УХВАЛА

м. Київ

07.05.2025Справа № 910/4081/24

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Груп"

на бездіяльність Головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича

у справі № 910/4081/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Груп"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 16 353 928,63 грн.,

Суддя Ломака В.С.

Секретар судового засідання Видиш А.В.

Представники учасників справи:

від позивача (стягувача): не з`явився;

від відповідача (боржника): Курдюмов М.М. за довіреністю від 30.12.2024 № 265-Д;

від ДВС: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Груп" (далі - позивач, Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - відповідач, Підприємство) про стягнення 16 353 928,63 грн., з яких: 15 453 985,56 грн. - основний борг за поставлену позивачем у жовтні 2021 року та протягом лютого-серпня 2022 року електричну енергію за "зеленим тарифом" за укладеним між сторонами договором від 30.01.2020 № 69/01/20; 481 079,48 грн. - 3 % річних; 418 863,59 грн. - інфляційні втрати.

Рішенням від 07.08.2024 року в справі № 910/4081/24 господарський суд міста Києва частково задовольнив позов Товариства та стягнув з Підприємства на користь позивача 15 310 825,01 грн. основного боргу, 481 079,48 грн. 3 % річних, 418 863,59 грн. інфляційних втрат, а також 243 161,52 грн. витрат по сплаті судового збору. У той же час, суд закрив провадження у справі в частині вимог Товариства до відповідача про стягнення 143 160,55 грн. основного боргу, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

11.10.2024 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшла ухвала Північного апеляційного господарського суду про витребування матеріалів справи № 910/4081/24, у зв`язку з чим, 17.10.2024 року матеріали цієї справи були скеровані до суду апеляційної інстанції.

24.10.2024 року через систему "Електронний суд" надійшла заява відповідача від 23.10.2024 року, в якій останній просив суд відстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва в справі № 910/4081/24 на один рік з моменту його ухвалення.

Ухвалою від 30.10.2024 року господарський суд міста Києва відклав вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Підприємства від 23.10.2024 року про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 07.08.2024 року в справі № 910/4081/24 до повернення матеріалів означеної справи до місцевого господарського суду.

Постановою від 30.01.2025 року Північний апеляційний господарський суд залишив апеляційну скаргу Підприємства без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 07.08.2024 року в справі № 910/4081/24 - без змін.

13.02.2025 року матеріали справи № 910/4081/24 надійшли до господарського суду міста Києва.

17.02.2025 року на виконання вищевказаного рішення господарський суд міста Києва видав відповідний наказ.

Крім того, ухвалою від 17.02.2025 року господарський суд міста Києва призначив розгляд заяви відповідача від 23.10.2024 року про відстрочення виконання судового рішення до розгляду в судовому засіданні на 26.02.2025 року.

21.02.2025 року через систему "Електронний суд" надійшли заперечення Товариства від 20.02.2025 року проти задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання судового рішення.

Ухвалою від 26.02.2025 року господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні заяви Підприємства від 23.10.2024 року про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 07.08.2024 року в справі № 910/4081/24.

25.03.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла скарга Товариства від 24.03.2025 року на бездіяльність Головного державного виконавця (далі - Виконавець) Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича (далі - Відділ) в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1. У наведеній скарзі Товариство просило суд визнати неправомірною бездіяльність Виконавця в частині невжиття передбачених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) заходів примусового виконання судового рішення у справі № 910/4081/24 та зобов`язати Виконавця усунути порушення (поновити порушене право) шляхом вжиття передбачених Законом заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.

В обґрунтування поданої скарги Товариство посилалось на те, що Виконавець в порушення вимог Закону не вжив усіх можливих заходів для виконання наказу господарського суду міста Києва від 17.02.2025 року в справі № 910/4081/24 у встановлені законом порядку та строки.

Ухвалою від 28.03.2025 року господарський суд міста Києва прийняв скаргу Товариства від 24.03.2025 року та призначив її до розгляду в судовому засіданні на 09.04.2025 року.

До початку судового засідання 09.04.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла заява скаржника від 08.04.2025 року про розгляд скарги від 24.03.2025 року без участі уповноваженого представника Товариства.

Також, 09.04.2025 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання Виконавця від 09.04.2025 року про долучення до матеріалів справи копій матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 та відкладення розгляду скарги на іншу дату.

До початку судового засідання 09.04.2025 року через систему "Електронний суд" надійшли заперечення Підприємства від 09.04.2025 року проти скарги Товариства.

У судовому засіданні 09.04.2025 року оголошувалася перерва до 23.04.2025 року.

До початку призначеного судового засідання 23.04.2025 року через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення скаржника від 22.04.2025 року.

Крім того, до початку цього судового засідання через систему "Електронний суд" надійшло клопотання Виконавця від 23.04.2025 року про долучення матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 станом на 23.04.2025 року. Крім того, у цьому клопотанні Виконавець просив суд відкласти розгляд скарги до виконання АТ "ОЩАДБАНК" платіжної інструкції від 22.04.2025 року № 7443 щодо примусового списання з рахунку боржника коштів відповідно виконавчого документа в частині стягнення основного боргу, а також витрат по сплаті судового збору, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

У судовому засіданні 23.04.2025 року оголошувалася перерва до 07.05.2025 року.

29.04.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла заява Товариства від 28.04.2025 року про залишення без розгляду поданої ним скарги від 24.03.2025 року на бездіяльність Виконавця.

Представник Підприємства у судовому засіданні 07.05.2025 року не заперечував проти задоволення заяви Товариства від 28.04.2025 року про залишення без розгляду поданої ним скарги від 24.03.2025 року на бездіяльність Виконавця.

Товариство та Виконавець про дату, час і місце розгляду скарги стягувача від 24.03.2025 року були повідомлені належним чином, проте явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання 07.05.2025 року не забезпечили.

У судовому засіданні 07.05.2025 року під час розгляду скарги Товариства від 24.03.2025 року на бездіяльність Виконавця, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Приписами частини 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 327 Господарського процесуального кодексу України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Процесуальні питання, пов`язані з судовим контролем за виконанням судових рішень регламентовані розділом VI Господарського процесуального кодексу.

Зокрема, статтею 3391 Господарського процесуального кодексу визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі статтею 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом враховано, що статтею 343 або будь-якою іншою статтею розділу VI Господарського процесуального кодексу не передбачено випадків, за яких скарга на дії (бездіяльність) виконавця підлягає залишенню без розгляду.

Разом із тим, суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26.06.2019 року в справі № 905/1956/15, від 27.11.2019 року в справі № 629/847/15-к, від 16.06.2020 року в справі № 922/4519/14, від 13.01.2021 року в справі № 0306/7567/12, від 28.09.2021 року в справі № 761/45721/16-ц.

Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 2 статті 14 вказаної статті Кодексу передбачає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до частини 10 статті 11 Господарського процесуального кодексу України якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

У разі відсутності спеціальної норми, щодо вирішення певних процесуальних питань, які виникають при розгляді заяв, поданих в процедурі судового контролю за виконанням судових рішень, до таких заяв можуть застосовуватись положення Господарського процесуального кодексу України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема статті 226 Господарського процесуального кодексу України, яка стосується розгляду заяв у позовному провадженні.

У даному випадку, з огляду на те, що судовий розгляд здійснюється не інакше як за волевиявленням особи, яка звернулась із відповідною заявою, скаргою, не бажанням скаржника підтримувати подану до господарського суду міста Києва скаргу на бездіяльність Виконавця, суд вважає за можливе застосувати приписи пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду, і до заяви (скарги) заявника, яка була подана в межах розділу VI Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, судом встановлено, що заява від 28.04.2025 року про залишення скарги Товариства на бездіяльність Виконавця без розгляду підписана Савченко О.В., яка відповідно до наявної в матеріалах справи копії ордеру від 31.05.2023 року серії АІ № 1403332 не обмежена у повноваженнях на вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи наведені обставин, суд дійшов висновку про залишення скарги Товариства від 24.03.2025 року без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 11, 226, 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Груп" від 24.03.2025 року на бездіяльність Головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 під час примусового виконання рішення у справі № 910/4081/24 залишити без розгляду.

2. Згідно з приписами статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення (07.05.2025 року) та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.05.2025 року.

Суддя В.С. Ломака