ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.05.2025 Справа №905/249/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., за участі секретаря судового засідання Левкович Ю.Р., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал "Боріваж", смт.Нові Білярі(з), Одеський район, Одеська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюспром" в особі ліквідаційної комісії, м.Краматорськ, Донецька область

про зобов`язання визнати та включити грошові вимоги до проміжного ліквідаційного балансу

Представники:

від позивача (в режимі відеоконференції): адвокат Таволжанський М.В.

від відповідача: не з`явився

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Термінал "Боріваж" (далі - ТОВ "Термінал "Боріваж"), звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюспром" (далі - ТОВ "Плюспром") про зобов`язання ТОВ "Плюспром" в особі ліквідаційної комісії визнати та включити кредиторські вимоги ТОВ "Термінал "Боріваж" в розмірі 29552471,72грн до проміжного ліквідаційного балансу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ліквідаційна комісія відповідача не розглянула заявлені кредиторські вимоги ТОВ "Термінал "Боріваж" протягом встановленого законом строку та відповіді щодо результату такого розгляду не надала, що свідчить про безпідставне ухилення ліквідаційної комісії з припинення ТОВ "Плюспром" від виконання покладених на неї обов`язків.

Ухвалою від 17.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.04.2025.

У підготовчому засіданні 09.04.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги. За результатами підготовчого засідання 09.04.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 22.04.2025.

Ухвалою від 22.04.2025 за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено на 06.05.2025.

Відповідач правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, відзив не подав, про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином засобами електронного зв`язку, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа на електронну адресу відповідача, відомості про яку містяться в матеріалах справи.

Копії процесуальних документів (ухвал суду від від 17.03.2025, від 09.04.2025 та від 22.04.2025) також розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що в силу статей 2, 4 Закону "Про доступ до судових рішень" свідчить про наявність додаткової можливості сторін справи ознайомитись із судовими рішеннями. Крім того, на офіційному веб-сайті Господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України» у розділі "Новини" «Інше» розміщено відповідне повідомлення про наявність судового провадження у цій справі.

Поряд із цим суд зазначає про неможливість надсилання відповідачу копій процесуальних документів до електронного кабінету в системі "Електронний суд" у зв`язку з його відсутністю.

Також, суд зазначає про неможливість повідомлення відповідача про розгляд справи телефонограмою, оскільки за номером телефону, який зазначений у позовній заяві та наявний в матеріалах справи, зв`язок відсутній.

Поштові відправлення (ухвали суду від 17.03.2025, від 09.04.2025), надіслані на поштову адресу відповідача в м.Краматорськ, повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Тобто, неотримання поштової кореспонденції в точці видачі є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо належного отримання листа, та є його власною волею.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ним вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

21.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фалькон» (кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпромплюс" (позичальник) укладено договір фінансового кредиту №ФК-01-21092020, за умовами пункту 1.1. якого кредитодавець передає позичальнику у власність на умовах платності, строковості, повернення грошові кошти (надалі іменується Фінансовий кредит) у сумі 20000000,00грн.

Згідно з пунктом 1.2. договору, на загальну суму виданих кредитодавцем грошових коштів за строк фактичного перебування грошових коштів у розпорядженні позичальника нараховуються проценти у розмірі 25,00% на рік. Проценти за користування Фінансовим кредитом нараховуються кредитодавцем з дати списання грошових коштів в рахунок кредитодавця (пункт 1.3. договору).

Строк дії договору №ФК-01-21092020 від 21.09.2020 розпочинається з 21 вересня 2020р. і закінчується 20 липня 2022р. (пункт 1.7. договору в редакції додаткової угоди від 20.08.2021).

Нарахування процентів за користування Фінансовим кредитом здійснюється кредитодавцем за кожен місяць в останній день місяця та в день остаточного повернення Фінансового кредиту. День повернення Фінансового кредиту у часовий інтервал при розрахунку процентів не включається (пункти 3.2., 3.3. договору).

Згідно з пунктом 3.4. договору, порядок повернення Фінансового кредиту визначається у такий спосіб. Вся сума Фінансового кредиту повертається позичальником кредитодацю за один банківський день до дати закінчення строку дії договору, що вказана у п.1.7 договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок кредитодавця.

Порядок сплати нарахованих процентів за Фінансовим кредитом визначається у такий спосіб. Сума нарахованих процентів сплачується позичальником одночасно із поверненням суми Фінансового кредиту, шляхом перерахування грошових коштів з рахунку позичальника на рахунок кредитодавця (пункт 3.5. договору).

Договір та додаткова угода до нього підписані представниками сторін, підписи скріплені печатками юридичних осіб.

21.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фалькон» (кредитодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпромплюс" (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Термінал «Боріваж» укладений договір поруки №-П (далі договір поруки).

Згідно з пунктом 1.1. договору поруки, у відповідності до цього договору поручитель поручається перед кредитором за виконання обов`язку Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпромплюс", (надалі іменується «Боржник»), щодо виконання зобов`язання за договором фінансового кредиту №ФК-01-21092020 від 21.09.2020р. (надалі іменується «Основний договір») в частині повернення Боржником кредитору суми фінансового кредиту, сплати нарахованих відсотків (процентів) за фінансовим кредитом та штрафних санкцій (неустойки), якщо вони будуть нараховані.

Відповідно до пункту 1.2. договору поруки, договором забезпечується виконання зобов`язань боржника в сумі, яка не може бути більшою за 15000000,00грн (обсяг відповідальності поручителя). Виконання обов`язку з відшкодування збитків за основним договором, договором поруки не передбачено.

У випадку порушення боржником обов`язку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (пункт 1.3. договору поруки).

У відповідності до підпункту 3.4.1. пункту 3 договору поруки, після виконання зобов`язання боржника за основним договором до поручителя, який виконав таке зобов`язання, переходять усі права кредитора за основним договором.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з 21 вересня 2020р. з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк цього договору складає 36 (місяців), починає свій перебіг у момент, визначений у п.6.1. цього договору, та закінчується 21 вересня 2023р. Після закінчення строку дії цього договору порука вважається припиненою (пункт 6.1., 6.2. договору поруки).

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (пункт 7.1. договору).

Договір поруки підписаний представниками сторін договору, підписи скріплені печатками юридичних осіб.

21.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгур» (кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпромплюс" (позичальник) укладено договір фінансового кредиту №ФК--К, за умовами пункту 1.1. якого кредитодавець передає позичальнику у власність на умовах платності, строковості, повернення грошові кошти (надалі іменується Фінансовий кредит) у сумі 20000000,00грн.

Згідно з пунктом 1.2. договору, на загальну суму виданих кредитодавцем грошових коштів за строк фактичного перебування грошових коштів у розпорядженні позичальника нараховуються проценти у розмірі 25,00% на рік. Проценти за користування Фінансовим кредитом нараховуються кредитодавцем з дати списання грошових коштів в рахунок кредитодавця (пункт 1.3. договору).

Нарахування процентів за користування Фінансовим кредитом здійснюється кредитодавцем за кожен місяць в останній день місяця та в день остаточного повернення Фінансового кредиту. День повернення Фінансового кредиту у часовий інтервал при розрахунку процентів не включається (пункт 3.2., 3.3. договору).

Згідно з пунктом 3.4. договору (в редакції додаткової угоди від 20.07.2022), порядок повернення Фінансового кредиту визначається у такий спосіб. Вся сума Фінансового кредиту повертається позичальником кредитодацю у термін до 14 червня 2022 року шляхом перерахування грошових коштів на рахунок кредитодавця.

Порядок сплати нарахованих процентів за Фінансовим кредитом визначається у такий спосіб. Сума нарахованих процентів сплачується позичальником одночасно із поверненням суми Фінансового кредиту, шляхом перерахування грошових коштів з рахунку позичальника на рахунок кредитодавця (пункт 3.5. договору).

Договір набуває чиності з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе згідно договору зобовязань (пункт 8.1. договору).

Договір та додаткові угоди до нього підписані представниками сторін, підписи скріплені печатками юридичних осіб.

21.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конгур» (кредитодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпромплюс" (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Термінал «Боріваж» укладений договір поруки №-П (далі договір поруки).

Згідно з пунктом 1.1. договору поруки, у відповідності до цього договору поручитель поручається перед кредитором за виконання обов`язку Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпромплюс", (надалі іменується «Боржник»), щодо виконання зобов`язання за договором фінансового кредиту №ФК--К від 21.09.2020р. (надалі іменується «Основний договір») в частині повернення Боржником кредитору суми фінансового кредиту, сплати нарахованих відсотків (процентів) за фінансовим кредитом та штрафних санкцій (неустойки), якщо вони будуть нараховані.

Відповідно до пункту 1.2. договору поруки, договором забезпечується виконання зобов`язань боржника в сумі, яка не може бути більшою за 20000000,00грн (обсяг відповідальності поручителя). Виконання обов`язку з відшкодування збитків за основним договором, договором поруки не передбачено.

У випадку порушення боржником обов`язку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (пункт 1.3. договору поруки).

У відповідності до підпункту 3.4.1. пункту 3 договору поруки, після виконання зобов`язання боржника за основним договором до поручителя, який виконав таке зобов`язання, переходять усі права кредитора за основним договором.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з 21 вересня 2020р. з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк цього договору складає 36 (місяців), починає свій перебіг у момент, визначений у п.6.1. цього договору, та закінчується 21 вересня 2023р. Після закінчення строку дії цього договору порука вважається припиненою (пункти 6.1., 6.2. договору поруки).

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (пункт 7.1. договору).

Договір поруки підписаний представниками сторін договору, підписи скріплені печатками юридичних осіб.

За твердженнями позивача згідно договору факторингу №-ДФ від 19.12.2022 до ТОВ «ФК «Фрейзер» перейшло право вимоги до боржника за договором фінансового кредиту №ФК-01-21092020 від 21.09.2020, а також згідно договору факторингу №-ДФ від 22.12.2022 до ТОВ «ФК «Фрейзер» перейшло право вимоги до боржника за договором фінансового кредиту №ФК--К від 21.09.2020.

Листом вих. №03/07/02-23 від 03.07.2023 ТОВ «ФК «Фрейзер» звернулося до ТОВ «Термінал «Боріваж» із вимогою про оплату заборгованості позичальника ТОВ "Інтерпромплюс" в сумі 13295111,15грн. В обґрунтування вимоги було зазначено, що ТОВ «Інтерпромплюс» (Боржником) було допущено прострочення виконання зобов`язань за договором фінансового кредиту №ФК-01-21092020 від 21.09.2020 на загальну суму 13295111,15грн. ТОВ «ФК «Фрейзер» вимагало від ТОВ «Термінал «Боріваж» оплатити заборгованість відповідно до умов договору поруки №-П від 21.09.2020.

ТОВ «Термінал «Боріваж» свої обов`язки як поручителя були виконані в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями №788 від 05.07.2023 на суму 5295111,15грн та №9 від 05.07.2023 на суму 8000000,00грн з призначенням платежу «Оплата згідно договору поруки №-П від 21.09.2020р. та вимоги про оплату №03/07/02-23 від 03.07.2023р. Без ПДВ».

Заборгованість яка склалася внаслідок невиконання ТОВ «Інтерпромплюс» фінансових зобов`язань за договором фінансового кредиту №ФК-01-21092020 від 21.09.2020, погашена.

Вимогою вих.№423 від 15.10.2024 (надіслана 21.10.2024) ТОВ «Термінал «Боріваж» вимагало від ТОВ "Інтерпромплюс" негайно сплатити заборгованість на корсть ТОВ «Термінал «Боріваж» за договором поруки №-П від 21.09.2020 в сумі 13295111,15грн.

Листом вих.№17/07/02-23 від 17.07.2023 ТОВ «ФК «Фрейзер» звернулося до ТОВ «Термінал «Боріваж» із вимогою про оплату заборгованості в сумі 16257360,57грн. В обґрунтування вимоги було зазначено, що ТОВ «Інтерпромплюс» (Боржником) було допущено прострочення виконання зобов`язань за договором фінансового кредиту №ФК--К від 21.09.2020 на загальну суму 16257360,57грн. ТОВ «ФК «Фрейзер» вимагало від ТОВ «Термінал «Боріваж» оплатити заборгованість відповідно до умов договору поруки №-П від 21.09.2020.

ТОВ «Термінал «Боріваж» свої обов`язки як поручителя були виконані в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями №Т20/7533 від 19.07.2023 на суму 11000000,00грн та №11 від 19.07.2023 на суму 5257360,57грн з призначенням платежу «Оплата згідно договору поруки №-П від 21.09.2020р та вимоги про оплату №17/07/02-23 від 17.07.2023. Без ПДВ».

Заборгованість яка склалася внаслідок невиконання ТОВ «Інтерпромплюс» фінансових зобов`язань за договором фінансового кредиту №ФК--К від 21.09.2020, погашена.

Вимогою вих.422 від 15.10.2024 (надіслана 21.10.2024) ТОВ «Термінал «Боріваж» вимагало від ТОВ "Інтерпромплюс" негайно сплатити заборгованість на корсть ТОВ «Термінал «Боріваж» за договором поруки №-П від 21.09.2020 в сумі 16257360,57грн.

В подальшому, як стало відомо ТОВ «Термінал «Боріваж» з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Інтерпромплюс» змінено місцезнаходження юридичної особи, змінено найменування на ТОВ «Плюспром» та з 20.11.2024 ТОВ «Плюспром» перебуває в стані припинення юридичної особи в результаті її ліквідації за рішенням засновників (учасників).

14.01.2025 ТОВ «Термінал «Боріваж» направило на юридичну адресу ТОВ «Плюспром» заяву з кредиторськими вимогами в сумі 13295111,15грн та заяву з кредиторськими вимогами в сумі 16257360,57грн, що підтверджується копіями описів вкладення до цінних листів, фіскальних чеків та накладними АТ «Укрпошта».

Однак ТОВ «Плюспром» не повідомив про прийняте рішення, відповіді на вимоги вих.№422 від 15.10.2024, вих.№423 від 15.10.2024 та заяви з кредиторськими вимогами не надано.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання ТОВ "Плюспром" в особі ліквідаційної комісії визнати та включити кредиторські вимоги ТОВ "Термінал "Боріваж" в загальному розмірі 29552471,72грн до проміжного ліквідаційного балансу.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з такого.

Щодо правової природи договорів

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 Цк України).

У силу приписів статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

Правочин - це основна підстава виникнення цивільних прав і обов`язків.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд наголошує, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, а тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його предмету, умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, з`ясувати фактичний характер спірних правовідносин, які склались між сторонами, з`ясувати дійсні наміри сторін спору при укладенні договору щодо визначення умов виконання зобов`язань обома сторонами цього договору наслідків, застосувати відповідні норми права.

Наведена правова позиція є сталою та послідовною у судовій практиці, що підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.05.2018 у справі №924/263/17, від 02.02.2022 у справі №927/1099/20, від 23.03.2021 у справі №916/2380/18, від 01.10.2020 у справі №910/21935/17, від 04.07.2018 у справі №916/935/17, від 17.01.2019 у справі №923/241/18, від 19.08.2020 у справі №915/1302/19 тощо.

Зміст та умови договорів фінансового кредиту №ФК-01-21092020 та №ФК--К від 21.09.2020, аналіз правовідносин, які виникли між сторонами на їх підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між сторонами укладені кредитні договори.

Відповідно до пункту 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності із частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У пункті 6.11 постанови від 04.02.2020 по справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду надала правові висновки стосовно застосування положень цієї статті та вказала, що у межах кредитного договору позичальник отримує кредитні кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Щодо наявності/відсутності підстав для сплати заборгованості (включення таких вимог до реєстру вимог кредиторів та проміжного ліквідаційного балансу ТОВ «Плюспром»).

У розумінні положень цивільного законодавства договір спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто виникнення цивільного правовідношення, яке, у свою чергу, може включати певні права та обов`язки, виконання яких призводить до бажаного для сторін результату. Однак усі вони (права та обов`язки) не можуть охоплюватися предметом договору, оскільки можуть стосуватися як різноманітних умов договору, так і бути наслідком укладення договору, який є підставою їх виникнення. При цьому значення предмета договору може набувати основна дія (дії), що вчинятиметься сторонами і забезпечить досягнення мети договору.

Відповідно до частини першої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статтей 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №355/385/17 зазначено, що статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

За умовами укладеного договору фінансовго кредиту №ФК-01-21092020 від 21.09.2020 ТОВ «ФК «Фалькон» зобов`язалось надати позичальнику - після зміни найменування ТОВ «Плюспром» кредитні кошти у сумі 20000000,00грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за один банківський день до дати закінчення строку дії договору - 20.07.2022.

За умовами укладеного договору фінансовго кредиту №ФК--К від 21.09.2020 ТОВ «ФК «Конгур» зобов`язалось надати позичальнику - після зміни найменування ТОВ «Плюспром» кредитні кошти у сумі 20000000,00грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за один банківський день до дати закінчення строку дії договору - 14.06.2023.

Суд зазначає, що чинне цивільне законодавство передбачає наявність таких понять як «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання», які згідно з положеннями ЦК України мають різний зміст, тобто ці поняття не є тотожними.

Статтею 631 ЦК України та частиною сьомою статті 180 ГК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

При визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання судам необхідно враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Так, згідно зі статтями 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Загальні умови припинення господарських зобов`язань також визначені у статті 202 ГК України, відповідно до якої господарське зобов`язання припиняється: - виконанням, проведеним належним чином; - зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; - у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; - за згодою сторін; - через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Схожі підстави для припинення зобов`язань також визначені у статтях 601, 604-609 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання припиняється: переданням відступного; зарахуванням; за домовленістю сторін; прощенням боргу; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання; смертю фізичної особи та ліквідацією юридичної особи.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України, частиною першою статті 202 ГК України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Крім того, невиконання зобов`язання у строк, визначений договором, тобто прострочення виконання зобов`язання також не є наслідком автоматичного припинення зобов`язань між сторонами у розумінні положень статті 599 ЦК України та статті 202 ГК України.

Отже, закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним.

Схожі правові висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17, у постанові Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 925/1238/22 тощо.

Кожна зі сторін у зобов`язанні після узгодження своєї волі, вираженої у формі договору, має розумні сподівання добросовісного дотримання і виконання домовленостей з боку іншої сторони.

У матеріалах справи відсутні докази того, що вищевказані договори фінансового кредиту у встановленому законом порядку визнано недійсними.

Суд відзначає, що закінчення строку дії договору означає, що між його сторонами у майбутньому не будуть виникати взаємні права та обов`язки, що випливали із цього договору. Але ті зобов`язання, які вже існують на момент закінчення строку дії договору, будуть існувати і після його закінчення доти, доки вони не будуть припинені на підставах, встановлених договором або законом.

Як встановлено судом, виконання зобов`язань позичальника - після зміни найменування ТОВ «Плюспром» за договорами фінансового кредиту забезпечені порукою ТОВ «Термінал «Боріваж» на підставі договорів поруки від 21.09.2020.

За договорами поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (стаття 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина 1 статті 554 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 2 статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання (частина 4 статті 559 ЦК України).

Пунктом 1.2. договору поруки №-П встановлений обсяг відповідальності поручителя 15000000,00грн.

Пунктом 1.2. договору поруки №-П встановлений обсяг відповідальності поручителя 20000000,00грн.

У випадку порушення боржником обов`язку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (пункти 1.3. договорів поруки).

Відповідно до пунктів 6.1 договорів поруки ці договори набирають чинності з з 21 вересня 2020р. з моменту їх підписання сторонами та їх скріплення печатками сторін. Строк цих договорів складає 36 (місяців), починає свій перебіг у момент, визначений у п.6.1. цього договору, та закінчується 21 вересня 2023р.

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (пункти 7.1. договорів).

Як зазначає позивач, згідно договорів факторингу №-ДФ від 19.12.2022 до ТОВ «ФК «Фрейзер» перейшло право вимоги до боржника за договором фінансового кредиту №ФК-01-21092020 від 21.09.2020, а також згідно договору факторингу №-ДФ від 22.12.2022 до ТОВ «ФК «Фрейзер» перейшло право вимоги до боржника за договором фінансового кредиту №ФК--К від 21.09.2020.

Доказів на спростування вищевказаних тверджень позивача, матеріали справи не містять.

Як встановлено судом на вимогу ТОВ «ФК «Фрейзер» вих. №03/07/02-23 від 03.07.2023 про оплату заборгованості позичальника - після зміни найменування ТОВ "Плюспром" в сумі 13295111,15грн, поручителем ТОВ «Термінал «Боріваж» сплачено заборгованість в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями №788 від 05.07.2023 на суму 5295111,15грн та №9 від 05.07.2023 на суму 8000000,00грн з призначенням платежу «Оплата згідно договору поруки №-П від 21.09.2020р. та вимоги про оплату №03/07/02-23 від 03.07.2023р. Без ПДВ».

На вимогу ТОВ «ФК «Фрейзер» вих.№17/07/02-23 від 17.07.2023 про оплату заборгованості позичальника - після зміни найменування ТОВ "Плюспром" в сумі 16257360,57грн, поручителем ТОВ «Термінал «Боріваж» сплачено заборгованість в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями №Т20/7533 від 19.07.2023 на суму 11000000,00грн та №11 від 19.07.2023 на суму 5257360,57грн з призначенням платежу «Оплата згідно договору поруки №-П від 21.09.2020р та вимоги про оплату №17/07/02-23 від 17.07.2023. Без ПДВ».

Позичальником - після зміни найменування ТОВ "Плюспром" власних зобов`язань за договорами фінансового кредиту не виконано.

Враховуючи виконання поручителем ТОВ «Термінал «Боріваж» зобов`язань боржника - після зміни найменування ТОВ "Плюспром" за основними договорами, до поручителя ТОВ «Термінал «Боріваж», який виконав таке зобов`язання, перейшли усі права кредитора за основними договорами.

Таким чином, станом на час вирішення спору у ТОВ "Плюспром" наявна заборгованість перед ТОВ «Термінал «Боріваж» в сумі 13295111,15грн та в сумі 16257360,57грн.

Частинами 1, 2 статті 104 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно зі статтею 105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Відповідно до вимог статті 110 ЦК України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Статтею 111 ЦК України передбачено порядок ліквідації юридичної особи. Зокрема, даною статтею передбачено, що з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу. У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20.11.2024 внесено рішення засновників (учасників) ТОВ «Плюспром» або уповноваженого ним органу щодо припинення юридичної особи в результаті іі ліквідації.

Зазначені обставини надають позивачу право на звернення до ліквідаційної комісії підприємства відповідача із заявою про визнання кредиторських вимог та включення їх до проміжного ліквідаційного балансу.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог визначено частиною 5 статті 105 ЦК України, та не може бути меншим ніж 2 місяці.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до ліквідаційної комісії підприємства відповідача з заявами вих.№11 та №12 від 13.01.2025 про кредиторські вимоги в сумі 16257360,57грн та в сумі 13295111,15грн, що направлені на адресу відповідача 14.01.2025 тобто в строк, визначений частиною 5 статті 105 ЦК України.

Зазначені заяви відповідач мав розглянути не пізніше тридцяти днів з моменту такого отримання, та письмово повідомити позивача про результати її розгляду, проте відповідних дій не вчинив.

Згідно з вимогами частини 3-5 статті 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Оскільки матеріали даної справи не містять доказів розгляду ліквідаційною комісією підприємства відповідача заяв позивача від 13.01.2025 про визнання кредиторських вимог, суд доходить висновку про ухилення зазначеної комісії від розгляду зазначених заяв.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Термінал «Боріваж», є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат:

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір у розмірі 2422,40грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінал «Боріваж» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюспром» в особі ліквідаційної комісії про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюспром» в особі ліквідаційної комісії визнати та включити кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінал «Боріваж» в розмірі 29 552 471,72грн до проміжного ліквідаційного балансу, задовольнити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Плюспром» (84301, Україна, Донецька область, Краматорський район, місто Краматорськ, вулиця Героїв України, будинок 28; ) в особі ліквідаційної комісії, визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюспром» () кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінал «Боріваж» (67550, Україна, Одеська область, Одеський район, селище міського типу Нові Білярі(з), вулиця Морська, будинок 1-А; ) за договором поруки №-П від 21.09.2020 та договором поруки №-П від 21.09.2020 в сумі 29 552 471,72грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Плюспром» (84301, Україна, Донецька область, Краматорський район, місто Краматорськ, вулиця Героїв України, будинок 28; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінал «Боріваж» (67550, Україна, Одеська область, Одеський район, селище міського типу Нові Білярі(з), вулиця Морська, будинок 1-А; ) судовий збір в сумі 2422,40грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано 06.05.2025.

Суддя М.О. Лейба