ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Справа № 5019/1612/11

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Піддубній Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 28.02.2025 у справі №5019/1612/11 (суддя Марач В.В.)

за заявою Управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (33028, м.Рівне, вул.Короленка,7)

до Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат" (35600, Рівненська обл., м.Дубно, вул. Залізнична, 46, )

про визнання банкрутом

учасники провадження не забезпечили явку своїх представників у судове засідання

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.02.2025 у справі №5019/1612/11 задоволено заяву арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича.

Стягнуто із кредиторів пропорційно заявлених кредиторських вимог на користь арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича (Свідоцтво Міністерства Юстиції України №1377 від 03.07.2013, 33023, Україна, Рівненська обл. м. Рівне, вул. Соломії Крушельницької буд. 77а, офіс 201, ІПН НОМЕР_1 , п/риА0573733 в АТ "Ощадбанк" МФО 325796):

- з Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області частину неоплаченої основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора ВАТ Дубенський м`ясокомбінат у сумі 36496 грн 09 коп.;

- з Товариства з обмеженою відповідальністю Архітектурно-будівельний комплекс частину неоплаченої основної грошової винагороди та понесених витрат за виконання повноважень ліквідатора ВАТ Дубенський м`ясокомбінат" у сумі 266926 грн 19 коп.;

- з Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м.Рівне, вул.Відінська, 12, ) частину неоплаченої основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора ВАТ Дубенський м`ясокомбінат у сумі 175977 грн 16 коп.;

- з Товариства з обмеженою відповідальністю Впроваджувальна юридична фірма Щит частину неоплаченої основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора ВАТ Дубенський м`ясокомбінат у сумі 3348 грн 71 коп.;

- з Дубенської міськрайонної філії Рівненського обласного центру зайнятості частину неоплаченої основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора ВАТ Дубенський м`ясокомбінат у сумі 2038 грн 35 коп.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою Управління Пенсійного фонду України у Рівненській області звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що кредиторами у справі про банкрутство фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого не створювався та порядок використання коштів такого фонду рішенням комітету кредиторів не визначався, ухвалою суду не затверджувавсь.

За доводами апелянта, арбітражним керуючим допущено перевищення максимально допустимих строків здійснення ліквідаційної процедури, що призвело до завдання збитків як кредиторам, так і банкруту, у вигляді зайвих витрат на здійснення ліквідаційної процедури.

Також зазначає, що затягування строку ліквідаційної процедури, невиконання всіх необхідних приписів Кодексу України з процедур банкрутства стосовно своєчасного подання до суду ліквідаційного балансу, звіту про проведену роботу та інших матеріалів, що свідчать про виконання ліквідатором своїх обов`язків, є недопустимим. У арбітражного керуючого було достатньо часу для завершення ліквідаційної процедури та подачі до суду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу у справі. Клопотання про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу арбітражним керуючим подано до суду лише 22 січня 2025 року.

Зазначає, що Головне управління ПФУ у Рівненській області не є суб`єктом господарювання, діє виключно в інтересах держави.

Використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" забороняється. Сума оплати послуг, яку має сплатити кредитор Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, лягає додатковим тягарем на державний бюджет. Бюджетом Пенсійного фонду України та кошторисом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не передбачена стаття видатків на оплату послуг та витрат арбітражного керуючого. Також, посилається на положення ст.73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тому апелянт вважає, що відсутні підстави для стягнення неоплаченої основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора арбітражного керуючого щодо стягнення грошової винагороди та відшкодування витрат.

На підставі викладеного просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 28.02.2025 у справі №5019/1612/11 та ухвалити нове рішення, яким відмовити арбітражному керуючому у задоволенні заяви.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 28.02.2025 у справі №5019/1612/11 та призначено розгляд апеляційної скарги на 05.05.2025 об 15:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №4. Запропоновано учасникам провадження у строк до 23.04.2025 подати письмовий відзив на апеляційну скаргу.

25.04.2025 (лист від 23.04.2025) від арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві арбітражний керуючий зазначає, що апелянт заперечував щодо виплати винагороди, однак не навів жодних доказів неналежного виконання ним своїх обов`язків, невірності розрахунку, а також такі заперечення не ґрунтуються на положеннях законодавства.

Посилаючись на аналогічні правові висновки Верховного Суду, арбітражний керуючий зазначає, що у зв`язку із відсутністю у Боржника коштів та будь-яких майнових активів, покладення оплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора у справі на кредиторів за реєстром, пропорційно сумам визнаних вимог, є правомірним, оскільки вказане положення закріплене законодавством як одне із джерел для здійснення оплати послуг арбітражного керуючого. При цьому, відмова від здійснення оплати послуг арбітражного керуючого за відсутності майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату послуг арбітражному керуючому можна розцінювати як відмову в можливості отримання гарантованої Законом та Кодексом оплати послуг і тим самим примушення його виконувати повноваження за відсутності оплати праці, що суперечить статті 43 Конституції України та статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Арбітражний керуючий стверджує, що законодавець не ставить визначення джерела оплати послуг арбітражного керуючого в залежність від майнового стану ініціюючого кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), а також від джерел фінансування того чи іншого кредитора.

Також зазначає, не виявлення ліквідатором в процедурі ліквідації боржника його майна, інших активів та грошових коштів, за умови встановленого судом факту повноти та належності виконання ним своїх обов`язків у цій процедурі, жодним чином не впливає на оплату його послуг.

Стверджує, що законодавством закріплено безумовне право арбітражного керуючого (ліквідатора) на оплату грошової винагороди та відшкодування витрат в межах здійсненних повноважень ліквідатора у справі №5019/1612/11.

За доводами арбітражного керуючого, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.

На підставі викладеного арбітражний керуючий просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Господарського суду Рівненської області від 28.02.2025 залишити без змін.

У судове засідання суду апеляційної інстанції 05.05.2025 учасники провадження не забезпечили явку своїх представників.

Враховуючи, що суд належним чином повідомляв всіх учасників провадження у справі про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29.07.2011, за заявою Управління пенсійного фонду України в Дубенському районі, порушено справу №5019/1612/11 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат".

Ухвалою від 10.08.2011 введено процедуру розпорядження майном боржника - Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат", призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Загребельного Б.М.

Ухвалою від 23.05.2012 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат": вул.Залізнична, 46, м.Дубно, Дубенський район, Рівненська область, 35600, ІК 05501095., в сумі грошових вимог кредиторів 4 239 037 грн 66 коп., а саме:

- Управління пенсійного фонду України в Дубенському районі (ініціюючий кредитор) з грошовими вимогами в сумі 337954 грн 62 коп. - черговість задоволення вимог друга;

- Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дубенському районі з грошовими вимогами в сумі 5312 грн 25 коп. - черговість задоволення вимог друга;

- Рівненське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з грошовими вимогами в сумі 4359 грн 38 коп. - черговість задоволення вимог друга;

- Дубенський міськрайонний центр зайнятості з грошовими вимогами в сумі 19275 грн 68 коп. - черговість задоволення вимог друга;

- Впроваджувальна юридична фірма "Щит" з грошовими вимогами в сумі 31950 грн 26 коп. - черговість задоволення вимог четверта; судові витрати в сумі 125 грн 00 коп. - черговість задоволення вимог перша;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-Будівельний Комплекс" з грошовими вимогами в сумі 2542211 грн 48 коп. - черговість задоволення вимог четверта; судові витрати в сумі 125 грн 00 коп. - черговість задоволення вимог перша;

- Дубенська об`єднана державна податкова інспекція з грошовими вимогами в сумі 1297723 грн 99 коп., в тому числі основний борг в сумі 1183046 грн 34 коп. - черговість задоволення вимог третя; неустойка (штраф, пеня) в сумі 114677 грн 65 коп. - черговість задоволення вимог шоста.

Постановою Господарського суду Рівненської області від 07.11.2012 визнано Відкрите акціонерне товариство "Дубенський м`ясокомбінат" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора арбітражного керуючого Загребельного Б.М.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.06.2012 апеляційну скаргу Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції задоволено. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.05.2012 у справі №5019/1612/21 скасовано частково. Абзац 8 пункту 1 резолютивної частини ухвали викладено в такій редакції: "Дубенська об`єднана державна податкова інспекція з грошовими вимогами в сумі 1676059,30 грн, в тому числі основний борг у сумі 1183046,34 грн - черговість задоволення вимог третя; неустойка (штраф, пеня) в сумі 493012,96 грн -черговість задоволення вимог шоста". В решті - ухвалу Господарського суду Рівненської області від 23.05.2012 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.03.2016 скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дубенському районі на дії ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат" Загребельного Б.М. задоволено. Усунено арбітражного керуючого Загребельного Б.М. від виконання обов`язків ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат".

Ухвалою від 28.03.2016 призначено ліквідатором Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат" арбітражного керуючого Папуру Ярослава Маркіяновича.

Ухвалою від 05.09.2017 задоволено клопотання ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат" арбітражного керуючого Папури Я.М. про дострокове припинення повноважень ліквідатора у даній справі. Призначено ліквідатором арбітражного керуючого Михайловського Сергія Володимировича.

Ухвалою від 07.11.2017 задоволено клопотання Михайловського С.В. про звільнення від виконання повноважень ліквідатора. Припинено повноваження ліквідатора - арбітражного керуючого Михайловського С.В. у даній справі.

Ухвалою від 20.02.2018 у справі №5019/1612/11 ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Мандія В.І, встановлено грошову винагороду арбітражного керуючого у розмірі двох мінімальних заробітних за кожний місяць виконання повноважень ліквідатора.

Ухвалою від 16.10.2019 продовжено строк ліквідаційної процедури Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат" та строк повноважень арбітражного керуючого Мандія Володимира Івановича до 20.01.2020 року.

Ухвалою від 24.02.2023 відсторонено арбітражного керуючого Мандія Володимира Івановича (свідоцтво №1807 від 22.06.2017, 79000, м.Львів, вул.Липинського, 54) від виконання повноважень ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат". Призначено арбітражного керуючого Дуплику Павла Георгійовича (свідоцтво №1377 від 12.07.2013, 33023, м.Рівне, вул.С.Крушельницької, буд.77а, офіс 201) ліквідатором Відкритого акціонерного товариства Дубенський м`ясокомбінат.

Ухвалами Господарського суду Рівненської області неодноразово продовжено строк ліквідаційної процедури ВАТ "Дубенський м`ясокомбінат" та строк повноважень ліквідатора, зокрема, ухвалою суду від 29.10.2024 продовжено строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора ВАТ "Дубенський м`ясокомбінат" на три місяці.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 31.01.2025 затверджено звіт ліквідатора арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича про роботу та ліквідаційний баланс Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат" (35600, Рівненська обл., м.Дубно, вул.Залізнична, 46, ). Затверджено звіт про нарахування і виплату грошової винагороди (Фінансовий звіт) ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат" арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича у сумі 485320 грн 35 коп. за період з 24.02.2023 по 28.01.2025. Ліквідовано юридичну особу - Відкрите акціонерне товариство "Дубенський м`ясокомбінат" (35600, Рівненська обл., м.Дубно, вул.Залізнична, 46, ). Закрито провадження у справі №5019/1612/11.

Арбітражний керуючий Дуплика П.Г. звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій просив стягнути із кредиторів, пропорційно заявлених кредиторських вимог, на користь арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича грошову винагороду за виконану роботу арбітражного керуючого в ліквідаційній процедурі на загальну суму 485320,35 грн а саме:

- з Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області частину неоплаченої основної грошової винагороди та понесених витрат за виконання повноважень ліквідатора ВАТ Дубенський м`ясокомбінат у сумі 36544,62 грн;

- з Товариства з обмеженою відповідальністю Архітектурно-будівельний комплекс частину неоплаченої основної грошової винагороди та понесених витрат за виконання повноважень ліквідатора ВАТ Дубенський м`ясокомбінат" у сумі 267217,38 грн;

- з Головного управління ДПС у Рівненській області частину неоплаченої основної грошової винагороди та понесених витрат за виконання повноважень ліквідатора ВАТ Дубенський м`ясокомбінат у сумі 176171,28 грн;

- з Товариства з обмеженою відповідальністю Впроваджувальна юридична фірма Щит частину неоплаченої основної грошової винагороди та понесених витрат за виконання повноважень ліквідатора ВАТ Дубенський м`ясокомбінат у сумі 3397,24 грн;

- з Дубенської міськрайонної філії Рівненського обласного центру зайнятості частину неоплаченої основної грошової винагороди та понесених витрат за виконання повноважень ліквідатора ВАТ Дубенський м`ясокомбінат у сумі 1989,83 грн.

Дану заяву арбітражний керуючий обґрунтував тим, що за час здійснення повноважень ліквідатора ВАТ Дубенський м`ясокомбінат в період з 24.02.2023 по 28.01.2025, арбітражному керуючому Дуплиці П.Г. не оплачена грошова винагорода у розмірі 485320,35 грн, яка погоджена зборами комітету кредиторів та затверджена ухвалою суду від 31.01.2025.

Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Рівненській області до суду першої інстанції подавалися заперечення, в яких останній просив відмовити арбітражному керуючому Дуплиці П.Г. у задоволенні заяви щодо стягнення грошової винагороди та відшкодування витрат. Зазначав, що кредиторами у справі про банкрутство, фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого не створювався та порядок використання коштів такого фонду рішенням комітету кредиторів не визначався, ухвалою суду не затверджувався. Арбітражним керуючим допущено перевищення максимально допустимих строків здійснення ліквідаційної процедури, що призвело до завдання збитків як кредиторам, так і банкруту, у вигляді зайвих витрат на здійснення ліквідаційної процедури. Бюджетом Пенсійного фонду України та кошторисом Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області не передбачена стаття видатків на оплату послуг та витрат арбітражного керуючого.

Головне управління ДПС у Рівненській області також було подано до суду першої інстанції заперечення, в яких управління просило відмовити арбітражному керуючому Дуплиці П.Г. у задоволенні заяви щодо стягнення з Головного управлінням ДПС у Рівненській області грошової винагороди та відшкодування витрат. Зазначало, що Головне управління ДПС у Рівненській області забезпечує адміністрування податків та зборів суб`єктами господарювання та є органом, що забезпечує наповнення Державного бюджету України. Головне управління ДПС у Рівненській області не вбачає обов`язку, як кредитор, виплачувати грошову винагороду та відшкодовувати витрати арбітражному керуючому, у зв`язку з невжиттям ним необхідних заходів щодо задоволення заявлених вимог Головним управлінням ДПС у Рівненській області у сумі 1676059,30 грн щодо погашення податкового боргу. Зазначало, що кредиторами у справі про банкрутство фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого не створювався та порядок використання коштів такого фонду рішенням комітету кредиторів не визначався, ухвалою суду не затверджувався. При цьому вказало, що арбітражним керуючим допущено перевищення максимально допустимих строків здійснення ліквідаційної процедури, що призвело до завдання збитків як кредиторам, так і банкруту.

Перевіривши в апеляційному провадженні правомірність задоволення судом першої інстанції заяви арбітражного керуючого Дуплики П.Г., колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Господарського суду Рівненської області від 07.11.2012 Відкрите акціонерне товариство "Дубенський м`ясокомбінат" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора.

До 21.09.2019 провадження у справі №5019/1612/11 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат" (35600, Рівненська обл., м.Дубно, вул.Залізнична, 46, ) здійснювалось у відповідності до вимог Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у редакції від 19.01.2013).

21.09.2019 вступив у дію Кодекс України з процедур банкрутства.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відтак, подальший розгляд справи про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат" здійснювався відповідно до положень цього Кодексу.

Ухвалою суду від 31.01.2025 затверджено звіт ліквідатора арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича про роботу та ліквідаційний баланс Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат". Затверджено звіт про нарахування і виплату грошової винагороди (Фінансовий звіт) ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат" арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича у сумі 485320 грн 35 коп. за період з 24.02.2023 по 28.01.2025. Ліквідовано юридичну особу - Відкрите акціонерне товариство "Дубенський м`ясокомбінат". Закрито провадження у справі №5019/1612/11.

Відповідно до ч.1 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право: 1) звертатися до господарського суду та суду загальної юрисдикції у випадках, передбачених цим Кодексом; 2) скликати збори і комітет кредиторів та брати в них участь з правом дорадчого голосу; 3) отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом; 4) залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Кодексом чи угодою з кредиторами; 5) запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за їхньою згодою; 6) отримувати інформацію з державних реєстрів; 7) подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх повноважень; 8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Як встановлено ч.ч.1, 2 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Частиною 4 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Як встановлено ч.5 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутств, кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Відповідно до ч.6 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

За приписами ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду, яка складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, що надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Після оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, та сплати основної і додаткової винагороди арбітражного керуючого здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому цим Кодексом. У першу чергу оплачуються витрати, пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури, та сплачується винагорода ліквідатора.

Отже, надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній основі, оскільки безпосередньо Кодексом встановлені мінімальні гарантії щодо оплати послуг арбітражного керуючого - ліквідатора на рівні трьох мінімальних заробітних плат, а також встановлені спеціальні джерела оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, а саме: за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Згідно з ч.ч.1, 4, 7 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006 за заявою №31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі") зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Відмова від авансування, відсутність майна боржника або ж відсутність інших джерел для покриття на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року, ратифіковану Україною 10.08.1956, Конвенції Міжнародної організації № 105 про скасування примусової праці 1957 року, ратифікованої Україною 05.10.2000), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Таким чином, законодавством закріплено безумовне право арбітражного керуючого (ліквідатора) на оплату грошової винагороди та відшкодування витрат в межах здійсненних повноважень ліквідатора.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їх існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Законодавством визначено декілька джерел для здійснення оплати послуг ліквідатора, у тому числі і за рахунок коштів кредиторів, виходячи з принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

За приписами ч.1 ст.64 Кодексу України з процедур банкрутств кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді задовольняються в першу чергу.

У зв`язку із відсутністю у боржника коштів та будь-яких майнових активів, покладення оплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора у справі на кредиторів за реєстром, пропорційно сумам визнаних вимог, є правомірним, оскільки вказане положення закріплене законодавством як одне із джерел для здійснення оплати послуг арбітражного керуючого. При цьому, відмова від здійснення оплати послуг арбітражного керуючого за відсутності майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату послуг арбітражному керуючому можна розцінювати як відмову в можливості отримання гарантованої Законом та Кодексом оплати послуг і тим самим примушення його виконувати повноваження за відсутності оплати праці, що суперечить статті 43 Конституції України та статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 15.07.2020 у справі №Б14/040-07/15-08, від 14.08.2019 у справі №5/80-10, від 13.02.2019 у справі №910/22696/15, від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 19.04.2018 у справі №265/2б-02/14/13-08, від 21.03.2018 у справі №3/67-Б.

Як вбачається з матеріалів справи, кредиторами у цій справі не створювався фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, господарської діяльності боржник не здійснював та не було виявлено активів, кошти від реалізації яких можливо було б спрямувати на оплату грошової винагороди ліквідатора та відшкодування його витрат.

Відтак, встановивши факт невиконання у добровільному порядку зобов`язання щодо оплати послуг арбітражного керуючого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з кредиторів відповідних грошових сум шляхом винесення судового рішення та видачі наказу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі №912/1783/16 (постанова КГС ВС від 01.08.2018) у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Тобто, не виявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника чи інших його активів та грошових коштів жодним чином не впливає на оплату його послуг.

Крім цього, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) в залежність від обсягу його діяльності (за умови достатності та відповідності цих дій вимогам Закону про банкрутство), від розміру задоволених вимог кредиторів у справі, майнового стану кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів роботи арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

З наведених вище положень вбачається, що Кодексом України з процедур банкрутства визначено, що сплата грошової винагороди арбітражного керуючого у справі про банкрутство можлива за рахунок: 1) авансування коштів заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду; 2) коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності; 3) коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі; 4) коштів створеного комітетом кредиторів фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Отже, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №918/454/18.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, арбітражний керуючий Дуплика П.Г. в період з 24.02.2023 по 28.01.2025 здійснював повноваження ліквідатора ВАТ Дубенський м`ясокомбінат".

Зборами комітету кредиторів від 22 січня 2025 року (Протокол №3) затверджено фінансовий звіт (звіт про нарахування і виплату грошової винагороди) ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат" арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича у сумі 485320 грн 35 коп. за період з 24.02.2023 по 28.01.2025.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 31.01.2025 затверджено звіт про нарахування і виплату грошової винагороди (Фінансовий звіт) ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Дубенський м`ясокомбінат" арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича у сумі 485320 грн 35 коп. за період з 24.02.2023 по 28.01.2025.

Відповідно до Реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство ВАТ Дубенський м`ясокомбінат" розмір визнаних господарським судом вимог кредиторів становить 4622658 грн 97 коп.

Колегія суддів, перевіривши в апеляційному провадженні заявлений арбітражним керуючим Дупликою П.Г. розрахунок пропорційності стягнення витрат з кредиторів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок арифметично не вірний.

Суд апеляційної інстанції вважає правильним здійснений судом першої інстанції розрахунок пропорційності та розмір стягнення з кредиторів на користь арбітражного керуючого Дуплики П.Г. витрат на оплату послуг останнього та витрат під час провадження у справі, а саме: з Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області у сумі 36496,09 грн; з Товариства з обмеженою відповідальністю Архітектурно-будівельний комплекс у сумі 266926,19 грн; з Головного управління ДПС у Рівненській області у сумі 175977,16 грн; з Товариства з обмеженою відповідальністю Впроваджувальна юридична фірма Щит у сумі 3348,71 грн; з Дубенської міськрайонної філії Рівненського обласного центру зайнятості у сумі 2038 грн 35 коп.

При цьому, як правильно відмічає суд першої інстанції, саме за клопотаннями ГУ ДПС України у Рівненській області неодноразово відкладався розгляд Звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу боржника, зокрема, ухвалами суду від 25.03.2023, 27.02.2024, 23.04.2024, 29.10.2024, для додаткового вивчення майнового стану боржника, з огляду на те, що дані Державного реєстру речових прав на майно за даною юридичною особою містять актуальні записи щодо наявності такого майна, про відкладення розгляду справи на час, достатній для з`ясування та ознайомлення комітету кредиторів про вжиті заходи ліквідатором в ході ліквідаційної процедури, про відкладення розгляду справи та продовження строку ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора, для можливості завершення ліквідаційної процедури, для можливості розгляду комітетом кредиторів звіту про роботу ліквідатора та його затвердження, тощо.

Водночас, за період здійснення арбітражним керуючим Дупликою П.Г. повноважень ліквідатора боржника з 24.02.2023 по 28.01.2025 жоден з кредиторів не звертався до суду з клопотаннями (скаргами, заявами) про визнання дій ліквідатора незадовільними.

Відповідно до ст.ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.78 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи засади добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, колегія суддів вважає обґрунтованим та правомірним висновок суду першої інстанції про задоволення заяви арбітражного керуючого про пропорційне стягнення з кредиторів грошової винагороди та витрат на оплату послуг арбітражного керуючого Дуплики П.Г., як ліквідатора ВАТ "Дубенський м`ясокомбінат.

Згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України") одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії").

В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за апеляційний перегляд рішення покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 28.02.2025 у справі №5019/1612/11 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складений 06.05.2025.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Крейбух О.Г.