ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.05.2025 Справа № 908/1187/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Проскуряков Кирило Валеріанович розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІММД» від 29.04.2025 за вих. №1 про видачу судового наказу

Заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІММД» (вул. Добровольчих батальйонів, буд. 17, м. Київ, 01015; )

Боржник: Громадська організація «Баскетбольний клуб Запоріжжя» (пр. Соборний, буд. 180-А, м. Запоріжжя, 69035; )

про стягнення заборгованості в сумі 24 931,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

29.04.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС до Господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІММД» надійшла заява від 29.04.2025 за вих. №1 про видачу судового наказу щодо стягнення з Громадської організації «Баскетбольний клуб Запоріжжя» заборгованості в сумі 24 931,27 грн.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2025, вказану заяву передано для розгляду судді Проскурякову К.В.

Згідно зі ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судом встановлено, що в обґрунтування видачі судового наказу заявник посилається на те, що ТОВ «ІММД» надавало послуги Громадській організації «Баскетбольний клуб Запоріжжя». Однак Боржник не здійснив оплату послуг, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед заявником. Відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків №ЕР-265 від 09.12.2024, заборгованість Боржника перед Заявником становить 22 000,00 грн. Заявник направив на адресу Боржника претензії від 13.12.2024 року за вих. №42-02/04/11, щодо несвоєчасної оплати послуг. Однак, відповідь про результати розгляду вищевказаної претензії до Заявника не надійшла та заборгованість в сумі 22 000,00 грн. Боржником не сплачена. Також у зв`язку з простроченням виконання Боржником грошового зобов`язання, Заявником на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано інфляційні втрати в сумі 2931,27грн.

На підтвердження наявності заборгованості Заявником до зави додано: претензію від 13.12.2024 року за вих. №42-02/04/11, Акт звірки взаємних розрахунків №ЕР-265 від 09.12.2024.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За умовами ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України також допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення такого виду договорів.

Положеннями ст. ст. 638, 639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладання договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Суд зазначає, що Заявником на виконання вимог ч. 3 ст. 150 ГПК України не надано копії договору, укладеного між сторонами у письмовій (в тому числі електронній) формі, на його існування він також не посилався, а отже заявлені вимоги не відповідають положенням ч. 1 ст. 148 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи викладене вище, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «ІММД» у видачі судового наказу щодо стягнення з Громадської організації «Баскетбольний клуб Запоріжжя» заборгованості в сумі 24 931,27 грн. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 147, 148, ч. 3 ст. 150, п. 3 ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ІММД» у видачі судового наказу щодо стягнення з Громадської організації «Баскетбольний клуб Запоріжжя» заборгованості в сумі 24 931,27 грн. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

2. Звернути увагу учасників судового процесу, що з судовим рішенням можливо ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади: http://court.gov.ua/fair/sud5009/. Електронна адреса Господарського суду Запорізької області: inbох@zp.arbitr.gov.ua.

3. Ухвалу суду направити до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС Заявника.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.