ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"12" травня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/524/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Худенко А.А.,

розглянувши матеріали заяви Відокремленого структурного підрозділу «Рівненський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України», м. Рівне Рівненської області про видачу судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП», вул. Молодіжна, будинок 9, с. Сторожниця, Ужгородський район, Закарпатська область, 89421 () заборгованості в розмірі 3297 грн та 302,80 грн судового збору,

ВСТАНОВИВ:

Відокремлений структурний підрозділ «Рівненський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» звернувся до Господарського суду Закарпатської області із заявою б/н від 06.05.2025 (вх. №02.3.1-05/575/25 від 07.05.2025) про видачу судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП», вул. Молодіжна, будинок 9, с. Сторожниця, Ужгородський район, Закарпатська область, 89421 () заборгованості в розмірі 3297 грн та 302,80 грн судового збору.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви визначено головуючого суддю Худенка А.А., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу, подану Відокремленим структурним підрозділом «Рівненський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України», суд доходить до висновку про відмову у видачі судового наказу із огляду на наступне.

Між Відокремленим структурним підрозділом «Рівненський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волинь НП» (постачальником) було укладено Договір поставки №861 від 13.11.2024 (далі Договір), за змістом якого постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлений даним Договором строк у власність замовника «Дизельне паливо (Євро 5), талон» (далі - Товар), а замовник зобов`язується прийняти Товар і оплатити його в порядку та на умовах, передбачених даним Договором (п. 1.1. Договору).

Згідно із п. 4.1., 4.2.1., 4.2.2. Договору, постачальник відповідно до умов даного Договору зобов`язується здійснити поставку Товару до закінчення терміну дії довірчого документу (талону). Передача покупцю товару за цим Договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця талону. Талон є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у ньому об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених талонах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в талоні.

Відповідно до п. 6.1. Договору, такий вступає в силу з моменту його укладення сторонами та діє до 31.08.2024.

За твердженням заявника, ТОВ «Волинь НП» належним чином не виконало взятих на себе зобов`язань за Договором, відтак за останнім виникла заборгованість перед Відокремленим структурним підрозділом «Рівненський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» в розмірі 3297 грн.

Відповідно до ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Приписами п. 16 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є виключно юридична особа або фізична особа - підприємець.

Положеннями ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд встановив, що заявником у даному наказному провадженні зазначено Відокремлений структурний підрозділ «Рівненський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України», який є філією Національного університету біоресурсів і природокористування України.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 150 ГПК України, у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника; їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника.

У силу приписів ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до статті 64 ГК України функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Частиною 1 статті 95 ЦК України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частина 3 статті 95 Цивільного кодексу України).

Тобто, філія наділяється певною господарською компетенцією. Втім, не маючи статусу юридичної особи, не наділяються самостійною господарською процесуальною правоздатністю та дієздатністю.

Таким чином, у спірних правовідносинах, за правилами встановленими процесуальним законодавством, в якості відповідача може виступати юридична особа, або юридична особа в особі її філії.

За приписами ч. 1 ст. 58 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

За змістом ч. 2 ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Звертаючись із заявою про видачу наказу в порядку наказного провадження, заявником не взято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно стосовно суб`єктів господарювання, та наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП», вул. Молодіжна, будинок 9, с. Сторожниця, Ужгородський район, Закарпатська область, 89421 () заборгованості в розмірі 3297 грн та 302,80 грн судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись ст. 157, 158, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Відокремленому структурному підрозділу «Рівненський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» у видачі судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь НП», вул. Молодіжна, будинок 9, с. Сторожниця, Ужгородський район, Закарпатська область, 89421 () заборгованості в розмірі 3297 грн та 302,80 грн судового збору.

2. На підставі ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали). Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду.

3. Ухвалу надіслати заявнику та боржнику.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвалу складено та підписано 12.05.2025.

Суддя Худенко А.А.