ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

"05" травня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2982/23

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чолак Ю.В.,

розглянувши заяву (вх. № 2-1473/24 від 16.09.2024) представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСК ГРУПП УКРАЇНА» про ухвалення додаткового рішення у справі

за позовом Медичного реабілітаційного центру «ТОПОЛЯ» Національної гвардії України (67772, Одеська обл., місто Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, Білгород-Дністровського району, бульвар Золотий Берег, будинок 97; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСК ГРУПП УКРАЇНА» (65062, Одеська обл., м. Одеса, вул. Тіниста, буд. 9/12, офіс 76; )

про стягнення 6 930 297,97 грн;

представники сторін:

від позивача Павлунько В.М.,

від відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/2982/23 за позовом Медичного реабілітаційного центру «ТОПОЛЯ» Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСК ГРУПП УКРАЇНА» про стягнення 6 930 297,97 грн.

Рішенням від 30.08.2024 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСК ГРУПП УКРАЇНА» на користь Медичного реабілітаційного центру «ТОПОЛЯ» Національної гвардії України грошові кошти у розмірі 6 458 201,92 грн, а також 96 873,03 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.

До закінчення стадії судових дебатів представник відповідача заявив про намір подати докази понесення судових витрат в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

16.09.2024 до суду надійшла заява представника відповідача, в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача на користь відповідача 50 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Листом від 16.09.2024 заявника було повідомлено про перебування судді Волкова Р.В. у відпустці з 27.08.2024 по 27.09.2024 та роз`яснено, що заяву (вх. № 2-1473/24 від 16.09.2024) про ухвалення додаткового рішення буде розглянуто після повернення судді з відпустки.

09.04.2025 представник позивача подав до суду письмові заперечення проти заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою від 09.04.2025 було призначено судове засідання для розгляду заяви на 21.04.2025, в яке учасники справи не з`явились.

Протокольною ухвалою від 21.04.2025 суд задовольнив клопотання Медичного реабілітаційного центру внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України "Тополя" про відкладення розгляду справи (вх.№ 12279/25 від 16.04.2025) та відклав судове засідання на 05.05.2025.

У судовому засіданні, яке відбулось 05.05.2025, представник позивача просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідач явку представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

За ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

05.05.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Розглянувши заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. ч. 3 - 6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У якості доказів понесення відповідачем витрат на правничу допомогу до заяви додано копії Договору про надання правової допомоги № 1411 від 14.11.2022 з Додатком № 1 від 11.09.2023, Акта виконаних робіт (наданих послуг) від 30.08.2024.

Суд встановив, що 14.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТСК ГРУПП УКРАЇНА» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «К.Е.Й.С.» укладено Договір про надання правової допомоги № 1411 (далі Договір), згідно з п. 1.1. якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до п. 4.1. Договору за надання правничої (правової) допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню гонорар, розмір якого сторони в кожному конкретному випадку погоджують в окремому додатку до Договору. У додатках до Договору зазначається зміст конкретного доручення клієнта на надання правничої допомоги, розмір гонорару та порядок його оплати.

Згідно з п. 4.2. Договору за результатами надання правничої допомоги складається акт приймання-передачі наданих послуг, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті приймання-передачі наданих послуг зазначається надана адвокатським об`єднанням правнича допомога за конкретним дорученням клієнта, визначеним у додатках до Договору, її вартість, порядок та строк оплати.

В додатку № 1 від 11.09.2023 до Договору клієнт та адвокатське об`єднання узгодили, що останнє зобов`язується надати правничу допомогу щодо захисту інтересів клієнта у суді першої інстанції за позовом Медичного реабілітаційного центру «ТОПОЛЯ» Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСК ГРУПП УКРАЇНА» про стягнення заборгованості у розмірі 6 930 297,97 грн.

Пунктом 2 додатку до Договору адвокатське об`єднання та клієнт узгодили фіксований розмір гонорару за надання правової допомоги 50 000,00 грн.

30.08.2024 сторони підписали акт виконаних робіт (наданих послуг) на суму 50 000,00 грн.

Отже, відповідачем підтверджено належними та допустимими доказами понесення судових витрат на правничу допомогу на суму 50 000,00 грн.

Щодо заперечень представника позивача проти заяви про ухвалення додаткового рішення суд зазначає наступне.

Насамперед представник позивача звертає увагу, що відповідачем не надано розрахункового документа, який би свідчив про надсилання заяви про ухвалення додаткового рішення до Господарського суду Одеської області саме 03.09.2024.

Разом з тим, суд зазначає, що заяву про ухвалення додаткового рішення було направлено відповідачем кур`єрською службою доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин» (внесено до Єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку), про що свідчить поштова накладна № 6793 від 03.09.2024 з підписом кур`єра про прийняття відправлення у доставку та печаткою підприємства-поштового оператора. Вказана накладна також містить відмітку про оплату послуг кур`єрської доставки відправником.

За таких обставин, відповідачем надано належні докази відправлення заяви саме 03.09.2024, тобто у визначений ч. 8 ст. 129 ГПК України строк.

Щодо реєстрації відповідачем електронного кабінету, на що також звертає увагу представник позивача, суд зазначає, що станом на даний час відповідачем зареєстровано електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, тобто виконано вимоги ч. 6 ст. 6 ГПК України.

За ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

За ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням критеріїв розумності і реальності витрат відповідача на правову допомогу, встановлення їхньої дійсності та необхідності, співмірності зі складністю справи, ціною позову та виконаними адвокатом відповідача роботами (наданими послугами), зважаючи на конкретні обставини справи, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд в порядку розподілу судових витрат дійшов висновку про покладення на позивача 3406,03 грн витрат на професійну правничу допомогу, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись зазначеним вище, відповідно до ст.ст. 123, 124, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву (вх. № 2-1473/24 від 16.09.2024) представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСК ГРУПП УКРАЇНА» про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/2982/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Медичного реабілітаційного центру «ТОПОЛЯ» Національної гвардії України (67772, Одеська обл., місто Білгород-Дністровський, селище міського типу Затока, Білгород-Дністровського району, бульвар Золотий Берег, будинок 97; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСК ГРУПП УКРАЇНА» (65062, Одеська обл., м. Одеса, вул. Тіниста, буд. 9/12, офіс 76; ) 3406,03 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини додаткового рішення оголошено 05 травня 2025 р. Повне рішення складено та підписано 09 травня 2025 р.

Суддя Р.В. Волков