ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"08" травня 2025 р. Cправа № 902/589/25
СУДОВИЙ НАКАЗ
05.05.2025 року до Господарського суду Вінницької області надійшла заява Приватного підприємства "Вінтехпостач" з вимогою про видачу судового наказу про стягнення з боржника Дочірнього підприємства "Вінницький Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна Акціонерна Компанія "Автомобільні Дороги України" заборгованості за договором поставки (купівлі-продажу) товару № 14 від 12.01.2024 у розмірі 302 617,63 гривень основного боргу.
Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником зобов`язань за договором поставки (купівлі-продажу) товару № 14 від 12.01.2024 в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару.
На підтвердження викладених обставин заявником надано копію договором поставки (купівлі-продажу) товару № 14 від 12.01.2024, копії первинних документів складених на виконання цього договору, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтується його вимога.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2025 року зазначену заяву передано для розгляду судді Шамшуріній М.В.
Згідно частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Приписами статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00 гривень.
Заявником заявлено вимогу про стягнення суми боргу у розмірі 302 617,63 гривень, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно частини 1 статті 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Розглянувши заяву про видачу судового наказу, судом не виявлено підстав передбачених статтею 152 ГПК України для відмови у видачі судового наказу, враховуючи наступне.
Зі змісту поданої заяви про видачу судового наказу вбачається, що її предметом є вимога про стягнення грошової заборгованості у розмірі 302 617,63 гривень, що складається з суми основного боргу та виникла за укладеним між заявником та боржником письмовим договором поставки (купівлі-продажу) товару № 14 від 12.01.2024 в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар.
Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Приписами статті 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 7 частини 1 статті 155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Враховуючи викладене, відповідно до статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України, статей 193 Господарського кодексу України, частини 1 статті 148 ГПК України, заявлені вимоги про видачу судового наказу підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 129 ГПК України понесені заявником судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу в сумі 302,80 гривень підлягають стягненню з боржника.
На підставі викладеного, керуючись частиною 2 статті 12, статтями 129, 147, 148, 150, 154, 155, 159 Господарського процесуального кодексу України,
4. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом II ГПК України.
5. Копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику.
6. Повідомити боржника, що відповідно до частин 1-2 статті 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі з дотриманням вимог встановлених частинами 3-5 статті 157 ГПК України.
7. Згідно частини 1 статті 159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
9. Судовий наказ після набрання ним законної сили, відповідно до частини 3 статті 155 ГПК України, видати стягувачу.
10. Строк пред`явлення судового наказу до виконання: три роки з дати набрання судовим наказом законної сили.
Суддя Шамшуріна М.В.
Дата набрання судовим наказом законної сили "___"___________2025 року.
Дата видачі судового наказу стягувачу "___"___________2025 року.
Суддя _________________________