ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п.1 ст.6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, якими обґрунтовано звернення до суду. Нетотожність хоча б однієї із цих складових не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Позовному провадженню притаманна позовна форма як модельна, узагальнююча конструкція процедури позовного провадження. Для неї характерні такі ознаки, як наявність матеріально-правової вимоги, яка випливає із порушеного або оспорюваного права сторони і яка підлягає в силу закону розгляду в певному порядку, встановленому законом; наявність спору про суб`єктивне право; наявність двох сторін із протилежними інтересами, які наділені законом певними правомочностями щодо захисту своїх прав, свобод чи інтересів у суді.
Процесуальні правовідносини персоніфікують учасників господарського судочинства, визначають їхні права і обов`язки відповідно до процесуальних функцій і гарантії забезпечення справедливого судочинства.
Отже, провадження у господарському процесі це модель розгляду господарської справи, що уособлює предметну характеристику господарського судочинства з точки зору матеріально-правової природи справ, що розглядаються, специфіку доказування фактів як юридико-фактологічної основи справи та результатів розгляду справи, які відображаються у процесуальних актах певного роду документах.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд має ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права.
Матеріально-правова вимога позивача повинна спиратися на підставу позову. Підставою позову визнають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Цими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин.
Чинне процесуальне законодавство України не дозволяє подання позивачем нового позову про той самий предмет і з тих самих підстав, з яких вже є постановлене судове рішення, адже це фактично призведе до переоцінки обставин, встановлених рішенням суду, яке набрало законної сили. Повторне звернення з тими самим вимогами з тих самих підстав свідчитиме про намагання домогтися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням п.1 ст.6 Конвенції.
З наведеного вбачається, що у справах №905/1340/24 та №905/439/25 однаковими є сторони спору, співпадають підстави позовів та предмет позову.
Суд зазначає, що подання позивачем до відповідача нового позову про той же предмет і з тих же підстав, з яких ухвалено судове рішення у справі №905/1304/24, яке набрало законної сили, фактично свідчить про намагання домогтися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності. Розгляд позову у частині зазначених вимог буде мати наслідком порушення принципу res judicata - остаточності рішення суду.
У новому позові про стягнення заборгованості за відсотками позивач послався лише на нові докази, що не може бути підставою для повторного звернення до суду, оскільки за суттю це не змінює предмет та/або підстави пред`явленого позову.
Таким чином, подання додаткових доказів не є зміною підстав чи предмета позову, а є підставою для оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 27.12.2024 у справі №905/1304/24 чи його перегляду за нововиявленими або виключними обставинами (за умови дотримання вимог норм процесуального права).
Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, які викладені у постанові від 28.06.2023 по справі №705/2978/22.
Оскільки позовна заява Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» надійшла через систему «Електронний суд», припис ч.4 ст.175 Господарського процесуального кодексу України щодо її фізичного повернення заявнику не підлягає виконанню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
Повний текст ухвали складено 05.05.2025.
Ухвала набирає законної сили 05.05.2025 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дати складення повного тексту ухвали.

Суддя Ю.О.Паляниця