ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про забезпечення позову
09 травня 2025 року м.Харків Справа № 913/101/25
Провадження № 4/913/101/25
Господарський суд Луганської області у складі судді Ірини ГОЛЕНКО, розглянувши заяву б/н від 06.05.2025 Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про забезпечення позову у справі за позовом
Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м. Київ
до відповідача Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району) в особі ліквідаційної комісії, м. Сєвєродонецьк Луганської області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ, м. Слов`янськ Донецької області
про зобов`язання включити до проміжного ліквідаційного балансу грошові вимоги в сумі 19213638 грн 06 коп.
Без виклику (повідомлення) учасників справи,
Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» звернулося до Господарського суду Луганської області через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» з позовною заявою про зобов`язання Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району) в особі ліквідаційної комісії включити до проміжного ліквідаційного балансу грошові вимоги в сумі 19213638 грн 06 коп.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 18.11.2024 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про рішення засновника Сєвєродонецької КЕЧ Міністерства оборони України щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації;строк для заявлення кредиторами своїх вимог було встановлено до 20.01.2025. Господарський суд Луганської області рішенням від 24.12.2024 у справі № 913/408/24, яке набрало законної сили 16.01.2025, стягнув з Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» заборгованість за поставлену електроенергію в сумі 12097313 грн 88 коп., 15% річних у сумі 4162801 грн 71 коп., інфляційні втрати в сумі 2725692 грн 77 коп., судовий збір у сумі 227829 грн 70 коп.
16.01.2025 позивач звернувся до ліквідаційної комісії відповідача з кредиторською вимогою № 44/22-64 про задоволення грошових вимог за вищезазначеним рішенням суду, яка не була розглянута протягом встановленого законом строку та відповіді щодо задоволення чи відхилення кредиторських вимог не надала, у зв`язку з чим вимоги позивача безпідставно не були включені до проміжного ліквідаційного балансу.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Голенко І.П.
Господарський суд Луганської області ухвалою від 24.03.2025 відкрив провадження у справі, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 14.04.2025 об 11 год. 00 хв., залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ.
Суд ухвалою від 14.04.2025 відклав підготовче засідання на 05.05.2025 об 11 год. 00 хв.
Суд ухвалою від 05.05.2025 продовжив строк проведення підготовчого провадження на 3 дні до 26.05.2025 включно, закрив підготовче провадження у справі № 913/101/25 та призначив справу до судового розгляду по суті на 26.05.2025 об 11 год. 00 хв.
Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, зазначає наступне.
У ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечуєтьсязабороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2024 у справі № 911/865/24).
Заходи забезпечення позову також не є додатковим засобом відповідальності або стимулювання відповідача до виконання певних дій, а діють виключно як засіб забезпечення ефективного вирішення існуючого спору та реального виконання рішення суду.
Суд вважає, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.
Предметом позову у цій справі є вимога немайнового характеру, а саме: зобов`язання Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району) в особі ліквідаційної комісії включити до проміжного ліквідаційного балансу грошові вимоги в сумі 19213638 грн 06 коп.
Заявник вважає за необхідне застосувати такий захід забезпечення позову якзаборону державному реєстратору вносити відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району).
Відповідно до ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч. 5 ст. 104 ЦК України).
Згідно з інформацією з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 18.11.2024 Сєвєродонецька квартирно-експлуатаційна частина (район) перебуває в стані припинення (внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації), строк для заявлення кредиторами своїх вимог встановлений до 20.01.2025.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з відзиву на позовну заяву, 27.12.2024 відповідно до наказу № 132 начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ здійснено прийом передачу майна від Северодонецької квартирно-експлуатаційної частини (району) до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ, а 28.12.2024 Міністерством оборони України засновником Северодонецької квартирно-експлуатаційної частини (району), був затверджений ліквідаційний акт.
Отже, у випадку припинення Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району) та у разі задоволення судом цієї позовної заяви Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» буде позбавлено можливості визнання його кредиторських вимог та включення їх до проміжного ліквідаційного балансу відповідача, а отже виконання рішення суду буде неможливим.
Заборона відповідачеві чи іншим особам вчиняти певні дії повинна узгоджуватись з предметом позову, тобто, така заборона має стосуватися виключно предмета спору.
Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із заходів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Заборона вчиняти реєстраційні дії є одним з визначених законом способів забезпечення позову. Заборона державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності товариства. Тобто вжиття заходів забезпечення позову спрямоване на запобігання імовірним порушенням прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін. Запроваджує законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом позову по суті за звичайною процедурою, а в разі задоволення позову сприятимуть ефективному захисту прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15.04.2022 у справі № 904/7930/21, від 10.03.2021 у справі № 922/2566/20).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставісудових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодозаборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій.
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включаєпроведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.
За наявності судового рішення про заборону проведення реєстраційної дії у суб`єктів реєстрації буде підстава для відмови у державній реєстрації припинення юридичної особи. Наявність такої підстави для відмови в державній реєстрації виключає подальшу можливість державного реєстратора у проведенні реєстраційної дії припинення юридичної особи шляхом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру.
При цьому судзазначає, що заборона державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання діяльності установи. Тобто вжиття заходів забезпечення позову спрямоване на запобігання імовірним порушенням прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін.
Крім того, вжиття відповідних заходів забезпечення позову сприятиме збереженню існуючого становища до розгляду справи по суті та не зумовлює фактичного вирішення спору по суті.
Отже, у разі не вчинення дій, таких як заборона суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації припинення відповідача, є ймовірність істотного ускладнення чи взагалі неможливості виконання рішення суду за результатами розгляду справита не сприятиме ефективному захисту, або поновленню оспорюваних прав позивача за цим позовом, у разі задоволення позовної заяви.
Виходячи з розумності, обґрунтованості й адекватності заявлених в цій заяві вимог щодо забезпечення позову, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, оскільки такий вид забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд вважає заборону державному реєстратору вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації припинення Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району) до вирішення спору по суті обґрунтованою та доречною, що забезпечить можливість виконання судового рішення за заявленими позовними вимогами.
Застосування заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом та не призведе до втручання у діяльність відповідача, а лише створить передумови для запобігання можливим перешкодам у поновленні права заявника у разі задоволення позовних вимог.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Наявність у цій справі третьої особи, яка згідно її доводів та доводів відповідача, є правонаступником останнього, не дає підстав відхилити заяву позивача, оскільки Сєвєродонецька квартирно-експлуатаційна частина (району) згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 09.05.2025 перебуває ще в стані припинення, відомості про її правонаступників у реєстрі відсутні.
Розгляд заяви про забезпечення позову, яка не містить конкретних пропозицій щодо зустрічного забезпечення не є порушенням вимог законодавства, оскільки з метою захисту своїх прав відповідач не позбавлений можливості звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення. Така правова позиція викладена у постановах Верховного суду, зокрема, від 18.06.2019 у справі № 904/661/19, від 24.06.2019 у справі № 916/2933/18, від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19.
З урахуванням викладеного, суд вирішив задовольнити заяву Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про забезпечення позову.
Щодо виконання вимог п. 4 ст. 140 ГПК України, то з огляду на те, що відсутні ризики спричинення збитків та/або інших витрат таким забезпеченням, суд не вживає заходів зустрічного забезпечення.
Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову суд постановляє ухвалу.
Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів (ч. 2 ст. 144 ГПК України).
Керуючись ст.ст. 2, 13, 136-140, ч. 2 ст. 144, ст. ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Луганської області
1.Заяву б/н від 06.05.2025 Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про забезпечення позову задовольнити.
3.Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
4.Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», в строк до 10 травня 2028 року включно.
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею - 09.05.2025 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Згідно ч.8 ст.140 ГПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя І.П. Голенко