РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2025Справа № 910/1065/25

За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" (м. Київ)

про стягнення 168 951,57 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" про стягнення 168 951,57 грн, з яких: 144 117,17 грн заборгованості за договором № 596/3571/1 від 23.02.2022 про компенсацію витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою за адресою: м. Київ, бульв. Вернадського академіка, будинок № 59/2 літер А, 265,43 грн пені, 18 555,34 грн інфляційних втрат та 6 013,63 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2025 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, заяв і клопотань.

Відповідач копію цієї ухвали Господарського суду міста Києва отримав 17.02.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №036.

Відповідач у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подав; будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду від відповідача не надходило.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України передбачено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, проте правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. При цьому з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.02.2022 між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (підприємство-балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меркурій" (орендар) було укладено договір № 596/3571/1 про компенсацію витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою за адресою: м. Київ, бульв. Вернадського академіка, будинок № 59/2 літер А (далі - Договір).

Означений Договір укладено на підставі Договору оренди від 23.02.2022 №3571/1 нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва .

Відповідно до п. 2.1. Договору об`єктом компенсації витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою є нежилі приміщення загальною площею 248,20 кв. м.

Відповідно до п. 7.1. Договору строк його дії встановлено з 16.12.2021 до 15.12.2026.

Згідно з п. п. 3.1., 3.5. Договору плата за об`єкт компенсації витрат Балансоутрнмувача за користування земельною ділянкою визначена на підставі статей 286. 287 Податкового кодексу України, рішення Київської міської ради від 18 жовтня 2018 року № 1910/5974 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві", від 13 лютого 2020 року № 129/8299 і становить за базовий місяць розрахунку: компенсація витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2021 року складає: 3 281 грн. 86 коп. три тисячі двісті вісімдесят одна грн. 86 коп. на місяць та застосовується з 16 грудня 2021 року до 31 грудня 2021 року включно; компенсація витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою без ПДВ за базовий місяць розрахунку січень 2022 року складає: 3 610 грн. 04 коп. три тисячі шістсот десять грн. 04 коп. на місяць та застосовується з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року включно; компенсація витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою без ПДВ за базовий місяць розрахунку січень 2023 року складає: 4 151 грн. 55 коп. чотири тисячі сто п`ятдесят одна грн. 55 коп. на місяць та застосовується з 01 січня 2023 року. Компенсація витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою сплачується Орендарем на рахунок Балансоутримувача починаючи з дати підписання Договору оренди від 23.02.2022 № 3571/1 нерухомого майна, що належить до комунальної власності і застосовується з 16 грудня 2021 року.

Відповідно до п. п. 3.6., 4.2.1. Договору відповідач зобов`язаний сплачувати незалежно від наслідків господарської діяльності компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою щомісячно не пізніше 5 числа поточного за поточний місяць.

Зобов`язанням, за частиною 1 статті 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 3 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вказує позивач, відповідач свої зобов`язання в частині здійснення платежів з компенсації витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт оренди, виконує неналежним чином, не сплачує їх вчасно і в повному обсязі.

Так, заборгованість з компенсації витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою за період з 16.12.2021 по 31.12.2024 складає 144 117,17 грн, що підтверджується наданою позивачем довідкою заборгованості.

Доказів виконання відповідачем зобов`язань зі сплати позивачу означених коштів або відсутності в нього такого обов`язку матеріали справи не містять.

Пунктом 5.1.1. Договору встановлено, що Балансоутримувач має право стягнути з орендаря заборгованість з компенсації витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою, та інші збитки, заподіяні ним невиконанням своїх зобов`язань за цим договором, шляхом звернення стягнення на його кошти та майно в порядку, визначеному законодавством України.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань зі сплати коштів за Договором позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому крім суми заборгованості в розмірі 144 117,17 грн також просить стягнути з відповідача 265,43 грн пені, 18 555,34 грн інфляційних втрат та 6 013,63 грн 3% річних.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що за несвоєчасну та не в повному обсязі сплати компенсації витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплаченої компенсації витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Частиною 1 ст. 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив їх обґрунтованість та арифметичну вірність.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доводів і тверджень позивача в установленому законом порядку не спростував.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та відповідачем належним чином у встановленому законом порядку не спростовані, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" (03142, м. Київ, бул. Академіка Вернадського, 59/2; ідентифікаційний код 30550166) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А; ідентифікаційний код 03366500) 144 117 (сто сорок чотири тисячі сто сімнадцять) грн 17 коп. заборгованості, 265 (двісті шістдесят п`ять) грн 43 коп. пені, 18 555 (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 34 коп. інфляційних втрат, 6 013 (шість тисяч тринадцять) грн63 коп. 3 % річних та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко