ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

05.05.2025м. ХарківСправа № 922/1447/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлове експлуатаційне управління" (61184, м. Харків, вул. Леся Сердюка, буд. 10, кв. 109);
боржник Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство нерухомості "Естейт-Сервіс" (03161, м. Київ, вул. Миколи Ушакова, буд 34, кв. 56).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлове експлуатаційне управління", м. Харків, звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство нерухомості "Естейт-Сервіс", м. Київ, про стягнення 10 723, 78 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Отже, за приписами ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі.

Натомість, заявником не виконано вимоги п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України щодо надання до заяви про видачу судового наказу копії договору, укладеного в письмовій формі (в тому числі електронній) між стягувачем (заявником) і боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агентство нерухомості "Естейт-Сервіс", за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у видачі судового наказу, оскільки заявником не надано договору, укладеного в письмовій (у тому числі електронній) формі (підписаного сторонами), за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

З огляду на наведене вбачається, що подана ТОВ "Житлове експлуатаційне управління" заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 148 ГПК України, що в силу п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи, що заявником подано заяву, яка не відповідає вимогам ст. 148 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник в цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 152, 154, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Житлове експлуатаційне управління" у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство нерухомості "Естейт-Сервіс" про стягнення 10 723, 78 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повна ухвала підписана 05.05.2025.

СуддяАюпова Р.М.
справа № 922/1447/25