ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство

"01" травня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1031/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрорось"
про Фермерське господарське "Борова-Агро" ,
за участю сторін:

пр-к ініціюючого кредитора - Нагірняк Я.В. (в режимі відеоконференції, дов-ть б/н від 22.01.2025, свідоцтво №5062/10 від 11.09.2012),

арбітражний керуючий - Панченко Р.М. (в режимі відеоконференції, свідоцтво),

ВСТАНОВИВ:

ПІДСТАВИ ЗВЕРНЕННЯ ТА ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрорось" звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства "Борова-Агро", оскільки боржник має перед кредитором заборгованість на загальну суму 4 861 225,54 грн, що складаються з нарахованих 24 % річних згідно п. 6.3. Договору поставки № 23/38-ХВ від 29.03.2023 р. в сумі 3 430 593,93 грн та 1 430 631,61 грн нарахованих інфляційних втрат згідно ч.2 ст. 625 ЦК України.

Ухвалою від 08.04.2025 суд прийняв заяву кредитора до розгляду в підготовчому засіданні на 22.04.2025, зобов`язав, зокрема, боржника надати суду вдзив на заяву кредитора.

Проте, судове засідання, призначене на 22.04.2025 не відбулось, в зв`язку з відпусткою судді, про що учасників справи повідомлено ухвалою суду від 24.04.2025 та призначено нову дату проведення підготовчого засідання суду на 01.05.2025.

На виконання вимог ухвали суду від 08.04.2025, боржник 21.04.2025 надав суду відзив на заяву кредитора, в якому проти заяви кредитора заперечує в повному обсязі, посилаючись на те, що ні пункт 6.3. Договору поставки № 23/38-ХВ від 29.03.2023 р., ні ч.2 ст. 625 ЦК України не визначає конкретного строку чи дати виконання боржником грошового зобов`язання, а заява кредитора не містить доказів звернення до боржника з вимогою про оплату 4 861 225,54 грн. В зв`язку з чим, на думку боржника, на момент звернення кредитора до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника не настав строк виконання грошового зобов`язання.

Кредитор 30.04.2025 надав суду письмові пояснення на відзив боржника, в яких зазначає, що неналежне виконання ФГ "Борова-Агро" своїх зобов`язань за Договором поставки № 23/38-ХВ від 29.03.2023 р. щодо оплати за поставлений товар вже встановлено рішенням Господарського суду Харківської області від 27.06.2024 р. по справі №922/1703/24, тому відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи.

Крім того, перед початком судового засідання кредитор надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки на даний час триває процес врегулювання між боржником та кредитором.

Присутній в судовому засіданні представник кредитора ТОВ "Агрорось" заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ФГ "Борова-Агро" підтримує в повному обсязі, проте наполягає на відкладенні розгляду справи, оскільки боржником 01.05.2025 частково сплачено заборгованість за договором поставки № 23/38-ХВ від 29.03.2023 і на даний час триває процес врегулювання між боржником та кредитором.

Представник боржника в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Щодо клопотання кредитора про відкладення розгляду справи, суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Крім того, КУзПБ встановлено строк в 14 днів для проведення підготовчого засідання у справі про банкрутство з дня постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, а за наявності поважних причин - не пізніше 20 днів (частина друга статті 35 КУзПБ).

З урахуванням викладеного, враховуючи стислі строки проведення підготовчого засідання, а також відсутність обставин, які б унеможливлювали розгляд справи в даному судовому засіданні, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим відмовляє в задоволенні клопотання кредитора про відкладення розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ВИСНОВОК СУДУ.

Розглянувши матеріали справи, відзив боржника, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд дійшов висновку про відмову ТОВ "Агрорось" у відкритті провадження у справі про банкрутство ФГ "Борова-Агро", з огляду на наступне.

Відповідно до преамбули Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За змістом положень статей 1, 8, 34, 39 КУзПБ загальними правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є:

- наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду;

- відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог;

- до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.

Згідно зі статтею 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, з урахуванням положень КУзПБ: статті 1 (щодо визначення неплатоспроможності, особи кредитора, грошового зобов`язання, його складу), частини першої, другої статті 34 (щодо форми та змісту заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство), частини першої статті 35, частин першої - п`ятої статті 39 (щодо порядку відкриття провадження у справі про банкрутство); завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності / відсутності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 КУзПБ; (2) спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Одним із способів встановлення факту відсутності або наявності спору про право є:

- дослідження господарським судом відзиву боржника, який надається до господарського суду та заявнику до дати проведення підготовчого засідання із зазначенням у відзиві, зокрема заперечень боржника щодо вимог заявника, докази необґрунтованості вимог заявника (за наявності), інші відомості, що мають значення для розгляду справи (частини перша, друга, третя статті 36 КУзПБ);

- оцінка обґрунтованості як вимог заявника, так і викладених у відзиві боржника заперечень (частини перша, друга статті 39 цього Кодексу);

- заслуховування пояснень представників і заявника, і боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище (частина друга статті 39 КУзПБ).

Отже, на ініціюючого кредитора покладено обов`язок документально довести наявність грошового зобов`язання боржника перед таким кредитором та зазначити обставини його невиконання, в той час, як боржник наділений правом такі обставини або спростувати, або підтвердити.

Водночас, відсутність обґрунтованих заперечень боржника з приводу зазначеної вимоги кредитора (з наданням боржником на підтвердження цих заперечень відповідних доказів) може свідчити про її визнання, а відтак, і про відсутність спору між сторонами про право.

Наведені висновки сформульовані з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 03.09.2020 у справі № 910/4658/20, від 16.09.2020 у справі № 911/593/20, від 15.06.2021 у справі № 904/3074/20, від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20.

Суд зауважує, що відсутність спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Протилежне матиме наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство. Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постанові від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Харківської області від 27.06.2024 р. по справі №922/1703/24 було вирішено стягнути з ФГ "Борова-Агро" на користь ТОВ "Агрорось" 11 518 470,51 грн основної заборгованості за поставлену продукцію, судовий збір у розмірі 172 777,07 грн.

Зазначена вище заборгованість була стягнута в зв`язку з неналежним виконанням ФГ "Борова-Агро" зобов`язань щодо оплати за поставлений товар за договором поставки № 23/38-ХВ від 29.03.2023 р. (далі по тексту договір Поставки.)

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.11.2024 р. по справі №922/1703/24 (залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2025 р.) розстрочено виконання рішення суду від 27.06.2024 року по справі №922/1703/24 про стягнення з Фермерського господарства "Борова-Агро" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрорось" - 9066775,68 грн основного боргу та 172 777,07 грн судового збору, на загальну суму 9 239 552,75 грн.

Затверджено наступний графік виконання рішення суду: 500 000,00 грн - до 01.07.2025 року; 8 739552,75 грн - до 03.07.2025 року.

Тобто, строк виконання фермерським господарством "Борова-Агро" основного зобов`язання за договором поставки № 23/38-ХВ від 29.03.2023 судом встановлено відповідно до 01 та 03 липня 2025 року.

Разом з тим, 25.03.2025 ТОВ "Агрорось" звертається до господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ФГ "Борова-Агро", обґрунтовуючи свою заяву наявністю заборгованості в сумі 4 861 225,54 грн, яка складається з інфляційних втрат відповідно до ст.625 ЦК України на суму 1 430 631,61 грн та 24% річних відповідно до п. 6.3. Договору поставки № 23/38-ХВ від 29.03.2023 на суму 3 430 593,93 грн, які нараховані за період: з 11.10.2023 р. по 14.03.2024 р. на суму 11 518 470, 51 грн (заборгованість за рішенням суду від 27.06.2024); з 15.03.2024 по 18.07.2024 р. на суму 9 284 775,68 грн; з 19.07.2024 р. по 24.03.2025 р. на суму 9066 775,68 грн (заборгованість частково оплачена боржником).

Надаючи правову кваліфікацію заявленим вимогам ініціюючого кредитора, суд зазначає наступне.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Частина друга статті 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на в и м о г у кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та трьох процентів річних від простроченої суми.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Проте, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Зазначений висновок також викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 року по справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19).

Однак, боржник на час розгляду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство не прострочив строк виконання основного зобовязання, оскільки, за договором поставки № 23/38-ХВ від 29.03.2023 відповідно до ухвали господарського суду від 14.11.2024 р строк зобов`язання з оплати сум основного боргу відстрочено до 01 та відповідно до 03 липня 2025 року.

Крім того, суд звертає увагу на те, що враховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

Таким чином, спір з приводу зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів, який є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю, підлягає розгляду в тому судочинстві, що і спір за основним зобов`язанням. (див. висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18).

Судом встановлено, що спір щодо основного зобов`язання кредитора було вирішено в позовному провадженні у справі №922/1703/24, про що судом ухвалено відповідне рішення. Вимоги кредитора в сумі 4 861 225,54 грн, є додатковими вимогами до основного зобов`язання, оспорюються боржником, проте не були предметом розгляду в судовому порядку.

Також, суду не надано доказів того, що кредитор звертався до боржника з вимогою про сплату інфляційних та процентів річних, як-то передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, а отже суд в цій справі не може з`ясувати строк виконання даного зобов`язання та як наслідок не може встановити неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредитором не інакше, як через застосування процедур, передбачених КУзПБ (ст. 1 КУзПБ), тобто існує між сторонами "спір про право", що у розумінні приписів абз.1 ч.6 ст.39 КУзПБ є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ФГ "Борова-Агро".

Враховуючи положення статей 13, 73, 74 ГПК України щодо порядку розподілу між сторонами тягаря доказування у господарському процесі, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування простроченого непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство.

Тобто, нормами КУзПБ та ГПК України саме на ініціюючого кредитора покладений обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про банкрутство, який передбачає зокрема подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. Неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні вимог кредитора (постанова Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 918/1154/21), а відповідно і у відкритті провадження у справі про банкрутство.

При цьому суд наголошує на тому, що збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду (частина перша статті 14 ГПК України), а встановлені КУзПБ правила подання кредитором заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та порядок її розгляду судом, які передбачені положеннями статей 34-39 КУзПБ, не тотожні тому порядку розгляду аналогічних вимог, який здійснюється в позовному провадженні.

Також суд зауважує, що витребування судом додаткових (нових) доказів на підтвердження як обґрунтованості вимог до боржника (зокрема, ініціюючого кредитора), так і на підтвердження заперечень боржника (інших учасників) проти таких вимог не укладається не тільки у встановлені законом межі судового процесу у підготовчому засіданні (ч. 1-2 статті 39 КУзПБ), а і в повноваження господарського суду діяти в межах судового контролю у справах про банкрутство (неплатоспроможності).

Схожі за змістом висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 25.03.2025 по справі №907/600/24.

Відповідно до приписів ч. 5, 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі або відмову у відкритті провадження у справі.

Господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що між кредитором та боржником існує спір про право, що виключає можливість відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 7 ст. 39 КУзПБ відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила - за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі, повернення судового збору без відповідного клопотання сторони не здійснюється.

Керуючись ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 13, 14, 86, 234, 235, 236 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні клопотання кредитора про відкладення розгляду справи - відмовити.

2. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Агрорось" у відкритті провадження у справі про банкрутство фермерського господарства "Борова-Агро".

3. Дану ухвалу направити: кредитору, боржнику, арбітражному керуючому Панченко Р.М., ВДВС за місцезнаходженням боржника, державному реєстратору м. Харкова (м-н Павлівський, 4, м. Харків, 61003).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (оголошення) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.05.2025.

Суддя Міньковський С.В.