РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.05.2025Справа № 910/11203/23 (754/17926/23)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ідентифікаційний код 42649746)

до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

третя особа «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС»

(ідентифікаційний код 40284315)

про стягнення заборгованості

у межах справи № 910/11203/23

за заявою ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність боржника фізичної особи

Суддя Омельченко Л.В.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ідентифікаційний код 42649746) звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ідентифікаційний код 42649746) (ідентифікаційний код 42649746) заборгованість за Кредитним договором № 79 від 22.08.2021 у розмірі 36 611,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, відповідачем було порушено умови зазначеного Кредитного договору № 79 від 22.08.2021, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 36 611,88грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.12.2023 постановлено цивільну справу № 754/17926/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором направити за підсудністю на розгляд Дніпровському районному суду м. Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.05.2024 було прийнято справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2024 постановлено цивільну справу № 754/17926/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором направити до Господарського суду м. Києва для подальшого розгляду у межах справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 2312.2024 справу передано судді Омельченку Л.В. для розгляду.

Ухвалою суду від 25.12.2025 прийнято до розгляду справу № 910/11203/23 (754/17926/23) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ідентифікаційний код 42649746) до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» (ідентифікаційний код 40284315) про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах справи № 910/11203/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ); постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористався, з будь-якими заявами до суду не звертався. Згідно повідомлення про вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі, документ отримано відповідачем 10.04.2024.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ідентифікаційний код 42649746) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредитної лінії № 9, згідно з яким відповідачу - ОСОБА_1 були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 10 200,00 грн.

05.09.2022 згідно умов Договору факторингу № 556/ФК-22, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 9 від 22.08.2021 на користь Позивача - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до Відповідача за вказаним кредитним договором.

Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 36611,88 грн, з яких:

- заборгованість за тілом кредиту - 10200 грн;

- заборгованість за відсотками - 26411,88 грн.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання перед позивачем не виконала, кредитні кошти та відсотки за користування ними позивачу не сплатила, то у неї утворилася заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» як правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» у загальному розмірі 36611,88 грн.

Вказані обставини підтверджується наступними доказами:

- копією Договору № 9 від 22.08.2021;

- копією розрахунку заборгованості за Договором № 9 від 22.08.2021;

- копією повідомлення про відступлення прав вимоги на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»;

- копією вимоги про сплату заборгованості за договором № 9 від 22.08.2021;

- копією Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено Законом.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до етапі 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 етапі 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 етапі 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується т : вернути кредит та сплатити проценти.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 22.08.2021 взяла на себе зобов`язання за Договором кредитної лінії № 9 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», докази виконання яких станом на час розгляду спору по суті відсутні.

Також встановлено, що 05.09.2022 за Договором факторингу № 556/ФК-22, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 9 від 22.08.2021 на користь Позивача - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Аналізуючи положення укладеного кредитного договору № 9 від 22.08.2021, розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, а також положення Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», оскільки такі вимоги підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не були спростовані відповідачем.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зважаючи на встановлені судом обставини, наведенні норми законодавства та беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 26 611,88 грн підлягають задоволенню.

Також на підставі ст. 129 ГПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати судового збору в сумі 2 684,00 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів ліквідатора банкрута, позиція суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення формулювання рішень.

Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства та ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ««ДІДЖИ ФІНАНС» (ідентифікаційний код 42649746, адреса: 07405, м. Бровари, вул. Київська, буд. 243 А) заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 611,88 грн (тридцять шість тисяч шістсот одинадцять гривень вісімдесят вісім копійок).

3. Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ««ДІДЖИ ФІНАНС» (ідентифікаційний код 42649746, адреса: 07405, м. Бровари, вул. Київська, буд. 243 А) судовий збір у розмірі 2684,00 грн ( дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом двадцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 07.05.2025.

Суддя Л.В. Омельченко