ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р. Справа №909/1103/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.

Якімець Г.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 б/н від 21.03.2025 (вх. суду від 24.03.2025 № 01-05/825/25)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2025 (суддя О.В. Рочняк)

у справі № 909/1103/23

за позовом: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз", м. Івано-Франківськ

до відповідача: ОСОБА_1 , м. Івано-Франківськ

про стягнення 11 180 200 грн збитків,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 11 180 200 грн збитків.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач, як в.о. Голови Правління АТ "Івано-Франківськгаз" діяв всупереч інтересам АТ "Івано-Франківськгаз" і своїми діями погіршив майновий стан товариства та спричинив йому збитки на суму 11 180 200 грн. Так, у період виконання ним обов`язків голови правління АТ "Івано-Франківськгаз", на підставі Протоколу засідання Наглядової ради Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" №12/05-2023 від 12.05.2023, ОСОБА_1 видав наказ від 17.05.2023 № 35-зп/тр "Про виплату премії" голові та членам правління в загальному розмірі 11 180 200 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.01.2024 у справі № 909/1103/23 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

05.03.2025 відповідач звернувся до суду першої інстанції з заявою про поновлення процесуального строку на подання клопотання про долучення показів свідка та допит свідка; перехід зі стадії розгляду справи по суті на стадію підготовчого засідання; долучення показання свідка ОСОБА_2 у вигляді заяви від 21.10.2024; виклик для допиту в судовому засіданні та допит в якості свідка ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області, постановленою в судовому засіданні 12.03.2025, без оформлення окремого документа відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про поновлення процесуального строку на приєднання заяви свідка та допит свідка, перехід зі стадії розгляду справи по суті на стадію підготовчого засідання.

Ухвала місцевого господарського суду мотивовано зокрема тим, що відсутні підстави для повернення на стадію підготовчого провадження та враховуючи те, що суд відмовив в задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження, , то клопотання про приєднання показів свідка, у зв`язку з пропуском строку, встановленого на подання доказів, також не підлягає до задоволення.

Крім цього, суд попередньої інстанції зазначив, що аналогічне клопотання та заяву свідка було подано суду 07.11.2024, якому судом було надано оцінку в ухвалі суду від 07.11.2024.

Не погодившись з ухвалою в частині відмови у задоволені клопотання про поновлення строку на подання заяви про виклик свідка та приєднання заяви свідка від 05.03.2025, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить у зазначеній частині ухвалу суду першої інстанції скасувати, а матеріали справи повернути до суду першої інстанції для розгляду вказаного клопотання від 05.03.2025.

Скаржник стверджує, що обставини які підлягають доказування можливо встановити лише шляхом допиту очевидців підписання і виконання протоколу Наглядової ради від 12.05.2023, зокрема відповідача як підписанта, ОСОБА_3 як голови правління, який отримав виписку з протоколу наглядової ради від члена наглядової ради ОСОБА_2 , та самого члена наглядової ради ОСОБА_2 , який оформлював вказаний протокол, його виписку та виправлення.

Апелянт вважає, що без дослідження цих обставин не можливо встановити чи має місце протиправна поведінка у відповідача (як один з чотирьох необхідних елементів цивільного правопорушення).

Крім цього, як зазначає скаржник, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 можуть надати показання щодо обставин виявлення, виправлення та повідомлення відповідача про допущену в виписці з протоколу описку, для підтвердження чи спростування належної обачності в діях відповідача, а також отримання примірника виправленої виписки з протоколу і обставин інформування. Одним із основних питань, яке суд першої інстанції повинен був встановити при здійснені розгляду справи є встановлення того чи здійснив відповідач, за наявності ознак очевидної протиправності рішення (протоколу Наглядової ради) інформування наглядової ради про можливі дефекти такого рішення.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2025 у справі № 909/1103/23 залишити без змін.

Позивач вважає, що оскільки клопотання про виклик свідка та приєднання заяви свідка подане з порушенням строку для подання доказів, то судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні такого.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.03.2025 справу № 909/1103/23 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 б/н від 21.03.2025 (вх. суду від 24.03.2025 № 01-05/825/25) на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2025 у справі № 909/1103/23; постановлено здійснити розгляд справи № 909/1103/23 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

При перегляді ухвали місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:

У статті 129 Конституції України у числі основних засад судочинства зазначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Згідно із частиною 2 статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 ГПК України, є вичерпним.

Предметом апеляційного оскарження у цій справі є ухвала суду першої інстанції, постановлена в судовому засіданні без оформлення окремого документа, про відмову у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подання заяви про виклик свідка та приєднання заяви свідка.

Частиною 8 статті 119 ГПК України передбачено, що ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Зазначене кореспондується з пунктом 9 частини 1 статті 255 ГПК України, згідно з яким окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Зазначена ухвала є різновидом ухвали про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк, яка відповідно до пункту 9 частини 1 статті 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Подібний правовий висновок щодо застосування положень статті 119 та пункту 9 частини 1 статті 255 ГПК України викладений у постановах Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 923/1/19, від 12.05.2021 у справі № 914/1397/20.

Крім того, положення процесуального закону не ставлять можливість реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження певного кола ухвал місцевого господарського суду в залежність від їх поділу на такі, що оформлені та не оформлені окремим документом.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 903/381/18, від 11.11.2020 у справі № 925/1142/18, від 23.09.2020 у справі № 756/12128/15-ц та від 20.05.2021 у справі № 904/4013/20, від 20.07.2021 у справі № 904/105/20.

Як вбачається з даної справи, відповідач звернувся до суду першої інстанції, зокрема, з клопотанням про поновлення строку на подання заяви свідка зі спливом більше одного року після постановлення судом першої інстанції ухвали про закриття підготовчого провадження у даній справі.

Стаття 13 ГПК України встановлює, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Співставляючи стадії процесу доказування та стадії судового процесу, судова колегія враховує, що згідно із статтею 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до частини першої статті 178 ГПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

За змістом статей 181 182 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи. У підготовчому засіданні суд, у тому числі, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання; призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У главі 3 розділу ІІІ ГПК України закріплені положення, які встановлюють порядок реалізації принципу "диспозитивності господарського судочинства" у підготовчому засіданні. Він полягає в тому, що кожен учасник справи може довести певні обставини справи, подавши відповідні докази, надавши пояснення чи заперечення саме під час підготовчого провадження. Це зумовить чітко визначене загальне спрямування судового розгляду, окреслить коло питань, що підлягають розв`язанню на стадії судового розгляду та дозволить процесуально зекономити час розгляду справи. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 910/17567/19, від 09.11.2021 у справі № 913/20/21.

Відповідно до статті 194 ГПК України завданнями розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Тобто, вирішення спору на підставі матеріалів, які зібрані поза межами підготовчого провадження, не відповідає завданням, які визначені процесуальним законом для кожної стадії господарського процесу.

Стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя та завданням господарського судочинства. На важливість дотримання строку на подання доказів звертав свою увагу Верховний Суд у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 03.04.2019 № 913/317/18, від 03.10.2019 у справі № 902/271/18.

Відповідач в поданому клопотанні про поновлення строку на подання заяви про виклик свідка, посилаючись на загальні засади господарського судочинства, висновки у постановах Верховного Суду, просив суд першої інстанції постановити ухвалу про повернення на стадію підготовчого провадження.

При цьому, відповідач не зазначив жодних об`єктивних обставин, не надав суду першої інстанції належних, допустимих доказів на підтвердження неможливості в нього звернутись із заявленим клопотанням про виклик свідка у визначений процесуальним законом строк.

Верховний Суд у постанові від 07.11.2024 у справі 910/12561/23 звернув увагу, що суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства. Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків по суті є пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Водночас оскарження ухвали суду першої інстанції в частині відмови у поверненні до стадії підготовчого провадження окремо від рішення суду не допускається.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.07.2023 у справі № 910/13020/22.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про виклик свідка на стадії розгляду справи по суті, виняткових обставин, підтверджених доказами стосовно неможливості заявлення такого клопотання на стадії підготовчого провадження суду попередньої інстанції не надав, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Івано-Франківської області постановлена в судовому засіданні 12.03.2025 без оформлення окремого документа про відмову у поновленні процесуального строку на приєднання заяви свідка та допит свідка відповідає нормам процесуального права.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2025 у справі № 909/1103/23 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86, 119, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 21.03.2025 (вх. суду від 24.03.2025 № 01-05/825/25) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області, постановлену в судовому засіданні без оформлення окремого документа, від 12.03.2025 у справі № 909/1103/23 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець