ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2025 р. Справа №909/457/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.,

при секретарі судового засідання Хом`як Х.А.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.10.2024 (повний текст рішення складено 11.11.2024, суддя Рочняк О. В.)

у справі №909/457/24

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком»

про встановлення з моменту набрання рішенням суду законної сили на користь ТОВ «Євротранстелеком» безстрокового оплатного земельного сервітуту площею 0,5376 га стосовно земельної ділянки загальною площею 13,3811 га кадастровий номер: :07:002:0019 та зобов`язання ТОВ «Євротранстелеком» внести відомості про земельний сервітут земельної ділянки

за участі представників сторін в режимі відеоконфренції:

від позивача Войцеховська Н.Я.

від відповідача Хитрук Н.І.

Акціонерне товариство (далі АТ) «Українська залізниця» 15.05.2024 звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Євротранстелеком» про встановлення з моменту набрання рішенням суду законної сили, на користь ТОВ «Євротранстелеком» безстрокового оплатного земельного сервітуту та зобов`язання ТОВ «Євротранстелеком» внести відомості про земельний сервітут до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Розглянувши позовні вимоги АТ «Українська залізниця», Господарський суд Івано-Франківської області 16.10.2024 ухвалив рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовив.

21.10.2024 відповідач через систему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення з позивача 32000 грн витрат на професійну правничу допомогу, до якої долучив відповідні докази на підтвердження розміру понесених витрат.

31.10.2024 Господарський суд Івано-Франківської області ухвалив додаткову постанову у цій справі, в якій заяву ТОВ «Євротранстелеком» задоволив частково; з АТ «Українська залізниця» на користь відповідача стягнув 16000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; в задоволенні решти вимог заяви відмовив.

Позивач не погодився з ухваленим додатковим рішенням місцевого господарського суду, оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що при ухваленні вказаного рішення суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та не врахував, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Так, в обґрунтування своєї апеляційної скарги позивач покликається на те, що АТ «Українська залізниця» до ТОВ «Євротранстелеком» було заявлено дванадцять позовів у різних господарських судах України, які по суті є ідентичними. Суд першої інстнації залишив поза увагою той факт, що правова позиція ТОВ «Євротранстелеком», викладена у відзивах на позовні заяви, по всіх дванадцяти позовах є абсолютно ідентичною, та обґрунтовується фактично ідентичними у всіх справах доказами, відтак, позивач вважає, що зазначена у розрахунку розміру винагороди адвоката, доданому до клопотання, кількість затрачених годин (10 годин) для проведення правового аналізу матеріалів справи № 909/457/24, збирання доказів, та підготовка відзиву є необґрунтованою, а зазначена вартість за вказані послуги, в розмірі 20000,00 грн., відповідно є неспівмірною із затраченим часом, обсягом наданих послуг та складністю справи.

Крім цього, позивач наголошує, що АТ «Укрзалізниця» є стратегічним підприємством та об`єктом критичної інфраструктури, яке в умовах військового стану в Україні внаслідок військової агресії російської федерації забезпечує перевезення вантажів та пасажирів як у внутрішньому, так і в міжнародному сполученні, у тому числі здійснює електропостачання споживачів електроенергії та інших об`єктів критичної інфраструктури, здійснює евакуаційні рейси з прифронтової території, а тому відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у заявленому відповідачем розмірі з огляду на обставини цієї справи, призведе до надмірних витрат. Таким чином, позивач просить скасувати оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви відповідача про відшкодування судових витрат відмовити.

Відповідач скористався своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи апелянта та зазначив, що ТОВ «Євротранстелеком» врахувало ту обставину, що позивач звернувся з рядом позовів до відповідача з метою встановлення сервітуту, які розглядаються чотирма різними господарськими судами. Тому загальна кількість годин, затрачена адвокатом на підготовку відзиву та заперечення на відповідь на відзив, включає виключно час, необхідний для аналізу матеріалів конкретної справи (№ 909/457/24), вивчення технічної документації по конкретній земельній ділянці з метою формування позиції у конкретній справі з урахування фактичних обставин справи. Крім цього, відповідач наголошує, що кожна справа потребувала аналізу значного обсягу інформації, збирання доказів та опрацювання документації по кожній ділянці будівництва волоконно-оптичного кабелю, оскільки відповідачу потрібно було дослідити умови прокладання волоконно-оптичного кабелю (в ґрунті, кабельній каналізації електронних комунікаційних мереж чи в інший спосіб), інші умови будівництва, експлуатації та обслуговування волоконно-оптичного кабелю. За вказаних обставин, відповідач не вбачає підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення місцевого господарського суду.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображений у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду; за клопотаннями представників сторін, розгляд справи відбувся в режимі відеоконференції.

В дане судове засідання прибули представники обох сторін, які висловили свої доводи та заперечення, на ведені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача, з огляду на таке:

Відповідно до частини 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до вказаних положень, представник ТОВ «Євротранстелеком» до закінчення судових дебатів зробила заяву та повідомила суд про те, що докази про розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані суду у строк, визначений процесуальним законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, після ухвалення судом рішення представник відповідача 19.10.2024 через систему «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення на його користь відповідача з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 32000 грн. На підтвердження вказаного розміру понесених відповідачем витрат представниця до свого клопотання долучила копії: договору про надання правової допомоги №16/04/2024-1 від 16.04.2024, укладеного між ТОВ «Євротранстелеком» та адвокатом Хитрук Наталієї Ігорівною; додаткової угоди № 7 від 20.02.2024 до договору № 16/04/24-1 про надання правової допомоги; акту приймання-передачі наданих послуг № 5 від 17.10.2024 з додатком №1; платіжної інструкції №3270 від 17.10.2024 про сплату 32000 грн.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Відповідно до ч. 5-6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач своїм правом, наданим йому ст. 126 ГПК України, скористався та подав суду свої заперечення, в яких зазначив, що заявлені представником відповідача витрати є неспівмірними зі складністю справи, затраченим адвокатом часом та обсягом наданих послуг (виконаних робіт). Позивач зазначив, що така послуга як аналіз технічної документації не є послугою, яка надається адвокатом, а здійснюється окремими спеціалістами підприємства, а рішення Рад адвокатів Харківської області та Чернігівської області для визначення цін на правову допомогу адвокатів в Івано-Франківській області, які наведені відповідачем в обґрунтування вартості 1 год. за участь в судовому засіданні, носять рекомендаційний характер.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірними з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку із цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.08.2019 у справі № 908/1654/18, від 12.09.2019 у справі № 910/9784/18 та від 19.11.2019 у справі № 5023/5587/12).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, пунктах 34 - 36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі Двойних проти України від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, пункті 268 рішення у справі/WestAllianceLimited проти України від 02.06.2014, заява № 19336/04, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до змісту статті 28 Правил адвокатської етики, які затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 із змінами, адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додаткового способу отримання доходу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 30.01.2023 у справі 910/7032/17.

З огляду на усталену практику Верховного Суду, дослідивши та оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, у відповідності до приписів ст. 86 ГПК України, місцевий господарський суд, з врахуванням заяви позивача, поданої в порядку ст. 126 ГПК України, дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 16000,00 гривень, оскільки саме такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, а також те, що саме такий розмір витрат є співмірним з виконаною адвокатом правничою послугою.

З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства та встановлених обставин справи. Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі додаткового рішення.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» відмовити.

Додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.10.2024 у справі №909/457/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, порядок і строк оскарження якої встановлені ст. 287-288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повна постанова складена 09.05.2025

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік