ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 рокуСправа № 912/331/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л., за участю секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/331/25

за позовом Фізичної особи-підприємця Молдавської Любові Володимирівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

про визнання протиправними дій, стягнення 300 000,00 грн,

представники:

від позивача - Турбаєвський Ю.В., ордер від 12.12.2024 ВА № 1099209;

від відповідача - Літвінов Є.В., довіреність від 19.12.2024 № 19/12-2024/32.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Молдавської Любові Володимирівни, яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про таке:

- визнати протиправними дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", щодо нарахування ВТВ, внаслідок, якого виникла заборгованість у сумі 25 938, 04 грн та 26 грудня 2022 року відбулося неправомірне припинення газопостачання Фізичній особі-підприємцю Молдавській Любові Володимирівні, згідно Договору від 02 січня 2020 року № КК7-20-098 про постачання природного газу по об`єкту кафе "Україна", за адресою селище Петрове, вулиця Паркова, 3, Олександрійський район Кіровоградська область.

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на користь Фізичної особи-підприємця Молдавської Любові Володимирівні суму збитків від упущеної вигоди в розмірі 200 000,00 грн та моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн, з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що виробничо-технологічні втрати відповідачем нараховувалися протиправно, без проведення експертного обстеження газопроводів та газового обладнання, і як наслідок привели до незаконного відключення позивача від газопостачання.

Ухвалою від 14.02.2025 позовну заяву Молдавської Любові Володимирівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про стягнення 300 000,00 грн залишено без руху.

14.02.2025 до господарського суду від Фізичної особи-підприємця Молдавської Любові Володимирівни надійшла заява від 14.02.2025 № б/н про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 17.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/331/25 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 17.03.2025 на 09:30.

03.03.2025 до господарського суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", в якому відповідач заперечує проти обставин та правових підстав позову, вважає позов необґрунтованим та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

17.03.2025 суд відкрив підготовче засідання. У підготовчому засіданні брали участь уповноважені представники сторін.

Ухвалою від 17.03.2025 закрито підготовче провадження у справі № 912/331/25; справу № 912/331/25 призначено до судового розгляду по суті на 14.04.2025 на 09:30 год.

14.04.2025 господарський суд відкрив судове засідання. У засіданні брали участь уповноваженні представники сторін.

Ухвалою від 14.04.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 01.05.2025.

01.05.2025 господарський суд продовжив розгляд справи по суті. У судовому засіданні брали участь уповноваженні представники сторін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши в судовому засіданні докази та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" та Фізичною особою-підприємцем Молдавською Л.В. 02.01.2020 було укладено договір № КК7-20-098 постачання природного газу (далі - Договір).

Відповідно до п. 3.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 5) сторони визначили ціну за 1 тис.куб.м. жовтні 2020 року в розмірі 6 090,00 грн з ПДВ.

Згідно з п. 3.1 та 3.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 5) сторони домовились, що ціна за 1 тис.куб.м природного газу, опублікована/оприлюднена на власному офіційному сайті Постачальника, в порядку п. 4.4.6. цього Договору, є обов`язковою для Сторін за цим Договором та є підставою для визначення вартості природного газу, спожитого Споживачем в місяці постачання природного газу за новою (зміненою) ціною з 01 (першого) числа місяця в якому здійснюється постачання природного газу Постачальником, без оформлення Додаткової угоди до цього Договору.

Пунктом 3.3. Договору (в редакції Додаткової угоди № 5) визначено, що до ціни газу, визначеної пунктом 3.1. цього Договору, додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 136,576 грн за 1 000 куб. м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 163,89 грн за 1000 куб. м. на добу.

Разом із цим, пунктом 4.4.6 Договору (в редакції Додаткової угоди № 5) визначено, що на власному офіційному сайті www.gas.ua в розділі "Для бізнесу" не пізніше 25 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу Споживачу публікувати/оприлюднювати ціну за 1 000 куб.м газу, яка є обов`язковою для застосування Сторонами при розрахунках вартості спожитого Споживачем природного газу в місяці постачання за цим Договором.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками (за наявності) та діє у частині постачання природного газу до 31 грудня 2020, а в частині розрахунків між сторонами - до повного їх виконання (п. 10.1. Договору).

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 10.1.1. Договору).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

26.12.2022 за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" проведено відключення від газопостачання точки комерційного обліку споживача - Фізичної особи-підприємця Молдавської Л.В., шляхом опломбування крану на газопроводі середнього тиску перед КБРТ, що підтверджується актом від 26.12.2022, підписаним представниками ОУЕГГ та Споживачем.

Надалі Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Молдавської Любові Володимирівни про стягнення 37 444,28 грн, з яких: 25 938,04 грн основного боргу, 6 033,08 грн пені, 1 919,96 грн штрафу, 564,14 грн 3 % річних та 2 989,06 грн інфляційних збитків (справа № 912/808/23).

У рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 13.07.2023 у справі № 912/808/23 вказано: "За твердженням позивача, у період вересень 2020 року - жовтень 2022 року, позивач передав відповідачу природний газ за актами приймання-передачі природного газу в загальному об`ємі 1,312 тис.куб.м на загальну суму 39 717,95 грн. При цьому, оплату за переданий газ відповідач здійснив лише частково на суму 13 779,91 грн...

У наявних актах прийому-передачі природного газу зазначено, що протягом січня 2022 року до жовтня 2022 року позивачем поставлено відповідачу природний газ загальним об`ємом 729 куб.м загальною вартістю 31 192,62 грн (а.с. 56, 61, 64, 67, 70, 73, 76, 79, 87, 93).

В той же час, відповідно до журналу реєстрації даних комерційних ВОГ споживачів Олександрійського УЕГГ АТ "Кіровоградгаз" протягом січня 2022 року до жовтня 2022 року позивачем поставлено відповідачу природний газ загальним об`ємом 44 куб.м, загальною вартістю 2 041,69 грн (а.с. 227-240), а саме:

- січень 2022 року - 16 куб.м Х 53,35 грн = 853,66 грн (показники лічильника газу початок періоду 569 куб.м кінець періоду 585 куб.м);

- лютий-березень 2022 року - 3 куб.м Х 43,93 грн = 131,79 грн (показники лічильника газу початок періоду 585 куб.м кінець періоду 588 куб.м);

- квітень 2022 року постачання газу не здійснювалося;

- травень 2022 року - куб.м Х 42,07 грн = 126,20 грн (показники лічильника газу початок періоду 588 куб.м кінець періоду 591 куб.м);

- червень 2022 року - 11 куб.м Х 40,22 грн = 442,42 грн (показники лічильника газу початок періоду 591 куб.м кінець періоду 602 куб.м);

- липень 2022 року - 3 куб.м Х 31,13 грн = 93,39 грн (показники лічильника газу початок періоду 602 куб.м кінець періоду 605 куб.м);

- серпень 2022 року постачання газу не здійснювалося;

- вересень 2022 року - 6 куб.м Х 50,15 грн = 300,90 грн (показники лічильника газу початок періоду 605 куб.м кінець періоду 611 куб.м);

- до 19.10.2022 - 2 куб.м Х 46,66 грн = 93,33 грн (показники лічильника газу початок періоду 611 куб.м кінець періоду 613 куб.м, які зафіксовані в акті №2044 від 19.10.2022 перевірки цілісності пломб на лічильнику газу та газопроводу відповідача).

Крім того, вказані об`єми постачання позивачем відповідачу природного газу також знаходять своє підтвердження в актах перевірки цілісності пломб на лічильнику газу та газопроводу відповідача (а.с. 241-241 об.), а саме:

- № 1768 від 15.06.2022 зафіксовані показники лічильника газу - 601 куб.м;

- № 9 від 24.06.2022 зафіксовані показники лічильника газу - 602 куб.м;

- № №2044 від 19.10.2022 зафіксовані показники лічильника газу - 613 куб.м...

Таким чином, позивачем у спірний період поставлено природний газ об`ємом 44 куб.м загальною вартістю 2 041,69 грн, у той же час відповідачем здійснено оплату отриманого газу у спірний період на суму 4 237,32 грн, що повністю спростовує наявність заборгованості відповідача перед позивачем у спірний період.".

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 13.07.2023 у справі № 912/808/23 відмовлено в задоволенні позову.

Фізична особа-підприємець Молдавська Любов Володимирівна вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" протиправно нараховувалися виробничо-технологічні втрати, без проведення експертного обстеження газопроводів та газового обладнання, і як наслідок привели до незаконного відключення позивача від газопостачання.

У позовній заяві вказано, що до виду діяльності позивача згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі кафе Україна, віднесено діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. Страви в кафе "Україна" готувалися за допомогою газових плит, інших способів приготування страв в даному кафе не передбачено. Перехід на електричні плити передбачав собою переобладнання на трьохфазне електропостачання, закупівлю самих плит та інші затрати. Ці витрати значні і позивач не в змозі їх забезпечити. Тому кафе "Україна" з моменту відключення від газопостачання з 26.12.2022 року по теперішній час не працювало, про що свідчать нульові декларації за 2023-2024 роки, які додаються до позовної заяви. Протиправним відключенням від газопостачання відповідач позбавив позивача можливості працювати та отримувати дохід, що негативно вплинуло на імідж самого кафе та ділову репутацію позивача як підприємця. Фактично відключенням від газопостачання позивач отримав зруйнований бізнес, який і без протиправних дій відповідача мав обмеження у здійснені своєї господарської діяльності під час карантину та початку повномаштабного вторгнення російської федерації, а також втрачені постійні клієнти.

Позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування ВТВ, внаслідок якого виникла заборгованість та відбулося неправомірне припинення газопостачання, та стягнути з відповідача збитки у розмірі 200 000,00 грн упущеної вигоди та 100 000,00 грн моральної шкоди.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує приписи ст. 11, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України та ст. 174, 193 Господарського кодексу України, в силу яких договір є підставою виникнення зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно із загальними положеннями про купівлю-продаж (ст. 662-663, 689, 691-692 Цивільного кодексу України) продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк. В свою чергу, покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його за ціною, встановленою в договорі та в обумовлений строк.

За положеннями ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У п. 2.5.-2.10. Договору передбачено, що перехід права власності на газ від Постачальника до Споживача здійснюється у точках виходу з газотранспортної системи (ГТС) до газорозподільної системи (ГРМ). Після переходу права власності на газ, Споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ.

Приймання - передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у розрахунковому періоді, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою (за наявністю) акта приймання-передачі природного газу, в якому зазначається фактичні обсяги спожитого газу та його вартість.

Для складання акта приймання-передачі природного газу за підсумками розрахункового періоду Постачальник використовує дані з Інформаційної платформи Оператора ГТС, не раніше 9 числа місяця наступного за розрахунковим періодом.

Постачальник направляє Споживачу два примірника підписаного та скріпленого печаткою акта до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом.

Споживач протягом 2 (двох) банківських днів з дати отримання актів приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений його печаткою (за наявності), або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

У випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акта приймання-передачі природного газу, не надання письмово обґрунтованого заперечення проти підписання акта або у разі відмови Споживача від підписання акта приймання-передачі природного газу до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим та узгодженим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС, а вартість поставленого газу розраховується відповідно до умов Договору. Звіряння спожитого природного газу протягом розрахункового періоду здійснюється відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС. Дані Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо обсягів природного газу, спожитих Споживачем, вважаються обов`язковими для Сторін, якщо судом не буде встановлено інше.

Згідно інформації Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України " за ЕІС кодом споживача 56ХO0007GFUBG00F, ЕІС код точки обліку 56ZO20G7GFUBG01N відбір становив: у січні 2022 року - 83,00 н.куб.м, у лютому 2022 року - 79,00 н.куб.м, у березні 2022 року - 74,00 н.куб.м, у квітні 2022 року - 67,00 н.куб.м, у травні 2022 року - 71,00 н.куб.м, у червні 2022 року - 75,00 н.куб.м, у липні 2022 року - 70,00 н.куб.м, у серпні 2022 року - 67,00 н.куб.м, у вересні 2022 року - 72,00 н.куб.м, у жовтні 2022 року - 71,00 н.куб.м (а.с. 98-120).

Вказані обсяги також підтверджуються актами про надання послуг з розподілу природного, підписаними представниками Олександрійського управління по експлуатації газового господарства Відкритого акціонерного товариства "Кіровоградгаз" та Фізичною особою-підприємцем Молдавською Л.В. (а.с. 9-13,123-127). Вказані акти не містять зауважень чи застережень Фізичної особи-підприємця Молдавської Л.В. щодо незгоди з обсягами втрати ВТВ.

Відповідно до п. 4.2.5., 4.2.7., 4.2.9. Договору Споживач зобов`язаний:

проводити на вимогу Постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу та пред`являти на вимогу Постачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням лічильника газу;

самостійно контролювати обсяги використання газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати належним чином оформлену заявку на коригування замовлених обсягів за цим Договором;

невідкладно, не пізніше наступного дня, із дня коли Споживачу стало відомо про наявність у Оператора ГРМ/ГТС будь-яких претензій щодо стану комерційних вузлів обліку природного газу та його складових та/або про настання обставин, що в майбутньому можуть буди підставою для перерахунку (до нарахувань) або зміні режиму нарахувань об`ємів природного газу Споживачу, повідомити про це Постачальника та надати останньому копії відповідних документів, що засвічують виникнення вищезазначених обставин.

Згідно з п. 1, 6, 7 глави 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Якщо комерційний вузол обліку встановлений не на межі балансової належності (точка вимірювання не збігається з точкою комерційного обліку), розрахунок об`єму нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу, які виникають від місця встановлення комерційного вузла обліку до межі балансової належності, додаються/віднімаються до/від об`єму, визначеного комерційним вузлом обліку.

Визначені Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичні об`єм та обсяг розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передаються Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

Споживач зобов`язується поінформувати постачальника про загальний об`єм та обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період відповідно до вимог Правил постачання природного газу.

За наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу спожитого (розподіленого) природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов договору розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. До вирішення цього питання об`єм (обсяг) спожитого (розподіленого) природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Фізична особа-підприємець Молдавська Л.В. не надала до суду докази урегулювання розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу спожитого (розподіленого) природного газу відповідно до умов договору розподілу природного газу з Оператором ГРМ - Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз".

Крім того, в матеріалах позовної заяви міститься Додаток № 3 до договору розподілу природного газу "Розрахунок втрат природного газу" топкова, смт Петрове, вул. Паркова, 3, в якому визначені втрати, які збігаються із зазначеними в актах про надані послуги з розподілу природного газу. Вказаний Додаток № 3 не підписаний позивачем, однак є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, станом на 01.01.2022 року (а.с. 59).

Отже, позивачем належними та допустимими доказами не доведено протиправності дій відповідача з нарахування ВТВ, внаслідок чого виникла заборгованість, оскільки додавання втрат ВТВ здійснюється Оператором ГРМ, який не є відповідачем у цій справі; об`єми втрат ВТВ підтверджені актами про надані послуги з розподілу природного газу, які підписані позивачем без зауважень; докази урегулювання розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу спожитого (розподіленого) природного газу у встановлений законом спосіб у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. 4.3.7. Договору Постачальник має право ініціювати/вживати заходи з припинення або обмеження постачання газу Споживачу, у порядку визначеному цим Договором та чинним законодавством, у разі:

- проведення Споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за Договором;

- розірвання договору постачання газу;

- відмови від підписання акта приймання-передачі природного газу без відповідного письмового обґрунтування;

- настання заходів, передбачених Правилами про безпеку постачання природного газу, що діють відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про ринок природного газу" та поширюються на споживачів, що не є захищеними;

- в інших випадках, передбачених Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС, Кодексом ГРМ, Правилами безпеки систем газопостачання.

Матеріали справи свідчать, що відповідач та Оператор ГРМ повідомляли позивача про наступне припинення газопостачання (а.с. 24-26). Відповіді Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" на звернення Фізичної особи-підприємця Молдавської Л.В. від 07.11.2022 та від 30.12.2022 підтверджують, що урегулювання розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу спожитого (розподіленого) природного газу не відбувалося.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позивачем не доведено протиправності дій відповідача з припинення газопостачання.

За змістом ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорення. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У частині 2 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Поряд з цим, згідно з ч. 1, 2 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України).

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Як зазначено вище, збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду, яка відрізняється від реальних збитків тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, у тому числі - у вигляді упущеної вигоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 липня 2011 року у справі № 3-64гс11 та постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 908/2261/17, від 31 липня 2019 року у справі № 910/15865/14 та від 30 вересня 2021 року у справі № 922/3928/20).

При цьому, протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Господарський суд вище встановив, що позивач не довів протиправності поведінки відповідача. Щодо посилання позивача на преюдиційні обставини, які встановлені у рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 13.07.2023 у справі № 912/808/23, слід вказати наступне.

Так, у рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 13.07.2023 у справі № 912/808/23 встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у спірний період поставлено Фізичній особі-підприємцю Молдавській Л.В. природний газ об`ємом 44 куб.м загальною вартістю 2 041,69 грн, Споживачем здійснено оплату отриманого газу у спірний період на суму 4 237,32 грн.

Вказане також підтверджується матеріалами цієї справи.

За ч. 7 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Отже, суд не зв`язаний правовою оцінкою, яка була надана обставинам у іншій справі, крім того у справі № 912/808/23 не досліджувалась правомірність припинення газопостачання позивача.

Також позивачем не доведено наявності інших складових цивільного правопорушення в діях відповідача.

Зокрема, відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) та постановах Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 910/12204/17, від 16 червня 2021 року у справі № 910/14341/18).

Тобто, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18)).

На підтвердження розміру збитків позивачем надано податкові декларації про майновий стан і доходи за 2018 - 2024 роки. При цьому, на думку позивача, дохід 2020-2022 років не є основою при прийняті рішення щодо вимоги упущеної вигоди, оскільки протягом 2020, 2021 років діяли обмеження, пов`язанні із карантином, а на початку 2022 року - пов`язані з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України.

Однак позивач конкретних розрахунків доходів, які, на його думку, він міг би отримати від ведення підприємницької діяльності, не навів, а також не вказав яким чином змінилися обставини ведення його підприємницької діяльності після 2022 року, враховуючи продовження воєнного стану та агресії російської федерації проти України. Крім того, позивач не вказав чітко визначеного періоду, за який він просить стягнути шкоду.

Причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяними збитками також не обґрунтовано, так як позивач не довів неможливості зміни ним постачальника газу. Вина відповідача у нарахуванні втрат ВТВ, що спричинило виникнення заборгованості та припинення газопостачання, відсутня, оскільки втрати ВТВ додаються Оператором ГРМ, тобто іншою особою.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою, пунктами 2, 4 частини другої, частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Позивач стверджує, що протиправним відключенням від газопостачання відповідач позбавив позивача можливості працювати та отримувати дохід, що негативно вплинуло на імідж самого кафе та ділову репутацію позивача як підприємця.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 вказала, що вважає, що порушення особою зобов`язання призводить до приниження її ділової репутації.

Разом із цим, позивачем належними та допустимими доказами не доведено порушення відповідачем зобов`язань та завдання шкоди.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частина 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (такі висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21).

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів понесення моральної шкоди позивачем не додано, а також не обґрунтовано розмір позовних вимог в цій частині.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.94 року серія A, № 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див.рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на встановлені обставини, всі інші доводи та міркування сторін не мають вирішального впливу на результат вирішення спору, тому з урахуванням принципу процесуальної економії не потребують детальної відповіді суду.

Отже, на підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів та встановивши усі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повідомити учасників справи, що ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати представнику Фізичної особи-підприємця Молдавської Л.В., адвокату Турбаєвському Ю.В. та Товариству з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до електронних кабінетів у системі "Електронний суд".

Повне рішення складено 09.05.2025.

Суддя О.Л. Бестаченко