ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/274/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., при секретарі судового засідання Ярощук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» (Рівненська область, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 71 Б, 33013, )

до Комунального підприємства «Рівнекнига» Рівненської обласної ради (Рівненська область, м. Рівне, вул., 16 Липня, 77, 33028, )

про стягнення 35 050 грн 75 коп.

сторони не забезпечили явку уповноважених представників

Згідно з ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2025 року через підсистему Електронний суд ЄСІТС до Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» (далі - позивач, ТОВ "РОЕК") надійшов позов до Комунального підприємства «Рівнекнига» Рівненської обласної ради (далі - КП «Рівнекнига», відповідач) про стягнення 35 050 грн 75 коп. (з яких: 23 582 грн 75 коп. заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію, 7 409 грн 05 коп. - пеня, 3 248 грн 63 коп. інфляційні втрати, 810 грн 32 коп. - 3 % річних).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на невиконання відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії, укладеного шляхом приєднання до типового договору. Приєднання КП «Рівнекнига» до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який оприлюднений ТОВ «РОЕК» на офіційному веб-сайті, підтверджується фактом споживання електричної енергії та оплатою рахунків постачальника універсальної послуги за попередні періоди. Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію, Постачальник (позивач), сформував, на підставі даних комерційного обліку (отриманих від ОСР це ПАТ «Рівнеобленерго») за об`єктами Відповідача по ЕІС-кодам точки розподілу електричної енергії 62Z488, 62Z239, 62Z072, 62Z483, 62Z241, об`єкти постачання: магазин (м. Рівне, вул. Київська, 17), магазин (м. Рівне, вул. Соборна, 316), магазин (м. Рівне, майдан Незалежності, 5) адміністративна будівля (м. Рівне, вул. Покровська, 16, магазин (м. Рівне, вул. Соборна, 57), та виставив Споживачу (Боржнику), згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії платіжні документи у паперовій формі, зокрема, за грудень 2023 р., що підтверджується: Рахунком № 470007408/12/1 за грудень 2023 р., Рахунком - розшифровкою № 470007408/12/1 за грудень 2023 р. та Актом прийняття - передавання товарної продукції № 470007408/12/1 від 31.12.2023 р.; Інформаційним листом ОСР ПрАТ «Рівнеобленерго» № 49-06/1652 від 11.03.2024, щодо фактично спожитих обсягів (кВт/год.) активної електроенергії. Також у відповідача був наявний особистий кабінет юридичного споживача, до якого щомісячно завантажувався рахунок за спожиту електричну енергію. Всупереч умовам Договору КП «Рівнекнига» порушено умови договору в частині оплати, внаслідок чого за Боржником виникла заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію за всіма точками розподілу в кількості 3372 кВт/год., що становить в грошовому еквіваленті 23 582,75 грн. Несплата зазначеної суми за фактично спожиту електричну енергію порушує права та законні інтереси ТОВ «РОЕК», а відтак позивачем нараховано пеню, інфляційні втрати та 3 % річних на основну суму боргу.

Ухвалою від 02.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/274/25. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 29.04.2025. Визначено відповідачу строк для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - 10 днів з дня вручення даної ухвали. Запропоновано сторонам подати заяви по суті спору та встановлено процесуальні строки для подання таких заяв.

29 квітня 2025 року судом встановлено, що позивач та відповідач у справі не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання, належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення даного судового засідання, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (ухвали про відкриття провадження у справі) до їх електронних кабінетів.

Позивач скористався правом, передбаченим ч. 3 ст. 196 ГПК України та подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Судом встановлено, що відповідач не скористався процесуальним правом на подання відзиву у справі.

Ухвалою від 02.04.2025, серед іншого, запропоновано відповідачу: у строк протягом 15-ти днів з дня отримання означеної ухвали подати до суду відзив з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України та усі докази, що можливо доставити до суду.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Як вбачається, ухвала про відкриття провадження у справі вручена відповідачу 02.04.2025 о 18:51 год.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, серед іншого, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до абз 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак відповідач вважається таким, що отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 03.04.2025.

Отже строк на подання відзиву тривав до 18.04.2025 та станом на 29.04.2025 сплинув.

Як вбачається, КП «Рівнекнига» не скористалося правом на подання відзиву.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі представників сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ "РОЕК" є постачальником універсальних послуг на території Рівненської області згідно додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території».

На виконання вимог Закону та Правил Постачальником (Позивачем) розроблено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «РОЕК» за посиланням www.ez.rv.ua.

У зв`язку з реформою у сфері енергетики, на період відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії договірні відносини між споживачами та учасниками ринку електричної енергії (та переходом споживача від постачальника за регульованим тарифом до нового постачальника) були врегульовані п. 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 7 Правил роздрібного ринку, якими встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Як встановлено судом, ТОВ «РОЕК», відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 1268 від 26.10.2018 та на підставі виданої ліцензії (постанова НКРЕКП № 429 від 14.06.2018р.) з 01.01.2019 здійснювалось постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг споживачу КП «Рівнекнига» на умовах передбачених публічним договором, який опублікований на офіційному сайті ТОВ «РОЕК» www.energozbut.rv.ua. (далі Договір).

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Положеннями ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальних послуг на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором.

Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Регулятором відповідно до пункту 72 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг передбачений Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затвердженні постановою № 312 від 14.03.2018 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі по тексту Правила), та є додатком № 6 до цих правил.

Як вбачається із матеріалів справи, приєднання КП «Рівнекнига» до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який оприлюднений ТОВ «РОЕК» на офіційному веб-сайті, підтверджується фактом споживання електричної енергії та оплатою рахунків постачальника універсальної послуги за попередні періоди.

Відповідно до п. 1.1.,1.2. Договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії споживачам постачальником та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі Закон) та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312, та є однаковими для всіх споживачів.

Відповідно до пункту 2.1 Договору за цим договором Постачальник продає електричну енергію, а Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору (пункт 5.1 Договору).

Пунктом 13.1 Договору передбачено, цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві - приєднанні.

Спосіб визначення ціни за електричну енергію, відповідно до пункту 5.2. Договору, зазначається в комерційній пропозиції постачальника.

Ціна на електричну енергію, відповідно до пункту 5.3. Договору, визначається постачальником у разі дотримання умов надання універсальних послуг, визначених у пункті 3.1 глави 3 цього Договору та у відповідності до методики (порядку) розрахунку ціни на електричну енергію, затвердженої Регулятором.

Положеннями пункту 13 розділу 17 «Прикінцеві та перехідні положення» закону передбачено, що тариф на послуги постачальника універсальних послуг встановлюється Регулятором відповідно до затвердженої ним методики.

Відповідно до п. 1 комерційної пропозиції № 1.02/2 РОЕК, яка є додатком № 3 до Договору та оприлюднена на офіційному веб-сайті ТОВ «РОЕК» www.ez.rv.ua для малих непобутових споживачів, які купують електричну енергію для власного споживання, що не є побутовими споживачами, та електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт., - (далі комерційна пропозиція), постачання електричної енергії здійснюється за регульованими цінами (тарифами) на електричну енергію, затвердженими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до п. 5.8 Договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з п. 5.9 Договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок Постачальника надійшла вся сума коштів.

Спецрахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Пунктом 5.5.5 Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 5.10 Договору, оплата рахунка Постачальника за цим договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

Пунктом 6.2 Договору, серед іншого, сторони домовились, що Споживач зобов`язується забезпечити своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Умовами комерційної пропозиції № 1.02/2 - РОЕК, зокрема, п.3.4. визначено здійснення Споживачем попередньої оплати рахунків за 3 робочих дні до початку розрахункового періоду у розмірі повної вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період. По остаточному розрахунку протягом 5 ти робочих днів від для отримання рахунку-фактури, але не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 4.3 розділу IV Правил роздрібного ринку, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Функції адміністратора комерційного обліку, згідно п. 10 Правил роздрібного ринку, на роздрібному ринку електричної енергії виконує відповідний Оператор системи розподілу (надалі ОСР).

Тобто, розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем проводяться відповідно до переданих ОСР обсягів спожитої електричної енергії.

Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію, Постачальник сформував, на підставі даних комерційного обліку (отриманих від ОСР це ПрАТ «Рівнеобленерго») за об`єктами відповідача по ЕІС-кодам точки розподілу електричної енергії 62Z488, 62Z239, 62Z072, 62Z483, 62Z241, об`єкти постачання: магазин (м. Рівне, вул. Київська, 17), магазин (м. Рівне, вул. Соборна, 316), магазин (м. Рівне, майдан Незалежності, 5) адміністративна будівля (м. Рівне, вул. Покровська, 16, магазин (м. Рівне, вул. Соборна, 57), та виставив споживачу (відповідачу), згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії платіжні документи у паперовій формі, зокрема, за грудень 2023 р., що підтверджується:

- Рахунком № 470007408/12/1 за грудень 2023;

- Рахунком - розшифровкою № 470007408/12/1 за грудень 2023;

- Актом прийняття - передавання товарної продукції № 470007408/12/1 від 31.12.2023 ;

- Інформаційним листом ОСР ПрАТ «Рівнеобленерго» № 49-06/1652 від 11.03.2024 щодо фактично спожитих обсягів (кВт/год.) активної електроенергії.

Позивач стверджує, що у КП «Рівнекнига» наявний особистий кабінет юридичного споживача, до якого щомісячно завантажувався рахунок за спожиту електричну енергію.

Водночас, всупереч умовам Договору КП «Рівнекнига» порушено умови договору в частині оплати, внаслідок чого за відповідачем виникла заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію за всіма точками розподілу в кількості 3 372 кВт/год., що становить в грошовому еквіваленті 23 582,75 грн.

Як встановлено судом, заборгованість у розмірі 23 582,75 грн підтверджується матеріалами справи, докази оплати електроенергії за грудень 2023 відповідачем не надано.

Відтак суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення основного боргу за грудень 2023 у розмірі 23 582,75 грн.

КП "Рівнекнига" є таким, що прострочило оплату за Договором із 23.01.2024 (оскільки 20-те число місяця наступного за розрахунковим, тобто 20-те число січня 2024 року, - припало на суботу, що є вихідним днем та переноситься на перший робочий день).

Тобто 22.01.2024 є останнім днем, коли відповідач зобов`язаний був здійснити розрахунок за спожиту у грудні 2023 року електроенергію, а оскільки не здійснив розрахунок, - є таким, що прострочив із 23.01.2024.

Положеннями ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами першою та другою статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до частини другою статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи існуючу заборгованість позивачем відповідно до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та вимог чинного законодавства, здійснено нарахування за період з 21.01.2024 до 14.03.2025 пеню, інфляційні втрати та 3 % річних.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Як вбачається із ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

З аналізу чинних норм законодавства вбачається, що неустойка може бути договірною та позадоговірною (законною). Умову про договірну неустойку має бути зазначено в договорі (ч. 1 ст. 547 ЦКУ). Недотримання письмової форми зазначення в договорі умови про сплату неустойки робить його нікчемним (ч. 2 ст. 547 ЦКУ). Стосовно позадоговірної неустойки відповідно до ч. 1 ст. 231 ГКУ законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначено розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 904/4156/18 від 10.12.2019 зазначає, що господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визнання у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду порушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Частиною першою статті 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 5.11. Договору у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим Договором. Споживач сплачує пеню за вимогою постачальника у розмірі, що визначається у комерційній пропозиції.

У пункті 6 Комерційної пропозиції передбачено, що за внесення платежів, передбачених умовами Договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу враховуючи день фактичної оплати. При цьому, пеня нараховується за весь період заборгованості її виникнення, починаючи з першого дня наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за спожиту електроенергію, і встановленням терміну позовної давності щодо її стягнення у 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, у редакції на момент спірних відносин, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вбачається, у пункті 6 комерційної пропозиції № 1.02/2-РОЕК для малих непобутових споживачів, які купують електричну енергію для власного споживання, що не є побутовими споживачами, та електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150КВт включно передбачено продовження строку нарахування пені за кожен день невиконаного зобов`язання - до повної сплати за надані послуги.

Судом встановлено, що у відповідача виник обов`язок оплати наданих послуг, однак відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язання за Договором із 23.01.2024.

Оскільки у Договорі та комерційній пропозиції передбачено відповідальність у вигляді стягнення пені у разі порушення строків оплати поставленої електричної енергії та факт продовження періоду нарахування пені до повної оплати, суд вважає, що позивачем правомірно здійснено нарахування пені на період, що перевищує граничний 6-місячний строк, визначений законом.

Судом перевірено розрахунки пені долучені позивачем до матеріалів справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та встановлено, що розрахунки не є арифметично вірними. Відповідно до умов договору, останнім днем для проведення розрахунку за спожиту у грудні 2023 року електроенергію є 20 січня 2024 року. З огляду на те, що зазначена дата припала на суботу (вихідний день), строк для виконання грошового зобов`язання відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на перший після вихідного робочий день 22 січня 2024 року (понеділок). Таким чином, прострочення виконання грошового зобов`язання могло настати не раніше 23.01.2024, тоді як позивач здійснив нарахування з 21.01.2024, тобто до настання моменту порушення зобов`язання відповідачем. Це свідчить про необґрунтоване включення до розрахунку пені у період коли відповідач ще мав можливість здійснити оплату, що прямо суперечить принципам справедливості, добросовісності та обґрунтованості правозастосування.

Таким чином, обґрунтований розмір стягнення з відповідача пені за період з 23.01.2024 до 14.03.2025 становить 7 370 грн 39 коп.

Відтак суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 7 370 грн 39 коп. В решті позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 38 грн 66 коп. (7 409 грн 05 коп. - 7 370 грн 39 коп.) суд відмовляє.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3 % річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму "інфляційних втрат" як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Враховуючи, що відповідач в порушення вимог ЦК України та ГК України взяті на себе зобов`язання не виконав в обумовлені строки, за споживу за грудень 2023 року електроенергію не розрахувався, внаслідок чого відбулося прострочення, - відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає як 3 % річних так і інфляційні втрати в порядку ст. 625 ЦК України.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних долучений позивачем до справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та встановлено, що останній не є арифметично вірним, оскільки позивачем неправильно визначено кількість днів прострочення, зокрема враховано дні до фактичного настання строку виконання грошового зобов`язання (тобто до 23.01.2024, що є першим днем прострочення).

Таким чином, обґрунтований розмір стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 23.01.2024 до 14.03.2025 становить 3 248 грн 63 коп, а 3 % річних - 806 грн 45 коп.

Відтак суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 3 248 грн 63 коп та 3 % річних у розмірі 806 грн 45 коп.

В решті позовних вимог в частині стягнення 3 % річних у розмірі 03 грн 87 коп. (810 грн 32 коп. - 806 грн 45 коп.) суд відмовляє.

Здійснений судом розрахунок пені, інфляційних втрат та 3 % річних долучений судом до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених дослідженими судом доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 35 008 грн 22 коп., з яких: 23 582 грн 75 коп. заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію за грудень 2023, 7 370 грн 39 коп. пеня, 3 248 грн 63 коп інфляційні втрати та 806 грн 45 коп. - 3 % річних.

В решті позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 38 грн 66 коп. та 3 % річних у розмірі 03 грн 87 коп. суд відмовляє.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня складає 3 028 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги майнового характеру на загальну суму 35 050 грн 75 коп. відповідно останній зобов`язаний був сплатити, при поданні позову до суду через підсистему електронний суд, судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. (3028 грн 00 коп. * понижуючий коефіцієнт 0, 8).

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у необхідному розмірі, що підтверджується платіжною інструкцією № 4130 від 27.03.2025.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то судовий збір у розмірі 2 419 грн 46 коп. покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Решта судового збору у розмірі 02 грн 94 коп. залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 202, 222, 233, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» до Комунального підприємства «Рівнекнига» Рівненської обласної ради про стягнення 35 050 грн 75 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Рівнекнига» Рівненської обласної ради (Рівненська область, м. Рівне, вул., 16 Липня, 77, 33028, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» (Рівненська область, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 71 Б, 33013, ) 23 582 (двадцять три тисячі п`ятсот вісімдесят дві) грн 75 коп. заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію за грудень 2023, 7 370 (сім тисяч триста сімдесят) грн 39 коп. - пеня, 3 248 (три тисячі двісті сорок вісім) грн 63 коп. інфляційні втрати, 806 (вісімсот шість) грн 45 коп. - 3 % річних, 2 419 (дві тисячі чотириста дев`ятнадцять) грн 46 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позовних вимог в частині стягнення 38 грн 66 коп. пені та 03 грн 87 коп. - 3 % річних - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано "05" травня 2025 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О.Пашкевич