РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.05.2025Справа № 910/15539/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА»

про стягнення 25749,46 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» про стягнення 25749,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 07.04.2023 сталася ДТП за участі автомобіля «Daewoo Gentra» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 . Дана ДТП сталася внаслідок порушення ПДР водієм автомобіля «Daewoo Gentra» д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок даної ДТП було пошкоджено автомобіль «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2 . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Gentra» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА». 23.05.2024 позивачем на адресу відповідача була направлена заява про виплату страхового відшкодування у розмірі 40347,48 грн. Проте, відповідачем суму страхового відшкодування було сплачено частково у розмірі 21183,48 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 19164 грн, а також нараховані інфляційні втрати у розмірі 2533,59 грн, 3% річних у розмірі 743,54 грн та пеню у розмірі 3308,33 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, вказавши, зокрема, що позивачем не доведено, що на момент ДТП захисна плівка була нанесена на автомобіль «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідач зазначив, що ним було запитано фото пошкодженого автомобіля «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2 в оригінальному розмірі, у тому числі фото пошкодженого бамперу з метою встановлення чи була нанесена захисна плівка, втім, позивач повідомив про те, що СТО не змогло знайти інших фото та стверджують, що бампер увесь покритий захисною плівкою. Крім того, відповідач вказує на те, що позивач просить стягнути з відповідача суму відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу. Також відповідач просив врахувати франшизу у розмірі 3200 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2024 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.02.2023 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ТАС» (далі - Страховик) та ОСОБА_2 (далі - Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-01502308, відповідно до умов якого застраховано автомобіль «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, 07.04.2023 о 12:10 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Daewoo Gentra» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, про що було складено електронний європротокол №7F43314D7BB8 від 07.04.2023, яким встановлено вину ОСОБА_1

Доказів наявності з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному європротоколі матеріали справи не містять.

Оформлення обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Вказане також не заперечується й самим відповідачем.

Відповідно до ремонтної калькуляції №06349/01/2 від 11.04.2023 та рахунку СТО - ТОВ «Автодім Атлант» №СНС4488299 від 10.04.2023 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 43547,48 грн.

Позивач, на виконання умов Договору, на підставі страхового акту №07395/01/923 від 18.04.2023 з додатком №1 (розрахунок страхового відшкодування) визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок СТО - ТОВ «Автодім Атлант», що підтверджується копією платіжної інструкції №331848 від 19.04.2023 на суму 43547,48 грн.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Daewoo Gentra» д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/211455829, чинного на момент ДТП (07.04.2023), у ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА».

Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 160000 грн, розмір франшизи - 3200 грн.

Також, відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом №142/5/2092 від 24.11.2003 Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395 значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує:

- 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

- 7 років - для інших легкових КТЗ;

- 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

- 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

- 5 років - для мототехніки.

Згідно з п. 1.6 вищевказаної Методики строк експлуатації - це період часу від дати виготовлення колісного транспортного засобу до дати його оцінки.

З матеріалів справи вбачається, що застрахований позивачем вантажний транспортний засіб «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2 , 2021 року випуску, а отже, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди (07.04.2023) строк експлуатації вказаного транспортного засобу не перевищує 7 років, відтак, відсутні підстави для застосування коефіцієнта фізичного зносу.

З огляду на вищевикладене, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2 , збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності з урахуванням франшизи, в даному випадку, є відповідач.

23.05.2023 (поштове відправлення №619) позивач направив відповідачу заявою про виплату страхового відшкодування №01927/9223 від 28.04.2023 у якій просив відшкодувати шкоду у розмірі 43547,48 грн.

Судом встановлено, що відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 21183,48 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції №11081 від 30.06.2023 із відповідним призначенням платежу та не заперечується самим позивачем.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що оскільки розмір завданої шкоди становить 40347,48 грн (за мінусом суми франшизи - 3200 грн), а відповідачем сплачено лише 21183,48 грн, то відповідачем не було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 19164 грн, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА».

Разом з тим, суд не погоджується з доводами позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 19164 грн, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача, наявність та розмір понесених збитків (спричиненої шкоди), а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи ремонтної калькуляції №06349/01/2 від 11.04.2023, згідно якої виставлено рахунок №СНС4488299 від 10.04.2023 та позивачем здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, до вартості ремонту, окрім вартості робіт та матеріалів, включено додаткові витрати (інше), а саме з поклейки захисної плівки вартістю 19180,56 грн.

Відповідно до п.8.4. Договору №FO-01502308 від 17.02.2023 передбачено, що додаткове обладнання, яке не заявлено на страхування згідно з Заявою на страхування, або встановлене на застрахований транспортний засіб після укладення цього Договору та не включено до переліку застрахованого за відповідним додатковим договором до цього Договору, є незастрахованим.

Суд зазначає, що обклеювання захисною плівкою автомобіля не передбачене заводською комплектацією, а тому вона відноситься саме до додаткового обладнання, а її функція полягає у збереженні від подряпин і відколів лакофарбового покриття кузова автомобіля, які можуть з`являтися від будь чого.

В Акті огляду транспортного засобу від 17.02.2023 та заяві на страхування, які є Додатками до Договору №FO-01502308 від 17.02.2023, відсутні відомості щодо наявності додаткового обладнання транспортного засобу, яке приймалось на страхування, в тому числі щодо наявності захисної плівки.

В Акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 11.04.2023 в графі «Додаткове обладнання» містяться відомості про наявність плівки, разом тим, у вказаному Акті не зазначено які саме елементи транспортного засобу були обклеєні плівкою та не зазначено про пошкодження вказаної плівки.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що частина транспортного засобу «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2 , зокрема, яка була пошкоджена внаслідок ДТП 07.04.2023, була покрита захисною плівкою, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене та наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку про те, що позивачем не доведено суду наявності підстав для включення вартості поклейки захисної плівки у розмірі 19180,56 грн до суми страхового відшкодування, яка підлягала сплаті відповідачем, а відтак у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача недоплаченої суму страхового відшкодування у розмірі 19164 грн.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основної вимоги.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 12.05.2025

Суддя Я.В. Маринченко