ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12 травня 2025 року м. Харків Справа № 913/720/20(913/93/25)
Провадження №17б/913/720/20
Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод» в особі арбітражного керуючого ліквідатора, місто Сєвєродонецьк Луганської області Україна,
до Публічного акціонерного товариства «Газпром», Російська Федерація, місто Санкт-Петербург,
Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Капітал», Російська Федерація, місто Санкт-Петербург,
Міжнародної Компанії товариство з обмеженою відповідальністю «Газпром Інтернешнл Лімітед», Російська Федерація, Калінінградська область, міський округ міста Калінінград, місто Калінінград,
про відшкодування майнової шкоди в сумі 4 340 452 348,93 грн,
в межах справи №913/720/20 за заявою ініціюючого кредитора Компанії Індумет С.А. (INDUMET S.A.), Люксембург Гранд Душі Люксембургу,
до боржника Публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод», місто Сєвєродонецьк Луганської області Україна,
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 12.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи № 913/720/20(913/93/25) про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод» за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Господарський суд Луганської області від 25.04.2025 ухвалив:
- перейти до розгляду справи № 913/720/20(913/93/25) за правилами загального позовного провадження;
- подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі;
- позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод» в особі арбітражного керуючого ліквідатора від 06.03.2025 № б/н залишив без руху;
- зобов`язав Публічне акціонерне товариство «Алчевський коксохімічний завод» в особі арбітражного керуючого ліквідатора усунути недоліки позовної заяви від 06.03.2025 № б/н у строк не більш ніж 5 днів з дня вручення даної ухвали суду, а саме надати докази сплати судового збору в сумі 847840,00 грн;
- роз`яснив ПАТ «АКХЗ» в особі арбітражного керуючого ліквідатора, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (ч. 13 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України);
- запропонував позивачу надати до суду докази на підтвердження розміру заподіяної шкоди.
Підставою залишення позовної заяви без руху стало встановлення судом подання позовної заяви без додержання вимог ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, а саме не додано документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі. Припис п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено незастосовним у розглядуваному випадку.
В обґрунтування позивач посилається, що:
- ПАТ «АКХЗ» не має можливості сплатити судовий збір без шкоди для власної поточної діяльності та виконання своїх зобов`язань, а також без шкоди для можливості сплати обов`язкових державних податків та зборів;
- юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочку або розстрочку сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату. Крім того, із наведеного убачається, що прийняти рішення про відстрочення або розстрочення сплати судового збору суд може і з власної ініціативи у тому разі, коли юридична особа звертається із клопотанням про звільнення від сплати судового збору;
- відстрочення та розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати особи, яка через важкий майновий стан не може його сплатити, направлено на забезпечення доступу до правосуддя та реалізацію права таких осіб на судовий захист;
- при вирішенні питання про відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору майновий стан має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору;
- необхідність сплачувати судовий збір по-різному впливає на можливість особи реалізувати своє право на доступ до суду залежно від стадії процесу, на який воно виникає. Так, якщо сплата судового збору є умовою прийнятності позовної заяви до розгляду й, відповідно, неможливість виконати зобов`язання перешкоджає особі звернутися до суду першої інстанції, наведене становить «потенційне обмеження» права доступу до правосуддя й у більшості справ Суд установлював порушення п. 1 ст. 6 Конвенції. Отже, у разі подання обґрунтованого клопотання про звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті національним судам доцільно його задовольнити й порушувати провадження у справі. Надалі у разі поліпшення фінансового становища такої особи пільги щодо сплати судового збору можуть бути скасовані судом, якщо така можливість передбачена на рівні національного законодавства;
- ПАТ «АКХЗ» визнане Господарським судом Луганської області банкрутом відповідно до постанови від 09.07.2021 у справі № 913/720/20. 25.03.2025 відповідно до ухвали Господарського суду Луганської області призначено арбітражного керуючого Марченка Р.В. ліквідатором ПАТ «АКХЗ»;
- на даний час на рахунку ПАТ «АКХЗ» відсутні грошові кошти для сплати суми судового збору, яку Господарський суд Луганської області визначив в ухвалі від 25.04.2025, а саме відсутня сума 847840,00 грн.
З огляду на викладене, позивач зазначив, що оскільки ПАТ «АКХЗ» знаходиться у процедурі банкрутства (ліквідації), а кошти на ліквідаційному рахунку для оплати судового збору у розмірі 847840,00 грн відсутні, є доцільним відстрочити ПАТ «АКХЗ» сплату судового збору за подання позовної заяви у цій справі.
Крім того, позивач зазначив, що позовна заява стосується стягнення майнової шкоди з держави-агресора Російської Федерації через її «alter ego», а саме ПАТ «Газпром», ТОВ «Газпром Капітал», МК ТОВ «Газпром Інтернешнл Лімітед», які фактично є «другим я» Російської Федерації. Факт незаконної, протиправної та триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України є беззаперечним та загальновизнаним всім цивілізованим світом. Завдання майнової шкоди інтересам ПАТ «АКХЗ» з боку держави-агресора та пов`язаних з нею юридичних осіб є беззаперечним, адже в результаті тимчасової окупації території України військами Російської Федерації ПАТ «АКХЗ» втратило все своє майно, яке залишилося на тимчасово окупованій території.
Розглянувши вказану заяву позивача, суд зробив такі висновки.
У позовній заяві позивач звернувся з вимогами про солідарне стягнення збитків з усіх відповідачів, а саме з Публічного акціонерного товариства «Газпром», м. Санкт-Петербург Російська Федерація, Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Капітал», м. Санкт-Петербург Російська Федерація, Міжнародної компанії товариства з обмеженою відповідальністю «Газпром Інтернешнл Лімітед», міський округ міста Калінінград, місто Калінінград Російська Федерація, вважаючи, що заявлені ним до юридичних осіб, є «alter ego» Російської Федерації.
Судом також встановлено, що при зверненні до суду з вищевказаними позовами до російської федерації, позивач не сплачував судовий збір на підставі пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Як зазначав суд в ухвалі від 25.04.2025 про залишення позову без руху, визначення позивачем відповідачів як «alter ego» держави-агресора Російської Федерації не свідчить про наявність безумовної підстави для позивача звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати.
Виходячи зі ст. ст. 2, 11, 14, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, з дотриманням засад верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи та наявних доказів.
Дотримуючись наведених принципів господарського судочинства, за аналізом норм матеріального права, що містить Закон України «Про судовий збір», суд в ухвалі від 26.04.2025 робив висновок про відсутність підстав застосовування ч. 1 ст. 5 названого Закону, оскільки пільги за подання до суду позовних заяв до вказаних відповідачів ним не встановлені.
Отже, враховуючи клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у цій справі, дослідженню підлягає наявність/відсутність підстав застосування приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір».
Суд звертає увагу на те, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
За змістом частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вважає, що хоча згідно зі статтею 6 §1 виконання зобов`язання забезпечити ефективне право на доступ до суду означає не лише відсутність втручання, а й може вимагати вжиття різних форм позитивних дій з боку держави, з цього положення не можна вивести ні безумовне право на отримання безкоштовної правової допомоги від держави у цивільному спорі, ні право на безкоштовне провадження у цивільних справах (див. рішення суду Ейрі проти Ірландії від 09.10.1979, §§ 25-26).
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» від 20.02.2014, пункт 111).
Отже, законодавче закріплення судових витрат має на меті: по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат); по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені у Законі «Про судовий збір». (ч. 2 ст. 123 ГПК України).
У частині першій статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено право суду враховуючи майновий стан сторони за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).
З огляду на наведене, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.
Суд зазначає, що наведеними правовими нормами статті 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору.
Виходячи з положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд наділений правом відстрочення, зменшення та звільнення від сплати судового збору:
1) за клопотанням фізичних осіб, тільки за наявності певних умов, або
2) якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Подібний висновок було зроблено у пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 (Провадження № 11-336апп20), де вказано, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 12.03.2021 у справі №912/1061/20 вказав, що відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №905/1060/21.
Судом посилання позивача, як на підставу для відстрочення сплати судового збору, на незадовільний фінансовий стан, відсутність грошових коштів на рахунку, та процедуру банкрутства відхиляються з огляду на статтю 7 ГПК України, в силу якої правосуддя здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин, ця справа за предметом позову не є про захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, заявник є юридичною особою, а дія умов частин першої, другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не розповсюджується саме на юридичних осіб, а тому не може бути умовою для звільнення, зменшення розміру, відстрочення, розстрочення сплати судового збору, адже не базується на статті 8 Закону України «Про судовий збір» та правових висновках Великої Палати Верховного Суду щодо її застосування, ураховуючи суб`єктний склад сторін і характер спірних правовідносин, а наведені аргументи в цьому контексті не будуть умовою, яка є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати щодо юридичних осіб.
Вказана правова позиція визначена також в уставленій практиці Верховного Суду, зокрема, в постанові Верховного Суд у складі суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2025 у справі № 914/466/23(914/2764/23), в ухвалах Верховного Суд у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.01.2025 у справі № 921/2/21(921/461/22), від 25.02.2025 у справі № 903/347/24 (903/411/24), від 01.04.2025 у справі № 914/3188/23, від 07.04.2025 у справі № 917/1001/24, від 24.04.2025 у справі № 922/2908/24 та від 21.04.2025 у справі № 01/10/5026/779/2011.
Суд також зауважує, що в ухвалі від 25.03.2025 у справі № 913/720/20 про банкрутство ПАТ «АКХЗ» було встановлено, що за юридичні послуги з супроводу цієї справи позивачем було сплачено ФОП Ганкевіч В.В. суму 4 337 846,00 грн.
Також судом при розгляді скарг на дії ліквідатора Камші О.В. було встановлено, що по суті майже всі кошти з ліквідаційного рахунку боржника (8 803 823,27 грн) були перераховані за надання юридичних та інших послуг численними фізичними особами підприємцями, разом з тим, ліквідатор боржника у справі про банкрутство (позивача у цій справі) клопоче про відстрочення сплати судового збору, оскільки в нього на це вже немає коштів, не здійснивши жодних дій з оцінки таких витрат та намагання повернути кошти боржника, які були витрачені не за цільовим призначенням (див. ухвалу суду від 25.03.2025 та окрему ухвалу від 04.04.2025 у справі 913/720/20).
Крім того, позивач просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у цій справі, однак, ним не надано доказів на підтвердження того, що його матеріальне становище покращиться протягом строку розгляду даної справи та позивач буде спроможний сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі за результатами розгляду позову по суті.
Також суд звертає увагу, що заявником вже реалізовано право на звернення до суду з позовами з тим самим предметом та з однакових підстав, де відповідачем виступала держава-агресор Російська Федерація і щодо таких позовів на час відкриття провадження у даній справі вже було ухвалено рішення від 12.02.2024 у справі №913/720/20(913/442/23) та постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 у справі № 913/720/20(913/413/24), видано відповідні накази на його виконання. Тобто, заявник вже мав право на безкоштовний доступ до суду та реалізував його. А в цьому позові по суті здійснено складання сум, які стягнуті вказаними судовими рішеннями та зміни суб`єктного складу учасників, зокрема, відповідачів та солідарного стягнення з них збитків.
На підставі викладеного, суд не вбачає виключності обставин, що зумовлюють зміни процесуального обов`язку, який визначається нормами процесуального закону та Закону України «Про судовий збір».
З огляду на те, що ПАТ «АКХЗ» є юридичною особою та предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання Публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод» в особі арбітражного керуючого ліквідатора Марченка Р.В. про відстрочення від сплати судового збору, яке викладене у заяві про усунення недоліків позовної заяви від 01.05.2025 №б/н.
Беручи до уваги встановлене, суд дійшов висновку, що Публічним акціонерним товариством «Алчевський коксохімічний завод» в особі арбітражного керуючого ліквідатора Марченка Р.В. не усунуто недоліки позовної заяви від 06.03.2025 № б/н.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
За таких обставин, позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод» в особі арбітражного керуючого ліквідатора від 06.03.2025 № б/н слід залишити без розгляду.
Суд зауважує, що позивач не позбавлений права звернутись до суду з цим позовом після усунення вказаних недоліків.
Керуючись ст. ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ч. 13 ст. 176, ст.ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Відмовити у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод» в особі арбітражного керуючого ліквідатора про відстрочення від сплати судового збору за подання позовної заяви від 06.03.2025 № б/н, яке викладене у заяві про усунення недоліків позовної заяви від 01.05.2025 №б/н.
2. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Алчевський коксохімічний завод» в особі арбітражного керуючого ліквідатора від 06.03.2025 № б/н залишити без розгляду
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 12.05.2025 суддею та може бути оскаржена у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України, протягом десяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Олена ФОНОВА

вих. №

12.05.2025

Надр. 1 прим.

1- до справи

2- ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» (вул. Вілєсова, буд.20А, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, Україна) до електронного кабінету «Електронний суд»

3- арбітражному керуючому ліквідатору Марченку Р.В. до електронного кабінету «Електронний суд»

4- відповідач-1 - ПАТ «Газпром», Російська Федерація, місто Санкт-Петербург, повідомлення на сайті суду

5- відповідачу-2 - ТОВ «Газпром Капітал», Російська Федерація, місто Санкт-Петербург, повідомлення на сайті суду

6- відповідачу-3 - Міжнародній Компанії ТОВ «Газпром Інтернешнл Лімітед», Російська Федерація, Калінінградська область, міський округ міста Калінінград, місто Калінінград, повідомлення на сайті суду

Внесено до ЄДРСР

12.05.2025

__________ Світлана АВІЛОВА