ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2025 р. Справа№ 910/10232/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

згідно протоколу судового засідання за участю сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Зибунова Ю.О. (в режимі відеоконференції);

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 (повний текст - 10.03.2025)

у справі № 910/10232/24 (суддя - Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Енерджі Сервіс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 4 332 495,63 грн,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заяви та додаткового рішення у даній справі

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 у справі №910/10232/24 позов задоволено частково, стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ТОВ "Смарт Енерджі Сервіс" суму заборгованості в розмірі 4 098 023,35 грн, суму інфляційних втрат в розмірі 123 712,21 грн, суму 0,1% річних в розмірі 1310,02 грн та судовий збір у розмірі 63345,68 грн.

05.02.2025 до суду від позивача надійшла заява про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в розмірі 20 000, 00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Енерджі Сервіс" про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Енерджі Сервіс" судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

2. Надходження заяви на розгляд Північного апеляційного господарського суду

Не погодившись з ухваленим додатковим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» 24.03.2025 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (була отримана судом 25.03.2025 та зареєстрована 01.04.2025), в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 у справі № 910/10232/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі Товариству з обмеженою відповідальністю «Смарт Енерджі Сервіс» у задоволенні заяви про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 у справі № 910/10232/24, розгляд якої призначено на 29.04.2025.

В судове засідання 29.04.2025 з`явилась лише адвокатка відповідача, яка апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити, додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, відмовивши в задоволенні заяви. Інші представники в судове засідання не з`явились, до відеоконференції не підключились, що відображені в протоколі судового засідання від 29.04.2025.

3. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Так, у поданій апеляційній скарзі скаржник зазначив, що вважає, що дане додаткове рішення підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції не було повністю з`ясовано обставини, які мають значення для справи, не було дотримано основних принципів господарського судочинства, було неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права, а рішення ухвалене всупереч усталеної практики Верховного Суду.

Доводи скаржника зводяться фактично до того, що позивач на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надав до суду першої інстанції копію договору про надання правової допомоги від 01.08.2024 №01юр, копію додаткової угоди №1 до договору №01юр про надання правової допомоги, копію акту №ЮР-05-02 здачі приймання робіт (надання послуг) про надання юридичних та консультаційних послуг, копію рахунку фактури №05/02-1 від 05.02.2025, копію ордеру від 11.10.2024 №АР 1188899.

Тоді як Адвокат Швець Д.І. представляв інтереси позивача у Господарському суді міста Києва на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР №1188899 від 11.10.2024. Вказаний ордер було видано адвокатським об`єднанням «Діалог» адвокату Швець Д.І. на підставі договору б/н від 02.01.2024 (а не на підставі договору про надання правової допомоги від 01.08.2024 №01юр).

А тому, за доводами скаржника, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що позивачем не було надано доказів понесених ним витрат на професійну правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги б/н від 02.01.2024, на підставі якого адвокатським об`єднанням «Діалог» здійснювалось представництво інтересів позивача у Господарському суді міста Києва під час розгляду справи №910/10232/24.

Отже, скаржник просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати додаткове рішення; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви позивача про стягнення з АТ «Укрзалізниця» витрат на правову допомогу адвоката в суді першої інстанції відмовити повністю.

4. Вимоги відзиву на апеляційну скаргу та короткий зміст наведених в ній доводів

Своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення позивач в порядку ст. 263 ГПК України не скористався. Водночас, ухвалу суду апеляційної інстанції про відкриття провадження у справі отримав 09.04.2025, що підтверджується довідкою про доставку документу у особистий кабінет Електронного суду сторони.

5. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначення відповідно до них правовідносин

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт Енерджі Сервіс" (клієнт) та Адвокатське об`єднання «Діалог» (адвокатське об`єднання) уклали договір № 01юр про надання правової допомоги (договір), за умовами якого клієнт - доручає, а адвокатське об`єднання - приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Також 01.08.2024 між адвокатським об`єднанням та клієнтом було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 01.08.2024, відповідно до якої сторони встановили вартість у справі про стягнення заборгованості за договором №П/Е-211340/НЮ від 17.12.2021, укладеним між клієнтом та Акціонерним товариством «Українська залізниця».

05.02.2025 між адвокатським об`єднанням та Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт Енерджі Сервіс" було підписано акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) про надання юридичних та консультаційних послуг №ЮР-05-02 згідно з яким загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) складає 20 000, 00 грн.

Також 05.02.2025 адвокатським об`єднанням було виставлено рахунок-фактуру №05/02-1 за надані юридичні послуги.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Нормою ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону).

Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Так, відхиляючи доводи скаржника про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу через непідтвердження права адвоката на представництво інтересів позивача з урахуванням розбіжності реквізитів договору про надання правової допомоги (копія якого була надана до заяви про ухвалення додаткового рішення) із датою та номером договору, на підставі якого було видано ордер, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Гарантування кожному права на судовий захист та заборона обмеження в такому праві, в тому числі в умовах інтенсивної діджиталізації суспільства, повномасштабної збройної агресії проти України російської федерації та введення воєнного стану на всій території України, хоча б з точки зору найвищої соціальної цінності життя та здоров`я людини, спонукають до сприяння в забезпеченні плюралізму способів взаємодії між судами та учасниками судового процесу, способів підписання ордеру, а не їх обмеження судами; ордер має бути підписаний адвокатом; ордер вважається таким, що містить підпис адвоката за умови, що: він містить власноручний («фізичний») підпис, він підписаний електронним підписом, він є додатком до документа, який підписано електронним підписом у випадку, якщо ордер додано до документа, що посвідчений електронним підписом, додаткового накладення окремого власноручного («фізичного») чи електронного підпису на ордер не вимагається (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 483/346/24).

Об`єднана палата в постанові 20 січня 2025 року у справі № 761/5870/24, аналізуючи положення ч. 4 ст. 62 ЦПК України (яка абсолютно тотожна положенню ч. 4 ст. 60 ЦПК України) зазначила, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Повноваження адвоката як представника можуть підтверджуватися довіреністю або ордером, які видаються на підставі договору відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ордер видається адвокатом (адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням) у письмовій (електронній) формі та повинен містити підпис адвоката (електронний підпис). Тобто, ордер по суті є заявою самого адвоката про наявність у нього повноважень на представництво інтересів іншої особи на підставі укладеного з нею договору про надання правничої допомоги.

Відсутність у частині четвертій вказаної статті вказівки на договір про надання правничої допомоги зовсім не виключає права адвоката підтвердити такі повноваження безпосередньо договором про надання правничої допомоги, який згідно з частиною першою і змістом частини третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у системному зв`язку одночасно і є тим документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги.

За відсутності відомостей, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю визнане у передбаченому законом порядку недійсним або є скасованим, припинення (зупинення) права на заняття адвокатською діяльністю, у суду немає підстав ставити під сумнів статус представника учасника справи як адвоката.

Таким чином, з урахуванням надання позивачем копії договору № 01юр про надання правової допомоги від 01.08.2024, додаткової угоди № 1 до вказаного договору, акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) про надання юридичних та консультаційних послуг №ЮР-05-02 за договором № 01юр про надання правової допомоги від 01.08.2024 - сторона належним чином підтвердила повноваження адвоката Швеця Д.І. на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Енерджі Сервіс" як в суді першої інстанції, так і апеляційної інстанції. А тому доводи скаржника в цій частині відхиляються через необґрунтованість з метою також сприяння в забезпеченні плюралізму способів взаємодії між судами та учасниками судового процесу.

Щодо розмір суми витрат на послуги адвоката, стягненої судом першої інстанції (в розмірі 5 000,00 грн), суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами першою та другою статті 30 вказаного Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до правового висновку, викладеного у наведеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

При цьому колегія суддів зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Так, суд апеляційної інстанції, проаналізувавши надані адвокатом послуги, дослідивши подані адвокатом процесуальні документи, зазначає, що доводами апеляційної скарги не спростовано висновок суду першої інстанції, що обґрунтованою, адекватною та реальною вартість наданих адвокатських послуг за розгляд справи в суду першої інстанції становить - 5 000,00 грн. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказана стягнена сума не є завищеною, враховуючи задоволення позовних вимог більше ніж на 4 млн грн.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що апеляційну скарга позивачем на додаткове рішення (в частині відмови в задоволенні заяви) не подавалась. А тому додаткове рішення в частині відмови у задоволенні заяви про стягнення 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу - не переглядалось.

Таким чином, на підставі ст.ст. 2, 126, 129, 244, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, ст. 281 - 283 ГПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції - слід залишити без змін. Судовий збір за розгляд даної апеляційної скарги не стягується.

Керуючись ст. 2, 129, 244, 269, 270, ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця"на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 у справі № 910/10232/24 - залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 у справі № 910/10232/24 - залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.05.2025.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім