ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025м. ДніпроСправа № 904/903/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Золотарьової Я.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу:

за позовом Фізичної особи-підприємця Іщенка Сергія Володимировича, м. Харків

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовти Води, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором поставки

ПРОЦЕДУРА

Фізична особа-підприємець Іщенко Сергій Володимирович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", і просить суд стягнути заборгованість в розмірі 164 632,55 грн, з яких: 141 800,00 грн. основна заборгованість, 12 327,69 грн інфляційні втрати, 10 504,86 грн пеня та судовий збір.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

17.03.2025 відповідач подав відзив на позов.

20.03.2025 позивач подав відповідь на відзив, в яких просить суд стягнути з відповідача 141 800,00 грн. основну заборгованість, 12 327,69 грн інфляційні втрати та судовий збір. Вимоги щодо стягнення пені позивач не висуває.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суд ухвалив рішення по справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Узагальнена позиція позивача, викладена у позові та відповіді на відзив

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товару № 428/13/321/ВО від 12.06.2024, в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Відмова від нарахування встановленого індексу інфляції сторонами в Договорі погоджена не була. Отже дія ч. 2 ст. 625 ЦК України стосовно нарахування встановленого індексу інфляції залишається в силі.

Аналогічну позицію по тлумаченню п. 7.4 Договору з тим самим формулюванням та з тим самим відповідачем суд прийняв по справах № 904/5035/24 та № 904/3103/24: незазначення у договорі про право нарахування інфляційних на суму боргу не звільняють боржника від закондавчо визначеного обов`язку компенсувати інфляційні втрати кредитора у зв`язку із простроченням грошових зобов`язань боржника.

У зв`язку із несвоєчасною оплатою поставленого товару, позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати у розмірі 12 327,69 грн.

Позиція відповідача

Відповідач зазначає, що відповідно до п. 7.4 умов договору, за порушення строків оплати за виконані послуги, передбачених договором, Відповідач сплачує Позивачу штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України встановили інший розмір процентів, а саме 0 (нуль) процентів річних від простроченої суми.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, то боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним: грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо Інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином Відповідач, звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання...», тобто сума, яка розраховується на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки договором невизначено, тому підстав для стягнення 12 327,69 грн інфляційних втрат відсутні.

Також, відповідач вказує, що укладений сторонами договір поставки не містить умов щодо розміру та порядку нарахування, тому відсутня правова підстава для нарахування пені.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» є єдиним в Україні підприємством, що здійснює видобуток уранових руд, їх переробку та виробництво закису-окису урану, з якого виготовляється ядерне паливо для атомних станцій України. Основні виробничі об`єкти розташовані в Дніпропетровській та Кіровоградській областях. Вищевказане призведе до подальшої збитковості ДП «СхідГЗК», згортання його програм виробництва та розвитку, соціальних програм, а в подальшому - можливої зупинки виробництва і банкрутства підприємства.

Враховуючи, що ДП «СхідГЗК» є містоутворюючим підприємством для міста Жовті Води, смт. Смоліне Кіровоградської обл., забезпечує роботою мешканці м. Кропивницький та м. Мала Виска, зупинка підприємства призведе до зростання соціальної напруги в зазначених регіонах; ДП "СхідГЗК" віднесено до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83.

ДП «СхідГЗК» віднесено до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83, на підставі вищенаведеного, відповідач вважає, що не з його вини підприємство на сьогодні знаходиться в скрутному - фінансовому становищі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Між Фізичною особою-підприємцем Іщенком Сергієм Володимировичем (постачальник) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (покупець) було укладено договір про закупівлю товару №428/13/321/ВО від 12.06.2024 (арк.с.8).

Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити Покупцеві Товар, а Покупець прийняти і оплатити такий Товар.

Згідно пункту 1.2 договору, Постачальник зобов`язується поставити Телефонне обладнання, код ДК 021:2015-3255 (Апарат телефонний ТАШ-11П) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до Специфікації №1, яка є невід`ємною частиною Договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що сума (ціна) Договору, відповідно до Специфікації №1 становить 141 800,00 грн без ПДВ.

Покупець здійснює оплату отриманої партії Товару по факту його поставки протягом 60-ти календарних днів (пункт 4.2 договору).

Між Позивачем та Відповідачем підписана Специфікація №1 до договору (арк.с. 15).

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 141 800,00 грн, що підтверджується підписаною обома сторонами видатковою накладною №21 від 12.06.2024 (арк.с.18).

Позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № 45 від 12.06.2024 на суму 141 800,00 грн (арк.с. 17).

Позивачем на адресу відповідача 09.09.2024 направлено досудову вимогу, в якій просив оплатити заборгованість (арк.с.19).

На час прийняття рішення, доказів оплати заборгованості на суму 141 800,00 грн сторонами до матеріалів справи не надано, що і є причиною спору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами укладено договір поставки.

Щодо суми основного боргу

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Умовами договору передбачено строк оплати товару, а саме відповідно до пункту 4.2 договору, строк оплати товару є таким, що настав.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на час розгляду справи доказів оплати товару від представників сторін не надійшло.

Тому, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 141 800,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо суми інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 12 327,69 грн за період серпень січень 2025.

Суд не приймає доводи відповідача, викладені у відзиві, оскільки відмова від нарахування встановленого індексу інфляції сторонами в договорі погоджена не була, тому дія ч. 2 ст. 625 ЦК України стосовно нарахування встановленого індексу інфляції залишається в силі.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, доходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 12 327,69 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судовий збір у розмірі 3 028,00 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2; ідентифікаційний код 14309787) на користь Фізичної особи-підприємця Іщенка Сергія Володимировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) основний борг у розмірі 141 800,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 12 327,69 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Я.С. Золотарьова