ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" квітня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4630/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Задорожному А.О.

за участю представників:

від позивача: Дзюбенко С.М.;

від відповідача: не з`явився;

під час розгляду у відкритому судовому засіданні справи:

за позовом: Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області (67844, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Кароліно-Бугаз, вул. Приморська, 1; );

до відповідача: Мале приватне підприємство СМЕРІЧКА (67772, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Озерна, буд. 4а; );

про стягнення 609 529,30 грн.,

1. Суть спору.

17.10.2024 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№4744/24) Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до відповідача Малого приватного підприємства СМЕРІЧКА, в якій позивач просить суд стягнути 525 934,88 грн основного боргу, 35 335,14 грн інфляційних витрат, 12 957,07 грн 3 % річних та 35 293,21 грн пені, розірвати договір оренди земельної ділянки та зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.10.2024 було відкрито провадження у справі №916/4630/24 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

12.11.2024 від представника Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до суду надійшла заява, в якій позивач просить суд забезпечити участь його представника у судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із застосуванням сервісу EasyCon (вх.№40870/24).

Ухвалою суду від 13.11.2024 клопотання представника позивача задоволено.

18.11.2024 до суду від представника позивача надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи (вх.№41416/24).

Судове засідання призначене на "18" листопада 2024 р. о 11:20 не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони повітряної тривоги у м. Одесі та Одеській області.

Ухвалою суду від 18.11.2024 розгляд справи №916/4630/24 призначено на 05.12.2024 р. о 16:00.

Судове засідання призначене на "05" грудня 2024 р. о 16:00 не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони повітряної тривоги у м. Одесі та Одеській області.

Ухвалою суду від 05.12.2024 розгляд справи №916/4630/24 призначено на "19" грудня 2024 р. о 15:40.

У судовому засіданні 19.12.2024, суд ухвалою у протокольній формі відклав розгляд справи на 20.01.2025 о 14:40.

У судовому засіданні 20.01.2025, суд ухвалою у протокольній формі закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 17.02.2025 о 12:00.

Судове засідання призначене на "17" лютого 2025 р. о 12:00 не відбулося у зв`язку оголошенням системою цивільної оборони повітряної тривоги у м. Одесі та Одеській області.

Ухвалою суду від 18.02.2025 розгляд справи №916/4630/24 призначено на "17" березня 2025 р. о 15:00.

У судовому засідання 17.03.2025 суд без оформлення окремого документа оголосив про перерву в розгляді справи по суті до 24.04.2025 о 14:00.

У судовому засіданні 24.04.2025, за участі представника позивача, суд проголосив скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвали суду про закриття провадження в частині позовних вимог та відклав складення повної ухвали на строк до 29.04.2025.

Також у судовому засіданні 24.04.2025, за участі представника позивача, суд проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду та відклав складення повного рішення на строк до 05.05.2025.

Про відкриття провадження у справі а також про подальший її розгляд відповідача було повідомлено шляхом направлення копії ухвал на зареєстровану адресу місцезнаходження Малого приватного підприємства СМЕРІЧКА.

Водночас ухвали суду отримані відповідачем не були та повернулися до Господарського суду Одеської області з відміткою про повернення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом п. 83 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання поштових відправлень, під розпис. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто поштовим відділенням зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019 у справі № 915/1015/16.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідачів, суд вважає, що Мале приватне підприємство СМЕРІЧКА є належним чином повідомлено про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи ту обставину, що в умовах воєнного стану суди продовжують працювати в штатному режимі, з огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи з метою забезпечення доступу до правосуддя, гарантованого державою та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд здійснив розгляд даної справи в межах розумного строку.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Аргументи Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

У якості обґрунтування своїх вимог, позивач вказує, що в порушення умов укладеного між сторонами Договору оренди земельної ділянки від 19.12.2000 та Договору про внесення змін від 15.02.2010, відповідач припинив здійснювати оренду плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого на момент подачі позовної заяви утворився борг у розмірі 525 934,88 грн. за користування земельною ділянкою площею 1,2 га кадастровий номер :02:027:0101.

Як вказує позивач, до 2022 року відповідач належним чином виконував свої зобов`язання за Договором та сплачував орендну плату в розмірі, визначеному Договором, проте починаючи з 2022 року, відповідач в односторонньому порядку припинив виконання взятих на себе зобов`язань, що призвело до виникнення заборгованості за Договором оренди в сумі 525 934,88 грн. Вказану суму боргу позивач просить стягнути з відповідача та здійснює нарахування на неї інфляційних втрат в розмірі 35 335,14 грн., 3 % річних в розмірі 12 957,07 грн. а також пеню в розмірі 35293,21 грн.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені факти та умови Договору, позивач вважає, що Мале приватне підприємство СМЕРІЧКА порушує свої зобов`язання щодо своєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2022-2024 роки. Тобто, відбувається систематичне недотримання Кароліно-Бугазькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області істотних умов Договору щодо невнесення орендної плати, у зв`язку з чим позивач вважає що укладений між сторонами Договір оренди підлягає розірванню, а займана відповідачем земельна ділянка поверненню позивача.

3.2. Аргументи Малого приватного підприємства СМЕРІЧКА.

Мале приватне підприємство СМЕРІЧКА своїм правом передбаченим ст. 165 ГПК України, на подання відзиву по суті справи не скористалось, жодних доказів у якості спростування наведених позивачем обставин відповідачем до матеріалів справи не додано.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відтак суд вирішує спір який виник між Кароліно-Бугазькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області та Малим приватним підприємством СМЕРІЧКА за наявними в матеріалах справи доказами.

4. Фактичні обставини справи встановлені судом.

19.12.2000 року між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради (Орендодавець), правонаступником якої є Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, та Малим приватним підприємством СМЕРІЧКА (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки (далі Договір). Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Старченко В.Ф. 19.12.2000 та зареєстровано в реєстрі за №1344.

Пунктом 1.1. Договору встановлено, що Орендодавець на підставі рішення 19-й сесїї ХХІІІ скликання Затоківської селищної ради від 16 червня 2000 року № 287 «Про надання земельної ділянки в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 10 років МПП СМЕРІЧКА надає, а орендар приймає в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на десять років земельну ділянку площею 1,2 га під розміщення бази відпочинку СМЕРІЧКА у Центральному курортному району смт. Затока.

Пункт 1.1 Договору передбачає, що орендна плата вноситься орендарем щомісячно у грошовому вигляді до 15 числа наступного місяця за звітним, починаючи з 01 січня 2000 року.

Згідно з пунктом 2.3. Договору, він укладається на термін 10 років, починаючи з дати його реєстрації.

Відповідно до пункту 3.3. Договору загальна орендна плата складає 120 000,00 грн., в тому числі щомісячна 1000,00 грн.

Пунктом 3.10. Договору, передбачає, що на будь-яку суму орендної плати, яка не була сплачена у строки, визначені цим договором, нараховується пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожний наступний день, доки суму простроченої орендної плати не буде повністю сплачено. Сплата пені не звільняє орендаря від виконання покладених на нього зобов`язань, передбачених п.3.1. цього Договору.

Згідно з п. 4.1. Договору, у разі припинення або розірвання договору, орендар зобов`язаний повернути Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому у порівнянні з тим, в якому він одержав її в оренду.

Як вбачається з підпунктів 6.2.4. та 7.2.4 Договору, Орендодавець зобов`язаний вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а Орендар, в свою чергу, зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату згідно з вимогами пункту 3.1. цього Договору.

Згідно з пунктом 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору, у тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку сторони несуть відповідальність згідно з законами України та договором.

15.02.2010 року між Затоківською селищною радою та Малим приватним підприємством «Смерічка» було укладено договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, посвідчений Старченко В. Ф., приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, 19 грудня 2000 року за реєстром № 1344 (далі Договір про внесення змін).

Так було змінено п.1.1. Договору, за яким, на підставі рішення ХХХV-ої сесії V скликання Затоківської селищної ради від 01 жовтня 2009 року № 1297 підпункт 1.1. договору оренди земельної ділянки, посвідченого Старченко В. Ф., приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, 19 грудня 2000 року за реєстром № 1344, викладено в наступній редакції:

«Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування, на підставі рішення ХХХV-ої сесії V скликання Затоківської селищної ради від 01 жовтня 2009 року №1297, у довгострокову оренду терміном на п`ятнадцять років земельну ділянку для розміщення бази відпочинку СМЕРІЧКА, загальною площею 1,2 га, розташовану за адресою: смт Затока міста Білгород-Дністровського Одеської області, Центральний район, вулиця Озерна, 4 «а» (чотири «а»), кадастровий номер земельної ділянки 020270101».

Підпункт 2.3. договору викладено у наступній редакції:

«Договір укладається на термін п`ятнадцять років, починаючи з дати державної реєстрації цього договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки».

Підпункт 3.1. договору викладено у наступній редакції:

«Орендна плата вноситься Орендарем щомісяця у грошовому вигляді до 30 числа наступного місяця за звітним, починаючи з 01 січня 2010 року».

Підпункт 3.3. договору викладено у наступній редакції:

«Загальна орендна плата складає 55969 гривень 20 копійок, в тому числі щомісячна орендна плата складає 4664 (чотири тисячі шістсот шістдесят чотири) гривні 10 копійок».

Пункт 3.9. Договору встановлює, що розмір орендної плати переглядається у випадках і з моменту: - зміни умов господарювання, передбачених договором; - підвищення цін, тарифів, тощо, у тому числі внаслідок інфляційних процесів; - у разі збільшення розмірів ставки земельного податку; - в інших випадках, передбачених законодавчими актами України».

Як вбачається з матеріалів справи, цей Договір зареєстрований державним реєстратором у Білгород-Дністровському районному відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру «Одеської регіональної філії» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №06 від 19.02.2010.

22.02.2010 між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради, правонаступником якої є Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, та Малим приватним підприємством СМЕРІЧКА підписано акт прийому-передачі, відповідно до якого відповідачу надано земельну ділянку.

Згідно рішення Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за №11-VII від 27.11.2020, було розпочата процедура реорганізації Затоківської селищної ради шляхом приєднання до Кароліно-Бугазької сільської ради, також вирішено, що Кароліно-Бугазької сільської ради є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Затоківської селищної ради.

Відповідно до Витягу №НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 17.03.2023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:027:0101 становить 1 963 036,40 грн.

Згідно Довідки відділу фінансів Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 20.09.2024 за №01-35/292, враховуючи інформацію Державної служби статистики України стосовно індексів споживчих цін за 2021-2024 рр., позивачем здійснено нарахування щомісячної орендної плати, за яким, у 2021 році щомісячна орендна плата становила 15 461,26 грн, у 2022 році 17 007,38 грн., у 2023 році 19 558,49 грн, у 2024 20 555, 97 грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області зверталася до відповідача із листом за №01-35/130/1 від 25.07.2023, в якому вказувала на наявність у МПП СМЕРІЧКА заборгованості з орендної плати у розмірі 244 576,59 грн. Однак поштове відправлення із даним листом не було вручено отримувачу та повернуто відправнику, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до довідок сформованих відділом фінансів Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у 2021 році МПП СМЕРІЧКА здійснило сплату оренди в розмірі 262 728,21 грн., водночас згідно довідок за період 01.01.2022 по 20.09.2024 МПП СМЕРІЧКА сплату оренди в бюджет Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не здійснювало.

Таким чином, згідно розрахунку позивача за МПП СМЕРІЧКА наявна заборгованість з орендної плати за червень 2022 серпень 2024 в розмірі 525 934,88 грн., на яку позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат в розмірі 35 335,14 грн., 3 % річних в розмірі 12 957,07 грн. а також пеню в розмірі 35293,21 грн.

5. Позиція суду щодо встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як було встановлено судом, 19.12.2000 між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради, як Орендодавцем, правонаступником якої є Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, та Малим приватним підприємством СМЕРІЧКА, як Орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки (далі Договір), який посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Старченко В.Ф. 19.12.2000 та зареєстровано в реєстрі за №1344.

15.02.2010 року між Затоківською селищною радою та Малим приватним підприємством «Смерічка» було укладено договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, посвідчений Старченко В. Ф., приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, 19 грудня 2000 року за реєстром № 1344.

Пунктом 1.1. Договору, з урахуванням положень Договору про внесення змін, встановлено, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування, на підставі рішення ХХХV-ої сесії V скликання Затоківської селищної ради від 01 жовтня 2009 року №1297, у довгострокову оренду терміном на п`ятнадцять років земельну ділянку для розміщення бази відпочинку СМЕРІЧКА, загальною площею 1,2 га, розташовану за адресою: смт Затока міста Білгород-Дністровського Одеської області, Центральний район, вулиця Озерна, 4 «а» (чотири «а»), кадастровий номер земельної ділянки 020270101».

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відносини, пов`язані з орендною землі регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також самим договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини 1 статті 93 Земельного кодексу України, передбачено, що орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. ст. 3, 4 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Земельна ділянка може передаватися в оренду разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Абзацом 5 частини 1 статті 24 Закону України "Про оренду землі", визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.

Відповідно до абзацу 7 частини 2 статті 25 Закону України "Про оренду землі", орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом було встановлено, що за відповідачем наявна заборгованість з орендної плати в розмірі 525 934,88 грн.

Стаття 96 ЗК України, також визначає імперативний обов`язок землекористувачів зі сплати земельного податку або орендної плати (пункт в), де:

земельний податок - справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (пп. 14.1.72 ст. 1_4 ПК України);

орендна плата - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата) (пп. 14.1.136 ст. 14 ПК України).

Отже, єдино можливою назвою плати за землю для орендаря законодавець призначає орендну плату (незалежно від правових підстав користування землею, зокрема, наявності договору) (п.287.1. статті 287 ПК України).

Згідно з пунктом 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Базою оподаткування землі в Україні є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого ПК України, та площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (пп.пп. 271.1.1, 271.1.2 п. 271.1 ст. 271 ПК України).

Підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 ПК України унормовано, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок- це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За статтею 18 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (ст.20 Закону України Про оцінку земель).

Обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок.

А отже, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку.

Як вже зазначалось, за пунктом 289.1 статті 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, на виконання пункту 289.3 статті 289 ПК України, на своєму офіційному .сайті (http://land.gov.ua) публікує коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель за попередні роки, згідно яких для земель населених пунктів вони становлять: 2021 рік - 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель сільськогосподарського призначення), за 2022 рік - 1,15 для земель та земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь), за 2023 рік - 1,051.

Відтак, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:027:0101, у 2021 році становила 1 546 125,69 грн., у 2022 році становила 1 700 738,26 грн., у 2023 році становила 1 955 849,00 грн., та у 2024 становила 2 055 596,25 грн. Вказане також підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки відділу фінансів Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за №01-35/292 від 20.09.2024.

Виходячи із зазначеного, щорічна орендна плата за Договором, визначається в розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки враховуючи коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель, та у 2021 році становить 185 535,08 грн. (щомісячна 15 461,26 грн.), у 2022 році становить 204 088,59 грн. (17 007,38 грн.), у 2023 році становить розмір 234 701,88 грн. (щомісячна 19 558,49 грн.) та у 2024 році становить розмір 20 555,97 грн.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, за відповідачем обліковується заборгованість з орендної плати за Договором оренди земельної ділянки за період червень 2022 серпень 2024 та становить розмір 525 934,88 грн.

Поряд з цим, частиною 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У частині 1 статті 141 Земельного кодексу України, встановлено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, як систематична несплата земельного податку або орендної плати (пункт "д").

При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину, в тому числі сплата орендної плати не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання), є підставою для розірвання такого договору.

Згідно зі статтею 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1). Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина 2).

Тож іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного його порушення, відповідно до частини 2 статті 651 ЦК є випадки, встановлені законом або договором, і саме настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, у тому числі розірвання договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 у справі №912/1385/17 сформувала висновок, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України, відповідно до якої договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення Цивільного кодексу України, слід зазначити, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 Цивільного кодексу України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України належать, зокрема, справедливість добросовісність та розумність.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі №542/51/22.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачем систематично не сплачується орендна плата за користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим, на думку суду, наявні підстави для розірвання укладеного між сторонами Договору оренди земельної ділянки.

Водночас, під час розгляду справи в суді, строк дії Договору сплив, у зв`язку з чим, ухвалою від 24.04.2025 провадження у даній справі, в частині розірвання Договору оренди земельної ділянки від 19.12.2000 (в редакції від 15.02.2019) та в частині зобов`язання повернути земельну ділянку загальною площею 1,2 га, розташовану за адресою: смт Затока міста Білгород-Дністровського Одеської області, Центральний район, вулиця Озерна, 4 «а» кадастровий номер :02:027:0101, було закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Між тим, щодо вимог про стягнення наявної за відповідачем заборгованості з орендної плати в розмірі 525 934,88 грн., суд доходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім того, позивачем на суму основного боргу здійснюється нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % річних, щодо чого суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є фінансовими санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів (девальвації грошової одиниці України) та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ця міра відповідальності нараховуються незалежно від наявності вини боржника, оскільки передбачена законом і є частиною грошового зобов`язання боржника до моменту його припинення згідно норм матеріального права України.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже при нарахуванні інфляційних та річних основними складовими частинами нарахування є сума заборгованості, період заборгованості та розмір процентів та коефіцієнтів, які діють у такий період.

Як встановлено судом, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат в розмірі 35 335,14 грн., 3 % річних в розмірі 12 957,07 грн. на суму основного боргу відповідача в розмірі 525 934,88 грн. Перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних суд зазначає, що він є арифметично правильним та обґрунтованим, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За приписами частин першої, другої статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

В силу статті 525, частини першої статті 526, частини першої статті 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України та частиною другою статті 218 ГК України договір є обов`язковим для виконання його сторонами і має виконуватись належним чином.

Як передбачено статтею 610 та частиною першою статті 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, за частиною першою статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (чч. 1, 2 ст. 217 ГК України).

Відповідно до статей 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як визначено статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи наведені вище положення норм діючого законодавства, господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань.

Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафних санкцій, їх розміру та строку (терміну) нарахування за прострочення виконання зобов`язання.

Частиною 6 статті 231 ГК України, регламентовано, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 3.10. Договору, передбачає, що на будь-яку суму орендної плати, яка не була сплачена у строки, визначені цим договором, нараховується пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожний наступний день, доки суму простроченої орендної плати не буде повністю сплачено. Сплата пені не звільняє орендаря від виконання покладених на нього зобов`язань, передбачених п.3.1. цього Договору.

Відповідно до ст. 3 3акону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, позивачем здійснено нарахування пені, згідно п. 3.10 Договору, за грошове зобов`язання відповідача зі сплати оренди протягом періоду з серпня 2023 року по липень 2024 року, та розмір якої становить 35 293,21 грн.

Водночас, позивачем дотримано обмеження визначені у ст.3 3акону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», а саме визначено розмір пені з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Понад те, згідно з частиною 4 статті 232 ГК України, відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

За частиною 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки (термін) їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Статтею 252 ЦК України передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Водночас, суд вказує, що при здійсненні розрахунку пені, позивач не дотримався положень частини 6 статті 232 ГК України, в частині обмеження строку нарахування пені, у зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок та який є наступним.

Період 1 (01/10/2023 - 31/03/2024)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
01.10.2023 - 26.10.2023 : 20,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 20,00 : 365) x 26 днів (прострочення) : 10026557,28 грн.
27.10.2023 - 14.12.2023 : 16,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 16,00 : 365) x 49 днів (прострочення) : 10049840,21 грн.
15.12.2023 - 31.12.2023 : 15,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 15,00 : 365) x 17 днів (прострочення) : 10017273,28 грн.
01.01.2024 - 14.03.2024 : 15,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 15,00 : 366 ) x 74 днів (прострочення) : 100741 186,33 грн.
15.03.2024 - 31.03.2024 : 14,50 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 14,50 : 366 ) x 17 днів (прострочення) : 10017263,45 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 3 120,56 грн.

Період 2 (31/10/2023 - 30/04/2024)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
31.10.2023 - 14.12.2023 : 16,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 16,00 : 365) x 45 днів (прострочення) : 10045771,62 грн.
15.12.2023 - 31.12.2023 : 15,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 15,00 : 365) x 17 днів (прострочення) : 10017273,28 грн.
01.01.2024 - 14.03.2024 : 15,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 15,00 : 366 ) x 74 днів (прострочення) : 100741 186,33 грн.
15.03.2024 - 25.04.2024 : 14,50 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 14,50 : 366 ) x 42 днів (прострочення) : 10042650,88 грн.
26.04.2024 - 30.04.2024 : 13,50 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 13,50 : 366 ) x 5 днів (прострочення) : 100572,14 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 2 954,26 грн.

Період 3 (01/12/2023 - 31/05/2024)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
01.12.2023 - 14.12.2023 : 16,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 16,00 : 365) x 14 днів (прострочення) : 10014240,06 грн.
15.12.2023 - 31.12.2023 : 15,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 15,00 : 365) x 17 днів (прострочення) : 10017273,28 грн.
01.01.2024 - 14.03.2024 : 15,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 15,00 : 366 ) x 74 днів (прострочення) : 100741 186,33 грн.
15.03.2024 - 25.04.2024 : 14,50 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 14,50 : 366 ) x 42 днів (прострочення) : 10042650,88 грн.
26.04.2024 - 31.05.2024 : 13,50 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 13,50 : 366 ) x 36 днів (прострочення) : 10036519,42 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 2 869,98 грн.

Період 4 (31/12/2023 - 30/06/2024)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
31.12.2023 - 31.12.2023 : 15,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 15,00 : 365) x 1 днів (прострочення) : 100116,08 грн.
01.01.2024 - 14.03.2024 : 15,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 15,00 : 366 ) x 74 днів (прострочення) : 100741 186,33 грн.
15.03.2024 - 25.04.2024 : 14,50 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 14,50 : 366 ) x 42 днів (прострочення) : 10042650,88 грн.
26.04.2024 - 13.06.2024 : 13,50 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 13,50 : 366 ) x 49 днів (прострочення) : 10049706,99 грн.
14.06.2024 - 30.06.2024 : 13,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 13,00 : 366 ) x 17 днів (прострочення) : 10017236,20 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 2 796,48 грн.

Період 5 (31/01/2024 - 31/07/2024)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
31.01.2024 - 14.03.2024 : 15,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 15,00 : 366 ) x 44 днів (прострочення) : 10044705,39 грн.
15.03.2024 - 25.04.2024 : 14,50 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 14,50 : 366 ) x 42 днів (прострочення) : 10042650,88 грн.
26.04.2024 - 13.06.2024 : 13,50 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 13,50 : 366 ) x 49 днів (прострочення) : 10049706,99 грн.
14.06.2024 - 31.07.2024 : 13,00 (облікова ставка НБУ) 19 558,49 (Сума боргу) x (2 x 13,00 : 366 ) x 48 днів (прострочення) : 10048666,91 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 2 730,17 грн.

Період 6 (01/03/2024 - 31/08/2024)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
01.03.2024 - 14.03.2024 : 15,00 (облікова ставка НБУ) 20 555,97 (Сума боргу) x (2 x 15,00 : 366 ) x 14 днів (прострочення) : 10014235,89 грн.
15.03.2024 - 25.04.2024 : 14,50 (облікова ставка НБУ) 20 555,97 (Сума боргу) x (2 x 14,50 : 366 ) x 42 днів (прострочення) : 10042684,08 грн.
26.04.2024 - 13.06.2024 : 13,50 (облікова ставка НБУ) 20 555,97 (Сума боргу) x (2 x 13,50 : 366 ) x 49 днів (прострочення) : 10049743,05 грн.
14.06.2024 - 31.08.2024 : 13,00 (облікова ставка НБУ) 20 555,97 (Сума боргу) x (2 x 13,00 : 366 ) x 79 днів (прострочення) : 100791 153,61 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 2 816,62 грн.

Період 7 (31/03/2024 - 24/09/2024)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
31.03.2024 - 25.04.2024 : 14,50 (облікова ставка НБУ) 20 555,97 (Сума боргу) x (2 x 14,50 : 366 ) x 26 днів (прострочення) : 10026423,48 грн.
26.04.2024 - 13.06.2024 : 13,50 (облікова ставка НБУ) 20 555,97 (Сума боргу) x (2 x 13,50 : 366 ) x 49 днів (прострочення) : 10049743,05 грн.
14.06.2024 - 24.09.2024 : 13,00 (облікова ставка НБУ) 20 555,97 (Сума боргу) x (2 x 13,00 : 366 ) x 103 днів (прострочення) : 1001031 504,07 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 2 670,59 грн.

Період 8 (01/05/2024 - 24/09/2024)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
01.05.2024 - 13.06.2024 : 13,50 (облікова ставка НБУ) 20 555,97 (Сума боргу) x (2 x 13,50 : 366 ) x 44 днів (прострочення) : 10044667,23 грн.
14.06.2024 - 24.09.2024 : 13,00 (облікова ставка НБУ) 20 555,97 (Сума боргу) x (2 x 13,00 : 366 ) x 103 днів (прострочення) : 1001031 504,07 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 2 171,29 грн.

Період 9 (31/05/2024 - 24/09/2024)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
31.05.2024 - 13.06.2024 : 13,50 (облікова ставка НБУ) 20 555,97 (Сума боргу) x (2 x 13,50 : 366 ) x 14 днів (прострочення) : 10014212,30 грн.
14.06.2024 - 24.09.2024 : 13,00 (облікова ставка НБУ) 20 555,97 (Сума боргу) x (2 x 13,00 : 366 ) x 103 днів (прострочення) : 1001031 504,07 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 1 716,37 грн.

Період 10 (01/07/2024 - 24/09/2024)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
01.07.2024 - 24.09.2024 : 13,00 (облікова ставка НБУ) 20 555,97 (Сума боргу) x (2 x 13,00 : 366 ) x 86 днів (прострочення) : 100861 255,82 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 1 255,82 грн.

Період 11 (31/07/2024 - 24/09/2024)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
31.07.2024 - 24.09.2024 : 13,00 (облікова ставка НБУ) 20 555,97 (Сума боргу) x (2 x 13,00 : 366 ) x 56 днів (прострочення) : 10056817,75 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 817,75 грн.

Період 12 (31/08/2024 - 24/09/2024)

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
31.08.2024 - 24.09.2024 : 13,00 (облікова ставка НБУ) 20 555,97 (Сума боргу) x (2 x 13,00 : 366 ) x 25 днів (прострочення) : 10025365,07 грн.
Всього штрафних санкцій за період: 365,07 грн.

Таким чином, загальний розмір пені який підлягає стягненню з відповідача становить розмір 26 284,96 грн. (3 120,56 грн. + 2 954,26 грн. + 2 869,98 грн. + 2 796,48 грн. + 2 730,17 грн. + 2 816,62 грн. + 2 670,59 грн. + 2 171,29 грн. + 1 716,37 грн. + 1 255,82 грн. + 817,75 грн. + 365,07 грн.).

Поряд з цим суд також зауважує, що ч.1 ст.233 ГК України, встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Поряд з цим, суд також вважає за необхідне відзначити, що зменшення судом розміру неустойки, враховуючи положення ст. 219 Господарського кодексу України, яка регулює межі господарсько-правової відповідальності, порядок і умови зменшення розміру та звільнення від відповідальності, свідчить про те, що зменшення судом розміру стягуваного штрафу є проявом обмеження відповідальності боржника, та жодним чином не є звільненням його від відповідальності.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим, таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо необхідності зменшення розміру пені з 26 284,96 грн. до 13 000,00 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України, встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку що позовні вимоги Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про стягнення з Малого приватного підприємства СМЕРІЧКА основного боргу, 3 % річних та інфляційних нарахувань є обґрунтованими, такими що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, не спростовані відповідачем під час розгляду справи, відтак, підлягають задоволенню, натомість в частині стягнення пені, позовні вимоги підлягають задоволенню лише частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи те, що рішенням суду було частково задоволено позовні вимоги, однак розмір пені, був перерахований, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру позовних вимог, без урахування зменшення пені судом, а саме в розмірі 7 206,14 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Малого приватного підприємства СМЕРІЧКА (67772, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Озерна, буд. 4а; ) на користь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (67844, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Кароліно-Бугаз, вул. Приморська, 1; ) 525 934/п`ятсот двадцять п`ять тисяч дев`ятсот тридцять чотири/грн 88 коп. основного боргу, 35 335/тридцять п`ять тисяч триста тридцять п`ять/грн 14 коп. інфляційних втрат, 12 957/дванадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім/грн 07 коп. 3 % річних, 13 000/тринадцять тисяч/грн 00 коп. пені, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 206/сім тисяч двісті шість/грн. 14 коп.

3.В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України

Повне рішення складено 05 травня 2025 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська