ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/758/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1
до Управління освіти, культури та спорту Великобурлуцької селищної ради, 62602, Харківська обл., Куп`янський р-н, селище Великий Бурлук, вул. Центральна, буд. 21
про стягнення 263 091,48 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Управління освіти, культури та спорту Великобурлуцької селищної ради про стягнення суми боргу у загальній сумі 263 091,48 грн., у тому числі: основний борг у сумі 186 344,96 грн.; пеню у сумі 42 823,16 грн.; три проценти річних у сумі 9 563,56 грн.; інфляційні втрати у сумі 24 359,80 грн.

Також, до стягнення заявлені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 19-2040/22-БО-Т постачання природного газу від 28.12.2022 року в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений позивачем відповідачу природний газ.

Крім того, позивачем у пункті 1 прохальної частини позовної заяви, заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 11.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/758/25. Задоволено клопотання позивача викладене у 1 пункті прохальної частини позовної зави про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи № 922/758/25 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Як вбачається із Комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду у позивача та відповідача наявні зареєстровані електронні кабінети, у зв`язку із чим, ухвалу суду від 11.03.2025 року про відкриття провадження у справі, було направлено судом в їх електронні кабінети, про що свідчать наявні у матеріалах справи довідка про доставку електронного листа, а саме:

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 11.03.2025 року у справі № 922/758/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Бень Вікторія Ернестівна в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 11.03.2025 року о(б) 20:50 год.»;

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 11.03.2025 року у справі № 922/758/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 11.03.2025 року о(б) 20:50 год.»;

- «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження(спрощене)" від 11.03.2025 року у справі № 922/758/25 (суддя Ємельянова О.О.) було надіслано одержувачу Управління освіти, культури та спорту Великобурлуцької селищної ради в його Електронний кабінет. Документ доставлено до Електронного кабінету: 11.03.2025 року о(б) 20:50 год.».

Частиною одинадцятою статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями пункту 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Враховуючи вищевикладене, та наявні у матеріалах справи докази отримання сторонами у справі ухвали суду від 11.03.2025 року про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про належне повідомлення сторін у справі про розгляд справи у суді.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що станом на 12.05.2025 відповідач відзив на позов не надав, у зв`язку із чим, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України").

Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Відповідач мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, однак відповідним правом на його подання не скористався, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем до суду надано не було.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи достатність часу наданого сторонами для подання заяв по суті справи чи з процесуальних питань, суд вважає за можливе завершити розгляд справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 28.12.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (позивач, постачальник) та Управлінням освіти, культури та спорту Великобурлуцької селищної ради (відповідач, споживач), було укладено договір №19-2040/22-БО-Т постачання природного газу.

Відповідно до пункту 13.1 договору, цей договір набирає чинності з 01 січня і діє в частині поставки газу до 31 березня 2023 року (включно), а в частині розрахунків до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору. Цей договір можу бути підписаний також електронними цифровими підписами (ЕЦП) уповноважених представників сторін із урахуванням чинного законодавства.

Пунктом 1.1. договору, сторони погодили, що постачальник зобов`язується поставити споживачу природній газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природній газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Природній газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем для своїх потреб (пункт 1.2. договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з січня 2023 року по березень 2023 року у кількості 19,980 тис. куб метрів, у т.ч. по місяцях: січень: 6,660 тис. куб метрів, березень: 6,660 тис. куб метрів, квітень: 6,660 тис. куб метрів.

Згідно з пунктом 2.1.1 договору загальний обсяг природного газу, замовлений споживачем за цим договором, складається з сум загальних обсягів природного газу, замовлених споживачем на всі розрахункові періоди протягом строку дії договору.

Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.5. договору).

Ціна газу за 1000 куб. м без ПДВ 13 658,33 грн., крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, ціна природного газу за 1000 куб.м. з ПДВ 0 16 390,00 грн. Крім того, тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього коефіцієнт 136,576 грн., крім того ПДВ 20 % - 27,315 грн. Всього з ПДВ 163,89 грн. за 1000 куб.м. Всього ціна газу за 1000 куб.м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553,89 грн. (пункт 4.1 договору).

Відповідно до пункту 4.3 договору сторони погодили. що загальна вартість договору на дату укладання становить 275 622,27 грн. крім того ПДВ 55 124,45 грн., разом із ПДВ 330 746,72 грн.

Згідно з пунктом 5.1 договору, оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору. Споживач має право здійснити оплату та /або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.

За твердженнями позивача, останнім на виконання умов договору було передано у власність відповідача природний газ на загальну суму 279 801,58 грн., що свідчать акти приймання передачі природного газу, а саме:

- за січень 2023 року від 31.01.2023 року на суму 102 223,90 грн. (6,17522 тис.м3);

- за лютий 2023 року від 28.02.2023 року на суму 93 456,62 грн. (5,64560 тис.м3);

- за березень 2023 року від 31.03.2203 року на суму 84 121,06 грн. (5,08165 тис.м3).

Проте, відповідач, у свою чергу, зобов`язання за договором виконав неналежним чином, та здійснив частковий розрахунок за поставлений позивачем газ, а саме на суму 93 456,62 грн.

У зв`язку із чим, за розрахунком позивача, у відповідача наявний борг у загальному розмірі 186 344,96 грн.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за згаданим договором позивачем заявлено до стягнення із відповідача пеню у сумі 42 823,16 грн.; три проценти річних у сумі 9 563,56 грн.; інфляційні втрати у сумі 24 359,80 грн.

Вищевказані обставини стали причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Отже, однією із основних умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Факт наявності у відповідача заборгованості за постачений позивачем та спожитий відповідачем природній газ підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання передачі природного газу, а саме:

- за січень 2023 року від 31.01.2023 року на суму 102 223,90 грн.;

- за лютий 2023 року від 28.02.2023 року на суму 93 456,62 грн.;

- за березень 2023 року від 31.03.2203 року на суму 84 121,06 грн.

При цьому, з надано позивачем до позовної заяви розрахунку вбачається, що останнім було здійснено розрахунок із урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати у сумі 93 456,62 грн. У зв`язку із чим, сума боргу становить: за січень 2023 року від 31.01.2023 року на суму 8 767,28 грн.; за лютий 2023 року від 28.02.2023 року на суму 93 456,62 грн.; за березень 2023 року від 31.03.2203 року на суму 84 121,06 грн., та становить загальну суму у розмірі 186 344,96 грн.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів здійснення повної оплати за спірною господарською операцією відповідач суду не надав. Своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву або спростування позовних вимог у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України не скористався.

Судом здійснено перевірку заявленої позивачем до стягнення із відповідача суми борги (відповідно до наданого позивачем розрахунку суми позовних вимог), та встановлено, що він є арифметично вірним.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення остаточного розрахунку за спожитий природний газ за договором № 19-2040/22-БО-Т від 28.12.2022 року про постачання природного газу, заявлена до стягнення із відповідача сума боргу у розмірі 186 344,96 грн. є обґрунтованою, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягає задоволенню.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивачем було нараховано відповідачу пеню у сумі 42 823,16 грн.; три проценти річних у сумі 9 563,56 грн.; інфляційні втрати у сумі 24 359,80 грн., відповідно до наданого розрахунку.

Щодо стягнення із відповідача три проценти річних у сумі 9 563,56 грн. та інфляційних втрат у сумі 24 359,80 грн., відповідно до наданого розрахунку, суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно пункту 7.2. договору, сторони визначили, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1. та /або строків оплати за пунктом 8.4. цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3 % річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Судом здійснено перевірку нарахування позивачем відповідачу інфляційних втрат у розмірі 24 359,80 грн., за загальний період з травня 2023 року по грудень 2024 року нарахованих на кожен окремо акт приймання передачі, а саме: лютий 2023 року на суму боргу 93 456,62 грн. та березень 2023 року на суму боргу 84 121,06 грн. (відповідно до наданого розрахунку) за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон", та встановлено, що такі нарахування здійснено арифметично вірно, та вони підлягають до задоволення.

Судом здійснено перевірку нарахування позивачем відповідачу 3% річних у розмірі 9 563,56 грн. за загальний період з 16.03.2023 року по 12.01.2025 року нарахованих на кожен окремо акт приймання передачі, а саме за січень 2023 року на суму боргу 102 223,90 грн. (з 16.03.2023 року по 16.03.2023 року), та із урахуванням часткової оплати на суму боргу 8 767,28 грн. (з 17.03.2203 року по 12.01.2025 року), за лютий 2023 року на суму боргу 93 456,62 грн. та за березень 2023 року на суму боргу 84 121,06 грн. (відповідно до наданого розрахунку) за допомогою онлайн - системи "Ліга-закон", та встановлено, що такі нарахування здійснено арифметично вірно, та вони підлягають до задоволення.

Щодо заявленої до стягнення з відповідача пені у сумі 42 823,16 грн. за загальний період з 16.03.2023 року по 15.11.2023 року нарахованої за кожним окремо актом приймання передачі, а саме: за січень 2023 року на суму боргу 102 223,90 грн. (з 16.03.2023 року по 16.03.2023 року), та із урахуванням часткової оплати на суму боргу 8 767,28 грн. (з 17.03.2023 року по 15.09.2023 року), за лютий 2023 року на суму боргу 93 456,62 грн. (з 16.04.2023 року по 17.10.2023 року) та за березень 2023 року на суму боргу 84 121,06 грн. (з 16.05.2023 року по 15.11.2023 року) (відповідно до наданого розрахунку), суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно пункту 7.2. договору, сторони визначили, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1. та /або строків оплати за пунктом 8.4. цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3 % річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Судом здійснено перевірку нарахованої позивачем відповідачу суми пені у розмірі 42 823,16 грн. за загальний період з 16.03.2023 року по 15.11.2023 року нарахованої за кожним окремо актом приймання передачі, а саме: за січень 2023 року на суму боргу 102 223,90 грн. (з 16.03.2023 року по 16.03.2023 року), та із урахуванням часткової оплати на суму боргу 8 767,28 грн. (з 17.03.2203 року по 15.09.2023 року), за лютий 2023 року на суму боргу 93 456,62 грн. (з 16.04.2023 року по 17.10.2023 року) та за березень 2023 року на суму боргу 84 121,06 грн. (з 16.05.2023 року по 15.11.2023 року) (відповідно до наданого розрахунку), у онлайн системі ЛігаЗакон, та встановив, що такі нарахування здійснено арифметично вірно, та вони підлягають до задоволення.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме стягнення із відповідача заборгованості у розмірі 186 344,96 грн.; пеню у сумі 42 823,16 грн., три проценти річних у сумі 9 563,56 грн. та інфляційні втрати у сумі 24 359,80 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача. У зв`язку із чим з відповідача підлягає до стягнення сума у розмірі 3 157,10 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 236 - 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Управління освіти, культури та спорту Великобурлуцької селищної ради (62602, Харківська обл., Куп`янський р-н, смт Великий Бурлук, вул. Центральна, буд. 21, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) борг у загальній сумі 263 091,48 грн, у тому числі: - основний борг у сумі 186 344,96 грн., пеня у сумі 42 823,16 грн., три проценти річних у сумі 9 563,56 грн., інфляційні втрати у сумі 24 359,80 грн. та 3 157,10 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Реквізити сторін:

позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, );

відповідач: Управління освіти, культури та спорту Великобурлуцької селищної ради (62602, Харківська обл., Куп`янський р-н, смт Великий Бурлук, вул. Центральна, буд. 21, ).

Повне рішення складено "12" травня 2025 р.

Суддя О.О. Ємельянова