ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о з у п и н е н н я п р о в а д ж е н н я у с п р а в і

06 травня 2025 року Справа № 926/401/25
Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва Михайла Ілліча,

секретар судового засідання Голіней Я.І.

розглянувши матеріали

за участі представників:

прокурор: Самокіщук М.Ю.

позивача: Бельмега С.С.

третя особа: Кушнір М.І.

відповідача: Поляк М.В.

за позовом Керівника Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Чернівецької обласної військової (державної) адміністрації

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

до відповідача: Тереблеченської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області

про скасування державної реєстрації речових прав з одночасною зміною цих прав

В С Т А Н О В И В: Чернівецька спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону звернулася до Господарського суду Чернівецької області в інтересах держави в особі Чернівецької обласної військової (державної) адміністрації із позовною заявою до Тереблеченської сільської ради про скасування державної реєстрації речового права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0561 площею 2,5293 га, що розташована у межах прикордонної смуги на території Чернівецького району Чернівецької області за Тереблеченською сільською об`єднаною територіальною громадою в особі Тереблеченської сільської ради () на підставі рішення державного реєстратора Глибоцької селищної ради Чернівецької області Чорної Н.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.09.2023, номер запису 52103994, з одночасною зміною права державної власності на вказану земельну ділянку за державою в особі Чернівецької обласної військової (державної) адміністрації та зміною категорії і цільової призначення спірної земельної ділянки на землі «Землі оборони» із цільовим призначення (код згідно з КВЦПЗ 15.03) для розміщення та постійної діяльності Державної прикордонної служби України.

Позов обґрунтований тим, що на підставі рішення №262-10/21 від 18.11.2021«Про прийняття земель державної власності у комунальну власніть» Тереблеченська сільська рада прийняла у комунальну власність земельну ділянку за кадастровим номером :01:006:0561, площею 2,5293 га.

Чернівецькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону встановлено, що вищезазначена земельна ділянка відноситься до земель оборони та знаходиться в межах прикордонної смуги, тож протиправно передана в комунальну власність.

За таких обставин прокурор вважає, що державна реєстрація речового права комунальної власності на зазначену земельну ділянку підлягає скасуванню з одночасною зміною цього права на право державної власності за державою в особі Чернівецької обласної військової (державної) адміністрації.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 позовну заяву передано судді Ніколаєву М.І.

Ухвалою суду від 07.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ). Підготовче судове засідання призначено на 04.03.2025.

В своїх поясненнях від 21.02.2025 представник позивача погоджується з позицією прокурора, оскільки землі в межах прикордонної смуги належать до земель оборони та можуть перебувати лише у державній власності, а тому земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0561, площею 2,5293 га незаконно зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на праві комунальної власності за Тереблеченською об`єднаною територіальною громадою в особі Тереблеченської сільської ради.

26.02.2025 представником третьої особи подано письмові пояснення щодо позову, в обґрунтування яких останній зауважує, що питання передачі спірної земельної ділянки, розташованої між державним кордоном та лінією прикордонних інженерних споруджень, в комунальну власність з НОМЕР_2 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України не погоджувалось. А відтак позовні вимоги прокурора вважає обґрунтованими та просить задовольнити.

14.03.2025 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог шляхом викладення пункту 4 позовної заяви в наступній редакції: «усунути перешкоди власнику - державі в особі Чернівецької ОВА у користуванні та розпорядженні землями оборони шляхом скасування державної реєстрації речового права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0561 площею 2,5293 га, що розташована у межах прикордонної смуги на території Чернівецького району Чернівецької області за Тереблеченською сільською об`єднаною територіальною громадою в особі Тереблеченської сільської ради () на підставі рішення державного реєстратора Глибоцької селищної ради Чернівецької області Чорної Н.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.09.2023, номер запису 52103994, з одночасною зміною права державної власності на вказану земельну ділянку за державою в особі Чернівецької обласної військової (державної) адміністрації та зміною категорії і цільової призначення спірної земельної ділянки на землі «Землі оборони» із цільовим призначення (код згідно з КВЦПЗ 15.03) для розміщення та постійної діяльності Державної прикордонної служби України».

27.03.2025 від військової прокуратури надійшло клопотання про долучення доказів.

Крім того, 27.03.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах у справі №902/122/24.

Подана заява обґрунтовується тим, що ухвалою Касаційний господарський суд Верховного Суду від 25.02.2025 р. у справі №902/122/24 на розгляд Великої палати Верховного Суду передано справу для вирішення виключної правової проблеми щодо визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги, встановленої вздовж державного кордону з урахуванням положень пункту 27-1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, а саме щодо віднесення/не віднесення їх до земель оборони в автоматичному порядку.

Протокольною ухвалою від 27.03.2025 задоволено заяву про зміну позовних вимог (уточнення), продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання на 17.04.2025, встановлено відповідачу строк до 11.04.2025 для подання відзиву на позов, позивачу протягом 5 днів з дня отримання відзиву на подання відповіді на відзив.

Відповідач у відзиві на позов, який надійшов до суду 11.04.2025 вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю у зв`язку з недоведеністю та безпідставністю заявлених позовних вимог.

При зверненні з позовом у позовній заяві прокурором помилково прирівняні землі оборони до усіх земельних ділянок, розміщених у межах прикордонної смуги, а також ототожнено землі, на яких розміщені військові частини або прикордонні загони, із земельними ділянками, які можуть надаватися у постійне користування.

Прокурор просить скасувати державну реєстрацію речового права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0561, площею 2,5293 га за Тереблеченською сільською об`єднаною територіальною громадою в особі Тереблеченської сільської ради на підставі рішення державного реєстратора Глибоцької селищної ради Чернівецької області Чорної Н.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.09.2023, номер запису 52103994 з одночасною зміною права державної власності на вказану земельну ділянку за державою в особі Чернівецької обласної військової (державної) адміністрації. Однак така позовна вимога, враховуючи підстави позову, не відповідає вимогам ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є неналежним та неефективним способом захисту, оскільки не забезпечить захисту порушеного права.

У даній справі підлягає встановленню наявність спору щодо усього комунального майна (спірної земельної ділянки) чи його частини, та, відповідно, чи підлягає задоволенню позовна вимога про скасування державної реєстрації речового права комунальної власності на спірну земельну ділянку, а також чи обраний прокурором спосіб захисту не спричинить втручання у право Тереблеченської сільської ради на майно, щодо якого немає спору.

Обставини, якими прокурор обґрунтовує свої доводи щодо віднесення спірної земельної ділянки до земель оборони, не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи. Матеріали даної справі не містять належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо встановити, що спірна земельна ділянка повністю чи частково розміщена у прикордонній смузі, а також розміщення на земельній ділянці за кадастровим номером :01:006:0003 прикордонних інженерних споруджень, про які стверджує прокурор.

Зі змісту позовної заяви не вбачається за можливе визначити обставини (підстави позову), якими позивач її обґрунтовує, а також їх нормативно-правову кваліфікацію (правові підстави позову).

При цьому, з огляду на суть спірних правовідносин, у даному випадку відсутній спір про право, а на натомість є ознаки публічно-правового спору.

Відтак, при зверненні до суду з даною позовною вимогою не дотримано правил предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, встановлених статтями 20, 21 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для закриття провадження у цій частині відповідно до ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

17.04.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (в новій редакції) до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах у справі №902/122/24.

Подана заява обґрунтовується тим, що ухвалою Великою Палати Верховного суду від 26.03.2025 прийнято до розгляду справу №902/122/24 для вирішення виключної правової проблеми щодо визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги, встановленої вздовж державного кордону з урахуванням положень пункту 27-1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, а саме щодо віднесення/не віднесення їх до земель оборони в автоматичному порядку.

Касаційний господарський суд Верховного Суду в ухвалі від 25.02.2025, якою справа №902/122/24 була направлена на розгляд Великої Палати Верховного суду констатував, що наразі висновок суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах відсутній. Більше того, у правозастосуванні наявна виключна правова проблема визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги, встановленої вздовж державного кордону з урахуванням положень пункту 27-1 Перехідних положень Земельного кодексу України, а саме щодо віднесення / не віднесення їх до земель оборони в автоматичному порядку. При цьому, від вирішення цього питання залежить встановлення дійсного власника вказаних земель, їх належного розпорядника, а відтак і можливість стверджувати про порушення інтересів держави у спірних правовідносинах.

Також, 17.04.2025 представник відповідача звернувся з клопотанням про залишення позовної заяви без руху оскільки фактично позивач доповнив позовні вимоги новими вимогами про зміну категорії та цільового призначення спірної земельної ділянки, тобто змінив предмет позову.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

Відтак позивачем пред`явлено нову позовну вимогу немайнового характеру, однак не надано суду доказів сплати недоплаченої суми судового збору.

Ухвалою суду від 17.04.2025 за клопотанням прокурора розгляд справи відкладено на 06.05.2025.

У судовому засіданні 06.05.2025 представник відповідача підтримав клопотання про залишення позовної заяви без руху.

Прокурор, представник позивача та представник третьої особи заперечили проти задоволення клопотання про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункт 3 частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19.

Заяву позивача про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісною підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20 та від 10.11.2021 у справі № 916/1988/20.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21).

При поданні позову прокурором заявлено позовну вимогу про скасування державної реєстрації речового права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0561 площею 2,5293 га, що розташована у межах прикордонної смуги на території Чернівецького району Чернівецької області за Тереблеченською сільською об`єднаною територіальною громадою в особі Тереблеченської сільської ради () на підставі рішення державного реєстратора Глибоцької селищної ради Чернівецької області Чорної Н.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.09.2023, номер запису 52103994, з одночасною зміною права державної власності на вказану земельну ділянку за державою в особі Чернівецької обласної військової (державної) адміністрації.

Позивач у заяві про уточнення позовних вимог уточнив позовні вимоги зазначивши, що з зміною права державної власності на вказану земельну ділянку за державою в особі Чернівецької обласної військової (державної) адміністрації державному реєстратору необхідно змінити категорію і цільове призначення спірної земельної ділянки на землі «Землі оборони» із цільовим призначення (код згідно з КВЦПЗ 15.03) для розміщення та постійної діяльності Державної прикордонної служби України».

Суд не вбачає, що позивачем заявлено нову позовну вимогу з іншими підставами позову, тож у задоволенні клопотання про залишення позову без руху слід відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.05.2025 підтримав подане клопотання про зупинення провадження у справі (в новій редакції) та просив залишити без розгляду клопотання про зупинення провадження у справі, подане ним 27.03.2025.

Прокурор проти поданого клопотання про зупинення провадження заперечив. Представник позивача вирішення даного клопотання залишив на розсуд суду, а представник третьої особи підтримав подане клопотання про зупинення провадження у справі.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження, суд встановив наступне.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 Господарського процесуального кодексу України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Отже, зміст статті 228 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що зупинення провадження є саме правом суду.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Ухвалою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.02.2025 вирішив справу № 902/122/24 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Обґрунтовуючи підстави для передачі вказаної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду колегія суддів Касаційного господарського суду виходила, з того, що:

- у правозастосуванні наявна виключна правова проблема визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги, встановленої вздовж державного кордону з урахуванням положень пункту 27-1 Перехідні положення ЗК України, а саме щодо віднесення / не віднесення їх до земель оборони в автоматичному порядку. При цьому, від вирішення цього питання залежить встановлення дійсного власника вказаних земель, їх належного розпорядника, а відтак і можливість стверджувати про порушення інтересів держави у спірних правовідносинах;

- вирішення Верховним Судом у справі № 902/122/24 питання щодо визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги має істотне значення для формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права;

- у цій справі № 902/122/24 існує невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, а питання щодо правового регулювання, які виникли у цій справі, актуальні не лише у справах господарського чи цивільного права, але й в публічному праві (адміністративному, кримінальному), тобто у невизначеній кількості справ.

Ухвалою Великої Палати Верховного суду від 26.03.2025 вирішено прийняти до розгляду справу № 902/122/24.

Предметом розгляду даного судового спору є вимоги прокурора про скасування державної реєстрації речового права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:006:0561 площею 2,5293 га, що розташована у межах прикордонної смуги на території Чернівецького району Чернівецької області за Тереблеченською сільською об`єднаною територіальною громадою в особі Тереблеченської сільської ради () на підставі рішення державного реєстратора Глибоцької селищної ради Чернівецької області Чорної Н.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.09.2023, номер запису 52103994, з одночасною зміною права державної власності на вказану земельну ділянку за державою в особі Чернівецької обласної військової (державної) адміністрації та зміною категорії і цільової призначення спірної земельної ділянки на землі «Землі оборони» із цільовим призначення (код згідно з КВЦПЗ 15.03) для розміщення та постійної діяльності Державної прикордонної служби України.

Предметом розгляду у справі № 902/122/24 є вимоги позивачів про визнання недійсним наказу в частині передачі земельних ділянок із державної у комунальну власність, скасування державної реєстрації права комунальної власності щодо земельних ділянок, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Вирішуючи питання визначення подібності правовідносин, суд звертається до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 зі справи №233/2021/19.

Так, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття подібні правовідносини - на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмета позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін подібні правовідносини може означати як такі, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін подібні правовідносини таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

Суд зазначає, що у справі №926/401/25, яка розглядається, ключовим є вирішення питання щодо визначення правового режиму спірної земельної ділянки, яка розміщена в межах прикордонної смуги, а відтак і можливість стверджувати про порушення інтересів держави у спірних правовідносинах.

Ураховуючи викладене, з метою дотримання єдності судової практики та зважаючи, що правовідносини у цій справі № 926/401/25 та у справі №902/122/24 за характером спору (щодо визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги), сферою правового регулювання та ключовою правовою проблемою є подібними, висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 902/122/24 має суттєве значення для вирішення спору в цій справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №902/122/24.

На підставі викладеного, керуючись статтями 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

1.У задоволенні клопотання про залишення позову без руху відмовити

2.Клопотання про зупинення провадження задовольнити.

3.Зупинити провадження у справі №926/401/25 до розгляду Великою Палатою Верхового Суду та оприлюднення повного тексту судового рішення у справі №902/122/24.

4.Після оприлюднення повного тексту судового рішення Великої Палати Верхового Суду у справі №902/122/24 сторонам в п`ятиденний строк повідомити суд про результат її розгляду.

Повний текст складено та підписано 08.05.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню окремо від рішення суду в порядку та строк, передбачені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя М.І. Ніколаєв