ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/234/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О. Гуменюк, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

про стягнення 132 082,30 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Т. Шатарська, дов. від 20.11.2024,

від відповідача: С. Гуз, дов. від 17.12.2024,

УСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (відповідач) про стягнення 132 082,30 грн 3% річних за договором про надання послуг з передачі електроенергії від 26.06.2019 № 0527-02041.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Згідно із позовною заявою, між позивачем (ОСП) та відповідачем (користувач) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 26.06.2019 № 0527-02041 (договір), на виконання якого позивач зобов`язався надати послугу з передачі електричної енергії відповідачу, а відповідач зобов`язався здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору. У період з лютого по травень 2023 року позивачем надано відповідачу послугу з передачі електричної енергії на загальну суму 43 802 460,08 грн. Відповідач не оплатив надані послуги, відтак позивач у червні 2023 року звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з відповідача 43 802 460,00 грн за надану електроенергію. Крім цього, у зв`язку із порушенням відповідачем умов договору щодо строків оплати вартості послуг позивач нарахував 3 % річних у розмірі 452 281,41 грн, які просив стягнути з відповідача у судовому порядку. Ухвалою суду від 29.08.2023 провадження у справі № 918/597/23 в частині стягнення з ПАТ "Рівнеобленерго" 43 802 460, 08 грн основного боргу закрито. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.10.2023 у справі № 918/597/23 позов задоволено, стягнуто з ПАТ "Рівнеобленерго" на користь ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" 452 281,41 грн 3% річних та 6 784, 22 грн судового збору. З урахуванням строків сплати основного боргу (заборгованість сплачена відповідачем 30.06.2023) позивач нарахував 132 082,30 грн 3% річних за договором про надання послуг з передачі електроенергії від 26.06.2019 № 0527-02041, які просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ст. 525- 526, 530, 610, 612, 625 - 628 ЦК України та ст. 193 ГК України.

07.04.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким останній зазначає, що при нарахуванні 3 % річних позивачем не взято до уваги існування у відповідача форс-мажорних обставин, які звільняють останнього від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за договором, на підтвердження яких відповідач посилається на лист ТПП України від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1 Зокрема, дії військової агресії російської федерації проти України, систематичні ракетні обстріли території України, у тому числі Рівненської області, цілеспрямоване руйнування енергетичної інфраструктури негативно вплинули на фінансово-економічний стан відповідача, оскільки призвели до додаткових витрат по відновленню енергетичної інфраструктури, до зниження використання електричної енергії споживачами, вимушеного введення графіків обмежень та відключень, внаслідок чого відповідач несе значні фінансові втрати та не має можливості розраховуватися за послугу вчасно та у повному розмірі. Окрім того, порушення зобов`язання за договором сталося не з вини відповідача, а у зв`язку з форс-мажорними обставинами (непереборною силою), а саме прийняття НКРЕКП відповідних постанов, якими протягом 2023 року вартість послуг, які надає позивач, була підвищена на 67,57 %, а вартість послуг, які надає відповідач, залишена без змін, що призвело до збільшення витрат відповідача в розрахунках з позивачем. На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано висновок про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Рівненською ТПП від 06.10.2023 №5601/528. Також НКРЕКП у період з 2023 по 2025 роки затверджувався занижений тариф для відповідача за послуги з розподілу електричної енергії, які не покривають економічно обґрунтовані витрати за послуги позивачу. Окрім того, НКРЕКП фактичного не відшкодовувало відповідачу недоотриманий дохід (понесені витрати) за період з 2021-2024 роки від ліцензійної діяльності тощо. Відповідач також звертає увагу на те, що початковий період для нарахування 3% річних обраний позивачем неправильно, у зв`язку з чи вимоги в розмірі 3 600,20 грн є безпідставними. Також відповідач просить суд зменшити розмір 3% річних на 50 % від заявленої до стягнення позивачем суми.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін та результати їх розгляду.

Ухвалою суду від 24.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14.04.2025.

У судовому засіданні 14.04.2025 оголошено перерву на 12.05.2025.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, суд

установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

26.06.2019 між позивачем (Оператор системи передачі - ОСП) та відповідачем (користувач) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії №0527-02041 (договір).

З метою приведення договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 26.06.2019 № 0527-02041 у відповідність до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 14.03.2018 №309 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановами НКРЕКП від 30.09.2022 №1234 та від 11.10.2022 №1305, якими в тому числі внесено зміни до типової форми Договору про надання послуг з передачі електричної енергії), дійшли згоди викласти договір в редакції Додаткової угоди від 12.01.2023.

Згідно з п. 1.1., 1,2 договору ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (послуга), а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 3.1. договору планова та/або фактична вартість послуги визначається на підставі діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором), та оприлюднюється ОСП на офіційному веб-сайті. Ставка плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру оприлюднюється на офіційному вебсайті в євро/МВт*год. Крім цього ОАП щомісяця оприлюднює на офіційному вебсайті ставку плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру у грн/МВт*год не пізніше 03 числа місяця наступного, за розрахунковим періодом. Конвертація величини ставки здійснюється щомісяця за середньомісячним курсом гривні до євро, установленим Національним банком України, за розрахунковий період надання послуги. До моменту підтвердження ENTSO-E нового рівня ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру на відповідний період ОСП має право застосовувати рівень ставки, що була розрахована та застосовувалася у попередньому періоді. Сторони здійснять фінансове врегулювання розрахунків не пізніше, ніж через один місяць після підтвердження ENTSO-E нової ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру. ОСП зобов`язаний повідомити користувача у спосіб, визначений цим договором, про новий рівень ставки та спосіб донарахування різниці протягом 14 календарних днів після її підтвердження ENTSO-E. Користувач зобов`язаний протягом 3 робочих днів у спосіб, визначений цим Договором, підтвердити ОСП отримання цієї інформації.

Ціна договору визначається як сума вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком протягом календарного року (п. 3.3. договору).

Пунктом 4.1. договору обумовлено, що для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяги послуги: 1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць. У період після приєднання ОСП до ІТС механізму плановий обсяг послуги формується користувачем без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії. У разі ненаданням або несвоєчасного надання користувачем повідомлень плановим обсягом послуги визначається фактичний обсяг наданої послуги у попередньому розрахунковому періоді; 2) фактичний обсяг послуги в розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі. У період після приєднання ОСП до ІТС механізму фактичний обсяг послуги формується з урахуванням обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії до/з країн периметру.

Планові обсяги послуги користувач зобов`язаний подавати ОСП до 25 доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Форма подання повідомлення розміщена на офіційному веб-сайті ОСП. Планові обсяги можуть подаватись на більший період з подальшим їх коригуванням у терміни, передбачені цим пунктом (п. 4.2. договору).

Згідно з п. 4.3. договору вимоги щодо засобів (систем) обліку електричної енергії в точках комерційного обліку користувача, а також інші організаційно-технічні питання, пов`язані зі збором, обробкою, верифікацією, валідацією, агрегацією, зберіганням та передачею даних комерційного обліку, визначені Кодексом комерційного обліку.

Порядок розрахунків погоджений сторонами в розділі 5 договору. Розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць. Користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином: 1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від вартості планової вартості послуги, яка визначена згідно з розділом 3 цього договору, відповідно до такого алгоритму: 2 платіж - до 10 числа розрахункового місяця; 3 платіж - до 15 числа розрахункового місяця;4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця;5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця. У разі зміни тарифу на послуги з передачі електричної енергії ОСП здійснює розрахунок належної до сплати вартості послуги за новим тарифом, починаючи з дня набрання чинності рішенням Регулятора про зміну тарифу. Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі розрахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електричному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді. Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (АКО). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється згідно з Правилами ринку. Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно). Акти приймання-передачі послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі послуги та актів коригування до актів примання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів та повертає їх ОСП. У разі виникнення розбіжностей за отримання від ОСП за попередній розрахунковий місяць актом приймання-передачі послуги користувач має право оскаржити зазначену в акті приймання-передачі послуги вартість послуги шляхом направлення ОСП повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.

Відповідно до п. 8.1. договору при невиконанні або неналежному виконанні умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до цього договору та законодавства України.

Користувач зобов`язаний здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених цим договором (підп. 3 п. 8.3. договору).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 29.08.2023 закрито провадження в частині стягнення 43 802 460, 08 грн основного боргу. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.10.2023 у справі № 918/597/23 позов задоволено, стягнуто з ПАТ "Рівнеобленерго" на користь ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" 452 281,41 грн 3% річних (за період з 31.12.2022 по 24.05.2023) та 6 784, 22 грн судового збору.

Оскільки основна заборгованість була сплачена відповідачем остаточно лише 30.06.2023, позивач нарахував та заявив до стягнення 132 082,30 грн 3% річних за період з 24.05.2023 по 30.06.2023.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із неналежним виконанням умов договору про надання послуг та відповідальністю за порушення строків оплати, регулювання яких здійснюється ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Як установлено судом, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині оплати за надані послуги рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.10.2023 у справі № 918/597/23 стягнуто з ПАТ "Рівнеобленерго" на користь ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" 452 281,41 грн 3% річних (за період з 31.12.2022 по 24.05.2023).

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили (постанова КГС ВС від 28.01.2020 у справі № 917/1335/18).

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (постанова КГС ВС від 10.12.2019 по справі №910/6356/19). Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин (постанова КАС ВС від 15.10.2019 по справі №813/8801/14).

Отже, у рішенні суду від 03.10.2023 у справі № 918/597/23 встановлені обставини, пов`язані із неналежним виконанням договору про надання послуг та відповідальністю за порушення строків оплати за цим договором, а відтак такі обставини не потребують доказування у цій справі.

Судом установлено, що оскільки основна заборгованість була сплачена відповідачем остаточно лише 30.06.2023, позивач нарахував та заявив до стягнення 132 082,30 грн 3% річних за період з 24.05.2023 по 30.06.2023.

У силу вимог ст. 525, 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, ураховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, проведений позивачем, встановив, що їх розмір становить 128 482,10 грн (при заявленому - 132 082,30 грн) (розрахунок додається), отже, 3% річних підлягають частковому задоволенню.

Щодо нарахування 3% річних після ухвалення рішення у справі № 918/597/23, то згідно з усталеної практикою господарських судів, правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Отже, з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 30.06.2023 (дата останнього платежу з погашення боргу). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Окрім того, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову (відповідна правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17, Велика Палата Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц).

Стосовно відсутності підстав для стягнення 3% річних через існування форс-мажорних обставин, то суд зазначає таке.

Згідно з усталеною судовою практикою, викладеною, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16, форс-мажорні обставини характеризуються об`єктивною та абсолютною дією, непередбачуваністю, а також надзвичайністю і невідворотністю. Проте ці ознаки необхідно розглядати в контексті конкретного договору та конкретних умов господарської діяльності сторін. Інакше кажучи, форс-мажор має персоніфікований характер, і його дія оцінюється індивідуально для кожного випадку. Між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконання зобов`язання має існувати прямий причинно-наслідковий зв`язок. Тобто сторона не може посилатися на форс-мажор, якщо невиконання зобов`язання сталося з інших причин, наприклад, через власну недбалість чи комерційні ризики, які вона мала передбачити та врахувати (постанова Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).

Оцінивши доводи відповідача щодо звільнення його від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання у зв`язку з існуванням форс-мажорних обставин, суд установив, що останнім не надано належних та допустимих доказів руйнування енергетичної інфраструктури, належної відповідачу, внаслідок обстрілів рф та їх негативно впливу на фінансово-економічний стан відповідача тощо. Стосовно неперегляду НКРЕКП тарифів, то вказана обставина належить до ризиків господарської діяльності відповідача, а не до форс-мажорних обставин, а тому підстави для відмовити у задоволенні позовних вимог з вказаних обставин відсутні.

Щодо клопотання про зменшення 3% річних, то суд зазначає таке.

Зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів. Тому в питаннях підстав для зменшення розміру штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд вирішує це питання на власний розсуд з огляду на конкретні обставини, якими обумовлене таке зменшення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22).

Суд, проаналізувавши фактичні обставин справи у цій справі, установив, що 3% річних, заявлені до стягнення у цій справі, нараховані на суму основного боргу в розмірі 43 802 460,08 грн (за поставлену електричну енергію за січень 2023 року на суму 16 379 579,08 грн; за лютий 2023 року на суму 13 991 227,99 грн; за березень 2023 року на суму 13 742 826,96 грн). Суму основного боргу сплачено під час розгляду справи № 918/597/23. Окрім того, в ході розгляду вказаної справи заявлено до стягнення та стягнуто з відповідача 452 281,41 грн 3% річних. Отже, загальний розмір 3% річних, нарахованих позивачем за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, становить 584 363,71 грн, що складає 1,33% від суми основного боргу. При цьому позивачем до стягнення інфляційні та неустойка не заявлялися. Ураховуючи викладене, сума 3% річних, нарахована та заявлена до стягнення, не є надмірною, не суперечить принципу розумності, справедливості та пропорційності, а відтак підстав для зменшення 3% річних нема.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача та про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний)

розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом

справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

При цьому, як установлено судом, позивач позовну заяву з доданими документами подав в електронній формі.

За правилами ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, розмір судового збору, який повинен був сплатити позивач за подання позовної заяви, становить 3 028,00 грн, а з урахуванням понижуючого коефіцієнту 2 422,40 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено частково, відтак судовий збір в розмірі 2 356,27 грн покладається на відповідача, а решта на позивача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" про стягнення 132 082,30 грн задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (вул. Князя Володимира, буд. 71, м. Рівне, ідентифікаційний код 05424874) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 00100227) 128 482,10 грн 3% річних.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 3 600,20 грн 3% річних відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (вул. Князя Володимира, буд. 71, м. Рівне, ідентифікаційний код 05424874) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 00100227) 2 356,27 грн судового збору.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 00100227).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" (вул. Князя Володимира, буд. 71, м. Рівне, ідентифікаційний код 05424874).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складене та підписане 12.05.2025.

Суддя О. Андрійчук