ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30 квітня 2025 рокуСправа № 912/1899/23
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участі секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянув у судовому засіданні заяву від 15.02.2024 Кетрисанівської сільської ради про ухвалення додаткового рішення у справі №912/1899/23
про визнання протиправними та скасування актів місцевого самоврядування, припинення речового права
Представники сторін участі не брали.
У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Рішенням від 13.02.2024 суд задовольнив позов Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. Визнав протиправним та скасував рішення Кропивницької районної ради від 26.03.2021 № 92 "Про передачу комплексу будівель із спільної власності територіальних громад сіл та міста Бобринецького району у комунальну власність Бобринецької міської територіальної громади". Визнав протиправним та скасував рішення Бобринецької міської ради від 22.04.2021 року № 171 "Про затвердження акта приймання-передачі". Визнав протиправним та скасував Акт приймання-передачі - комплексу будівель за адресою Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Бобринець, вул. Каштанова, 84. Припинив речове право Бобринецької міської ради на об`єкт нерухомого майна - комплекс будівель, номер відомостей про речове право: 41729632, зареєстроване 23.04.2021. Стягнув судовий збір.

Постановою від 16.12.2024 Центральний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення суду від 13.02.2024 у даній справі.

Постановою від 05.03.2025 Касаційний господарський суд у складі Верховного суду залишив без змін постанову від 16.12.2024 Центрального апеляційного господарського суду та рішення від 13.02.2024 Господарського суду Кіровоградської області.

31.03.2025 матеріали справи надійшли до Господарського суду Кіровоградської області.

У матеріалах справи міститься заява від 15.02.2024 Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про ухвалення додаткового рішення, з вимогою стягнути з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог оплату професійної правничої допомоги в розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою від 01.04.2025 суд призначив судове засідання для розгляду заяви від 15.02.2024 Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про ухвалення додаткового рішення у справі №912/1899/23 на 23.04.2025 об 11:00 год.

23.04.2024 через систему "Електронний суд" Бобринецька міська рада подала суду:

- клопотання, де просить відмовити в задоволенні заяви від 15.02.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі №912/1899/23;

- клопотання, де просить залишити без розгляду заяву від 15.02.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі №912/1899/23.

У засіданні суду 23.04.2025 суд оголосив перерву до 30.04.2025 о 09:30 год.

30.04.2025 учасники справи участь у засіданні суду повноважених представників не забезпечили, повідомлені про дату, час і місце засідання суду шляхом направлення ухвал суду від 01.04.2025 та від 23.04.2025 до електронних кабінетів.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність підстав для відкладення судового засідання, господарський суд розглядає заяву у справі №912/1899/23 по суті в судовому засіданні 30.04.2025 за відсутності представників сторін та третьої особи.

Розглядаючи заяву по суті, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З дотриманням приписів процесуального законодавства, позивач до позову додав попередній розрахунок суми судових витрат, які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а саме: 20 000,00 грн.

Згідно заяви від 15.02.2024 про ухвалення додаткового рішення позивач заявляє про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частиною четвертою статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи у суді гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 ГПК України, відповідними положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У статті 30 вказаного Закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 20 000,00 грн позивач подав Договір про надання правничої допомоги №30/23 від 09.10.2023, Додаткову угоду про встановлення ціни договору №1 від 09.10.2023 до Договору №30/23 про надання правничої допомоги від 09.10.2023 у справі №912/1899/23, акт про надання правничої допомоги, платіжну інструкцію №17/10/2023 від 06.11.2023.

За умовами Договору про надання правничої допомоги №30/23 від 09.10.2023 (а.с. 41-42 т.2) укладеного Кетрисанівською сільською радою (Замовник) та Міжнародним адвокатським об`єднанням "РАДА" (Виконавець):

- гонорар - грошова виплата, яка розраховується з сумарної кількості Умовних, Представницьких та Дорожніх годин, помноженої на вартість цих годин, пов`язаних з предметом Договору, або грошова виплата фіксованого розміру за фактично надану Правничу допомогу, яка визначається згідно Додатку - 1 (п. 2.4.),

- правнича допомога - комплекс дій Виконавця, що вчиняються на користь та в інтересах Замовника і складаються з правничої допомоги у вигляді захисту прав, свобод та законних інтересів Замовника, надання консультацій, складання документів правового характеру, представництва прав і обов`язків Замовника, здійснення інших необхідних видів правничої допомоги (п. 2.9.),

- Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надавати йому Правничу допомогу, яка складається з окремих доручень про надання правничої допомоги, місце та орган виконання доручення, характер справи, визначається додатковими угодами до Договору (п. 3.1.),

- результати Правничої допомоги оформляються Актом та є підставою для нарахування Гонорару. В Акті зазначається Гонорар та/або Винагорода, фактичні витрати Виконавця, які не включаються в Гонорар (п. 6.3.),

- ціна Договору визначається Сторонами в додатковій угоді до Договору за результатами фактично наданої Виконавцем Правничої допомоги. За надану Правничу допомогу Замовник сплачує Виконавцю Гонорар (п. 7.1., 7.2.),

- Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2024 року, але не раніше завершення виконання окремих доручень про надання Правничої допомоги (п. 10.1).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

У Додатковій угоді №1 від 09.10.2023 до Договору (а.с. 43 т. 2) сторони погодили, що Виконавець надав Замовнику наступну Правничу допомогу на суму 20 000,00 грн.

Сторони підписали акт про надання правничої допомоги (а.с. 43 т. 2), відповідно до якого Виконавець надав Замовнику наступну Правничу допомогу: представництво інтересів у суді першої інстанції по справі №912/1899/23 вартістю 20 000,00 грн.

За платіжною інструкцією №17/10/2023 від 06.11.2023 (а.с. 44 т. 2) Кетрисанівська сільська рада оплатила 20 000,00 грн.

14.11.2023 адвокату Іванченку В.В. видано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВА №1065994 Кетрисанівській сільській раді.

Адвокат Іванченко В.В. брав участь у розгляді справи.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У додатковій постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №916/1777/19 зазначено, що вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

При застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18.

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Бобринецька міська рада у відзиві на позов від 31.10.23, запереченнях від 16.02.2024 на клопотання про стягнення витрат на надання правничої допомоги зазначає таке:

- докази, на підставі яких суд встановлює розмір судових витрат, які Позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, до закінчення судових дебатів не подавалися до суду. У міської ради відсутня інформація про подання Позивачем до суду заяви про намір подати такі докази після ухвалення рішення суду;

- Міська рада взяла до уваги Попередній розрахунок, обґрунтований заходами з погодинною оплатою, в тому числі щодо очікуваних витрат на представництво інтересів в суді в сумі 4000 грн;

- доданий до відзиву Попередній розрахунок явно завищеним, оскільки за останні 12 місяців (станом на 31.10.2023) мають місце 17 справ однієї категорії, що є подібними як за складом учасників, так і за підставами позовів. Представництво інтересів Кетрисанівської сільської ради у Господарському суді у всіх восьми справах здійснює адвокат Іванченко В.В. член/ учасник МАО "РАДА";

- як Законом "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", так і Договором №30/23, не передбачений такий вид правничої допомоги як "технічна робота з документами". Отже, включення такого заходу як "технічна робота з документами" до розподілу судових витрат на правничу допомогу є безпідставним;

- договірні відносини охоплюють проміжок часу тривалістю один день - 09.10.2023. Договір не містить умов про фіксований розмір правничої допомоги. Відповідно до Акта про надання правничої допомоги від 09.10.2023 Сторони узгодили, що "відповідно до умов Договору Виконавець надав Замовнику наступну правничу допомогу представництво інтересів у суді першої інстанції по справі №912/1899/23 вартістю 20000,00 грн";

- оперативність надання правничої допомоги свідчить про нескладний характер справи та виконаних адвокатом робіт; короткий час (1 день), витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обмежений обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; мізерне значення справи для Позивача;

- попереднім розрахунком (у складі очікуваних) передбачалися витрати на представництво інтересів в суді у розмірі (4000 грн), значно меншому ніж заявлений у заяві від 15.02.2024 (20000 грн). У матеріалах справи відсутні також докази надання інших видів правової допомоги, передбачених Попереднім розрахунком, а саме: формування правової позиції, підготовка позовної заяви і відповіді на відзив;

- матеріали справи не містять доказів надсилання Позивачем копії заяви про ухвалення додаткового рішення від 15.02.2024 Третій особі Бобринецькій районній раді, що є порушенням частини дев`ятої статті 80 ГПК України та має відповідні наслідки.

Також у клопотаннях від 23.04.2025 відповідач 1 зазначає про:

- не подання позивачем до суду та відсутність в матеріалах справи детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, із переліком виконаних робіт (наданих послуг) та загальною кількістю витраченого адвокатом часу з посиланням на постанови Верховного Суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22, від 23.11.2020 у справі №638/7748/18 та у справі №922/2604/20;

- у справі, що розглядається, усна заява адвоката Іванченка В.В., була озвучена у судовому засіданні 13.02.2024 та звучала наступним чином: "… у разі, якщо сьогодні буде прийняте рішення по суті по даній справі нами [Кетрисанівською сільською радою] буде заявлено відповідне клопотання щодо стягнення судових витрат разом з наданням відповідних доказів щодо понесених витрат", що підтверджується змістом файлу технічної фіксації, посилання на який міститься у протоколі судового засідання №2473056 від 13.02.2024. У такій заяві відсутнє посилання на поважність причин, які унеможливили подання Кетрисанівською сільською радою доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів. У матеріалах справи відсутні процесуальні документи з обґрунтуванням позивачем поважності причин, які унеможливили подання доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, до закінчення судових дебатів. Будь-яка згадка про поважність причин, які унеможливили подання Кетрисанівською сільською радою доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів, на думку відповідача 1, відсутня також у заяві позивача про ухвалення додаткового рішення від 15.02.2024. Відповідач 1 вказує на порядок розподілу судових витрат з посиланням на постанову Верховного Суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач 13.02.2024 - до закінчення судових дебатів у справі, в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, зробив відповідну заяву про необхідність подання доказів щодо понесених судових витрат.

Ні нормами ст. 129, ні ст. 221 ГПК України не передбачено необхідності доведення стороною поважності причин не подання доказів на підтвердження судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 виснувала:

"140. ..., що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

141. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

142. Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару".

Відтак, оскільки сторонами у додатковій угоді №1 до Договору, погоджено фіксовану ціну правничої допомоги в розмірі 20 000,00 грн, остання не залежить від витраченого адвокатом часу при наданні послуг.

Враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

З акта про надання правничої допомоги не вбачається дата його підписання сторонами, що спростовує твердження відповідача 1 щодо тривалості договірних відносин.

При цьому, самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №910/5410/19).

Суд вважає, що відповідачем 1 не наведено достатньо аргументованих доводів та не подано доказів на їх підтвердження стосовно необґрунтованості витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката із складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом.

Також, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача 1, позиція суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відтак суд не встановив підстав для відмови в задоволенні заяви від 15.02.2024 чи залишення такої заяви без розгляду.

Поряд з цим, як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 по справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З зазначених відповідачем справ однієї категорії, вбачається, що заяви про розподіл витрат на правничу допомогу заявлено у двох справах, які розглянуті судом та стягнуто витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн у кожній справі.

Таким чином, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їх розміру, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обґрунтованістю позовних вимог; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); суд дійшов висновку що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн не є співмірними зі складністю справи та є завищеними.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги обставини, про які наведено вище, а також категорію і складність справи та виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що справедливим та співмірним буде покладення на відповідачів витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Як вже зазначено, рішенням від 13.02.2024 господарський суд задовольнив позовні вимоги повністю.

При ухвалені рішення у даній справі суд поклав судовий збір на відповідачів у розмірі 10736,00 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Тому, згідно вимог ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача 1 в розмірі 9 375,00 грн та на відповідача 2 в розмірі 5 625,00 грн - пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Відтак заява від 15.02.2024 Кетрисанівської сільської ради про ухвалення додаткового рішення у справі №912/1899/23 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 244, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву від 15.02.2024 Кетрисанівської сільської ради про ухвалення додаткового рішення у справі №912/1899/23 задовольнити частково.

Стягнути з Бобринецької міської ради (вул. Незалежності, 80, м. Бобринець, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27200, і.к. 04055239) на користь Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (вул. Шкільна, 47, с. Кетрисанівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27247, і.к. 04365508) 9 375,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Кропивницької районної ради (вул. Дарвіна, 25, м. Кропивницький, 25014, і.к. 24715502) на користь Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (вул. Шкільна, 47, с. Кетрисанівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27247, і.к. 04365508) 5 625,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Накази видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відмовити в задоволені решти вимог.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії додаткового рішення надіслати учасника справи до електронних кабінетів.

Повне додаткове рішення складено 05.05.2025.

Суддя В.Г. Кабакова