ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025м. ДніпроСправа № 904/715/25
За позовом ОСОБА_1 , смт. Яворницьке Синельниківського району Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз", смт. Яворницьке Синельниківського району Дніпропетровської області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Синельниківська районна державна адміністрація, м. Синельникове Дніпропетровської області

про припинення трудових відносин

Суддя Крижний О.М.

Секретар судового засідання Кузьменко В.О.

Представники:

Від позивача: Кім Г.В., ордер від 05.03.2025, адвокат

Від відповідача: не з`явився

Від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить припинити трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України з дня набрання рішенням суду законної сили, та виключити відомості про директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач подав заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням. Позивач вказує про неможливість зібрати загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз", оскільки єдиний учасник загинув, а жоден із спадкоємців не вступив у спадщину, наразі вирішується спір у судовому порядку щодо кола потенційних спадкоємців. Позивач зазначає, що фактично товариство не здійснює господарську діяльність, директор не має можливості зібрати збори учасників у зв`язку з відсутністю власників та не має змоги звільнитися з посади директора.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзиву на позов не подав, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Поштові відправлення з копіями ухвал суду, направлені за місцезнаходженням відповідача повернулися за зворотною адресою, як невручені.

Від третьої особи надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи. Також третя особі просить прийняти рішення за наявними матеріалами та у відповідності з вимогами чинного законодавства України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області 19.03.2025 позов ОСОБА_1 залишено без руху; запропоновано позивачеві протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме надати докази сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. Від позивача надійшла заява про усунення недоліків до якої додано докази сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

25.03.2025 судом ухвалено продовжити розгляд справи №904/715/25.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2025 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 30.04.2025 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: встановлення наявності трудових відносин позивача з відповідачем, наявність підстав для її звільнення, порядок звільнення з посади директора позивача та наявність порушень прав позивача.

Так, судом встановлено, що 07.06.2019 рішенням №1 єдиного засновника ОСОБА_2 створено Товариство з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз", про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань було вчинено запис №0001440 від 11.06.2019.

Згідно з п. 6.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" вищим органом товариства є загальні збори його учасників, виконавчим органом товариства є директор, який приймається на роботу на підставі протоколу загальних зборів учасників товариства. Директор є одноосібним виконавчим органом товариства та обирається загальними зборами учасників товариства.

Відповідно до п. 6.11.1 Статуту загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників (п. 6.12.3 Статуту).

Пунктом 6 рішення №1 єдиного засновника було вирішено призначити на посаду директора товариства ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу №1-к від 07.06.2019 ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" з 11.06.2019.

07.02.2024 ОСОБА_1 написав заяву на ім`я єдиного засновника (учасника) Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз", у якій просив звільнити його з займаної посади директора з 21.02.2024 за власним бажанням згідно ст.38 Кодексу законів про працю України та направив її на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" засобами поштового зв`язку 09.02.2024.

07.02.2024 позивачем складений Акт про неможливість зібрати загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" у зв`язку з тим, що єдиний учасник товариства, ОСОБА_2 , вступивши добровольцем до лав Збройних Сил України, приблизно 27 липня 2022 року під час виконання бойового завдання поблизу смт. Велика Новосілка Волноваського району Донецької області отримав поранення несумісне з життям, про що стало відомо лише 25 січня 2023 року. 25 січня 2023 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

Приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Новіковою Іриною Юріївною відкрито спадкову справу за №09/2023. Але станом на дату складення акту та на день подання даної позовної заяви жоден із спадкоємців не вступив у спадщину.

Позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" фактично не здійснює господарську діяльність. Існує спір щодо кола потенційних спадкоємців, які мають право на вступ у спадщину і даний спір розглядається у судовому порядку.

Позивач стверджує, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 був єдиним учасником зі 100% часткою статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" і помер, а протягом тривалого часу ніхто не може вступити у спадок, товариство фактично та юридично не має власника. Вказує, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" не має можливості зібрати загальні збори учасників у зв`язку з відсутністю власників (учасників) товариства та на момент подання позову не має змоги звільнитись з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" в порядку, встановленому чинним законодавством та Статутом товариства чим, на думку позивача, порушуються його права на вільне обрання праці.

На підтвердження своїх доводів позивач надав наступні докази (копії):

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз";

- Статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз";

- рішення №1 єдиного засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" від 07.06.2019;

- наказ №1-к від 07.06.2019;

- акт про неможливість зібрати загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" від 07.02.2024;

- заяву про звільнення з посади директора ОСОБА_1 з доказами направлення;

- свідоцтво про смерть ОСОБА_2 .

Вказане і стало причиною звернення до суду з позовом.

Згідно з частинами 1-4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилається на те, що у зв`язку з неможливістю зібрати загальні збори Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз", оскільки єдиний учасник товариства помер і наразі жоден із спадкоємців не вступив у спадщину, позивач позбавлений можливості реалізувати передбачене частиною першою статті 38 Кодексу законів про працю України право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Посилаючись на передбачену статтею 22 Кодексу законів про працю України заборону будь-якого прямого або непрямого обмеження прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору, просив у судовому порядку припинити його трудові відносини Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" на підставі частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

У пункті 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

У пункті 4 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Згідно з частиною першою статті 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Конституційний Суд України у рішеннях від 7 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.

Передбачений частиною першою статті 38 Кодексу законів про працю України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні.

Суд вважає, що оскільки положення Кодексу законів про працю України не містять приписів про відлік початку перебігу двотижневого строку повідомлення роботодавця про звільнення, цей строк слід обчислювати з моменту отримання відповідної заяви роботодавцем, а не з моменту її направлення, оскільки цей двотижневий строк є гарантією прав роботодавця мати час здійснити заміну працівника.

Разом з цим суд акцентує увагу на тому, що звільнення посадової особи товариства певним чином ускладнює процес розірвання трудових відносин, адже директор товариства є не лише найманим працівником юридичної особи, а й виконує функції щодо управління нею. Порядок призначення та звільнення директора суттєво відрізняється від порядку, установленого для інших працівників, оскільки керівник є одноосібним виконавчим органом або входить до складу виконавчого органу юридичної особи, якщо це передбачено статутом товариства.

На переконання суду, у разі звільнення директора, який є одноосібним виконавчим органом, товариство лишається без органу управління, на який законом покладено керівництво поточною діяльністю товариства, вчинення дій від його імені без довіреності, а звільнення директора без призначення іншої особи на цю посаду може призвести до блокування діяльності товариства. Відповідно, призначення та звільнення керівника відбувається на підставі прийнятого рішення загальних зборів учасників товариства і за правовими наслідками відрізняється від припинення трудового договору, визначеного трудовим законодавством.

За відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника з метою захисту своїх прав він може звернутися до суду з вимогою припинити такі трудові відносини за рішенням суду, які (трудові відносини) будуть припинені саме з дати набрання судовим рішенням законної сили.

При цьому суд зазначає, що право на припинення трудових відносин на посаді директора (виконавчого органу) товариства саме за рішенням суду і саме з дати набуття ним (рішенням) чинності враховує можливість товариства доводити інші підстави звільнення, які можуть відрізнятись від підстав звільнення за власним бажанням.

Ураховуючи специфіку реалізації права звільнитися з посади керівника (директора) товариства саме за рішенням загальних зборів товариства, суд звертає увагу на те, що встановлений Кодексом законів про працю України двотижневий строк може бути недостатнім для вирішення питання зміни керівника та визначення підстав звільнення. На думку суду, такий строк має бути розумним, тобто таким, що надає обом сторонам реальну можливість вирішити спірне питання припинення трудових відносин без зловживання правом, а також акцентує увагу на помилковості підходу, за якого в усіх випадках констатується припинення трудових відносин через два тижні після подання / надіслання заяви про звільнення за власним бажанням, якщо на цей час рішення загальними зборами не прийнято.

Оскільки товариство не може діяти без директора (тобто без виконавчого органу), його зміна обов`язково повинна супроводжуватися призначенням нового директора, а разом із вимогою припинити трудові відносини повинна заявлятись вимога про визначення особи, яка тимчасово (до прийняття загальними зборами рішення про призначення нового директора) виконуватиме обов`язки керівника товариства. Однак законодавством це питання не врегульоване.

Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав в обраний ним спосіб.

Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 11 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки керівник (директор) товариства є виконавчим органом юридичної особи, звільнення (зміна) якого повинне супроводжуватися прийняттям (призначенням) нового директора, його право на звільнення кореспондує визначеному статтею 32 Закону № 2275-VIII обов`язку скликати загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення (поштовим відправленням з описом вкладення) про це кожному учаснику товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників із зазначенням дати, часу та місця проведення, а також порядку денного, в якому одним з питань (або єдиним питанням) буде розгляд заяви керівника про звільнення. Тобто для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства повинен не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України та подати / надіслати її роботодавцю, а й за власною ініціативою як виконавчий орган товариства скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких поставити питання щодо свого звільнення, або ініціювати таке звільнення, якщо скликання загальних зборів віднесено до компетенції іншого органу / посадової особи товариства.

При цьому суд враховує обставини, які склалися в управлінні товариством, а саме те, що єдиний засновник помер, інформація про визначення спадкоємця частки відсутня, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань померла особа зазначена як власник, відповідно є неможливим скликання та проведення загальних зборів учасників для вирішення питання про звільнення директора. Отже, дотримання загального порядку для звільнення директора з посади є неможливим через об`єктивні обставини.

Встановлені у справі обставини, а саме: написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, направлення цієї заяви товариству, об`єктивна неможливість (у зв`язку зі смертю єдиного засновника) ініціювання та проведення загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, вказують на те, що позивач вчинив всі необхідні та у даній ситуації об`єктивно можливі дії для звільнення із займаної посади директора товариства.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, надані позивачем докази на підтвердження наявності підстав для його звільнення з посади директора є більш вірогідними, тому вимога про припинення трудових відносин підлягає задоволенню.

Трудові відносини позивача з відповідачем припиняються з дати набрання рішенням законної сили.

Щодо вимоги позивача про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" суд зазначає наступне.

Державний реєстратор при здійсненні будь-яких реєстраційних дій керується Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", який є спеціальним Законом, що регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб-підприємців.

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

У частині першій статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.

В указаній нормі закону визначено, що таким судовим рішенням може бути рішення про зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

У той же час, вимога про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" є похідною від першої позовної вимоги про визнання припиненими трудових відносин між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" на підставі ч.1 ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Суд вважає, що наявність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про те, що ОСОБА_1 є директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз"порушує її права, оскільки дана інформація є у вільному доступі та використовується користувачами реєстру.

Таким чином, суд доходить висновку про задоволення вимоги позивача про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз".

Відповідно до ч.9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача в розмірі 6056,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" про припинення трудових відносин - задовольнити.

Припинити трудові відносини між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" (52520, Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Яворницьке, вул. Калинова, буд. 4, ідентифікаційний код 43055097) на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України з дня набрання рішенням суду законної сили.

Виключити відомості про директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" (52520, Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Яворницьке, вул. Калинова, буд. 4, ідентифікаційний код 43055097) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолізинг Партнерз" (52520, Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Яворницьке, вул. Калинова, буд. 4, ідентифікаційний код 43055097) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 6056,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07.05.2025

Суддя О.М. Крижний