності їх розміру до предмета спору та ціни позову; важливості та значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З огляду на такі обставини суд вважає за можливе задоволити клопотання частково з покладенням на відповідача судових витрат на професійну - правничу допомогу в сумі 525,00 євро, а саме: надання консультацій щодо стягнення заборгованості 25,00 євро; складання, підготовка та подання позову 400,00 євро; підготовка та подання зави про закриття провадження у справі 25,00 євро; участь у судовому засіданні 75,00 євро.

Клопотання позивача в частині покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 75,00 євро суд відхиляє.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Класік" про стягнення витрат, понесених на правову допомогу задоволити частково.

2. Стягнути з Smartlogistic Alexandra Jaskorzynska-Bogacz (вул. Владислава Локєтка 8/26, 97-500, м.Радомско, Республіка Польща, ідентифікаційний номер 521227803) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Класік" (33013, м. Рівне, вул. Григорія Сковороди 8А, ідентифікаційний код 32625713) 525 (п`ятсот двадцять п`ять) євро 00 євроцентів витрат на професійну правничу допомогу

3. У задоволенні решти клопотання відмовити.

Позивач (Стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Класік" (33013, м. Рівне, вул. Григорія Сковороди 8А, ідентифікаційний код 32625713).

Відповідач (Боржник): Smartlogistic Alexandra Jaskorzynska-Bogacz (вул. Владислава Локєтка 8/26, 97-500, м.Радомско, Республіка Польща, ідентифікаційний номер 521227803)

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Суддя Андрій КАЧУР