ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачу судового наказу

05.05.2025м. ХарківСправа № 922/1459/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши матеріали заяви

заявникаТовариства з обмеженою відповідальністю "ОХОРОНА-22"
до боржникаФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про видачу судового наказу про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ОХОРОНА-22" звернулося до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості в загальній сумі 6.988,96 грн, що складається з: заборгованість за прилад приймально-контрольний "ЛУНЬ 25Т" - 120 Євро, що дорівнює 5.643,04 грн; заборгованість за отримані послуги охорони - 940,10 грн; інфляційні втрати в розмірі 328,45 грн; 3% річних 77,37 грн, а також суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в розмірі 3.409,94 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в видачі судового наказу з огляду на наступне.

У відповідності до приписів частини першої статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд звертає увагу заявника на положення частини другої статті 12 ГПК України, відповідно до яких наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник повинен, в тому числі, подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Наведене зумовлено тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, адже наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями частин першої, другої статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до статті 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин.

В обґрунтування поданої заяви ТОВ "ОХОРОНА-22" посилається на порушення умов Договору на охорону пультом централізованого спостереження і реагування з виїздом мобільної групи ТОВ "ОХОРОНА-22" від 01.06.2024 №19834/1А/Д (надалі - Договір), зокрема, в частині сплати вартості послуг з охорони об`єкта в розмірі 940,10 грн.

Натомість, жодних документів, які б підтверджували наявність заборгованості в боржника в розмірі 940,10 грн до заяви не додано. А відтак вимоги за заявою про видачу судового наказу в цій частині не мають ознак безспірності в розумінні частини першої статті 12 ГПК України.

При цьому суд зазначає, що умовами пункту 8.2. Договору передбачений обов`язок виконавця (ТОВ "ОХОРОНА-22") виставляти рахунки, акти виконаних робіт (послуг) та надсилати їх замовнику (ФОП ОСОБА_1 ). Втім, ані самих рахунків, ані актів виконаних робіт (послуг) до заяви про видачу судового наказу заявником не додано.

Таким чином, заявником не підтверджено належними доказами існування в нього безумовного права на стягнення заборгованості за отримані послуги охорони саме в розмірі 940,10 грн.

Щодо видачі наказу в частині стягнення відсотків річних у сумі 77,37 грн та інфляційних втрат у розмірі 328,45 грн, суд зазначає наступне.

За частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своїм правовим змістом інфляційні втрати та відсотки річних, право на стягнення яких передбачено вказаною нормою, є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати процентів річних є додатковими способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору, що ґрунтується на вимогах закону, а не договору.

Таким чином, 3% річних та інфляційні за своєю правовою природою не є основною грошовою заборгованістю за договором в розумінні статті 148 ГПК України, а є санкцією за невиконання (неналежне виконання) грошового зобов`язання.

З урахуванням зазначеного, вимоги про сплаті відсотків річних у розмірі 77,37 грн та інфляційних втрат у розмірі 328,45 грн за порушення договірних зобов`язань, хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не можуть вважатись основним зобов`язанням за письмовим договором (заборгованістю, щодо якої відсутній спір, про яку йде мова в статтях 12, 148 ГПК України), оскільки безпосередньо не входять до складу предмету такого договору, та не можуть бути розглянуті судом саме в порядку наказного провадження.

Окрім цього, заявник стверджує, що за боржником утворилася заборгованість за прилад приймально-контрольний "ЛУНЬ 25Т" - 120 Євро, що дорівнює 5.643,04 грн внаслідок дострокового розірвання договору з ініціативи ТОВ "ОХОРОНА-22" з 06.12.2024.

Умовами пункту 4.2. Договору передбачено право виконавця розірвати договір в односторонньому порядку. При цьому, про розірвання договору виконавець повинен повідомити замовника електронною поштою, факсимільним повідомленням, телефонограмою, текстовим повідомленням з використанням мобільного зв`язку на відповідну адресу електронної пошти, номер факсу, телефаксу, телефону, зазначені в Договорі.

Пунктом 3.13. Договору передбачено, що в разі розірвання цього Договору замовник зобов`язаний протягом 5 календарних днів з дати розірвання Договору провести всі необхідні взаєморозрахунки за цим Договором, а також забезпечити в 3-х денний строк доступ фахівця виконавця на об`єкт для проведення демонтажу встановленого ППК.

В разі пошкодження, знищення, викрадення та/або неповернення за будь-яких обставин встановленого на об`єкті прилад приймально-контрольний "ЛУНЬ-25Т", замовник у триденний строк в безумовному порядку сплачує на розрахунковий рахунок виконавця його вартість у розмірі еквівалентному 120,00 Євро. Оплата проводиться в національній валюті України за курсом, встановленим НБУ на день проведення розрахунку (пункт 8.1.4. Договору).

Таким чином, заявник стверджує, що після дострокового розірвання з ініціативи виконавця Договору, у боржника як замовника виник обов`язок з повернення вартості приладу приймально-контрольний "ЛУНЬ-25Т" у розмірі 120,00 Євро, що дорівнює 5.643,04 грн.

Втім, відповідні вимоги заявника не є безспірними та мають встановлюватись під час розгляду справи по суті, у зв`язку з чим вимога про видачу наказу на суму 5.643,04 грн не є заборгованістю, щодо якої відсутній спір, про яку йде мова в статтях 12, 148 ГПК України.

За приписами пункт 8 частини першої статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити ТОВ "ОХРОНА-22" у видачі судового наказу про стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості в загальній сумі 6.988,96 грн.

Щодо вимоги заявника про видачу судового наказу на стягнення з боржника витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, 111,80 грн витрат на відправлення боржнику заяви та 55,90 грн. витрат на відправлення роз`яснення адвоката , суд зазначає наступне.

Зі змісту глави 8 "Судові витрати" ГПК України вбачається, що судові витрати на професійну правничу допомогу можуть бути предметом розгляду у позовному провадженні, де учасниками справи, в порядку частини першої статті 41 ГПК України, зокрема, є сторони, які мають право доводити розмір витрат, а суд за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу та здійснити їх розподіл за результатами розгляду справи.

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 41 ГПК України при розгляді вимог у наказному провадженні учасники справи мають статус заявника та боржника.

Окрім того, слід зазначити, що стягнення з боржника витрат на правову допомогу за укладеним між заявником та адвокатом договором про правову допомогу суперечить самій суті наказного провадження, оскільки договір не є укладеним між заявником та боржником, а також не є неоспорюваною заборгованістю.

Аналізуючи норми процесуального закону в сукупності, можна дійти висновку, що процесуальний закон не передбачає розподілу будь-яких судових витрат, окрім судового збору в порядку здійснення судочинства у наказному провадженні, що свідчить про те, що заявлена заявником вимога не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Враховуючи, що ГПК України не передбачено розподілу судових витрат за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу, у зв`язку з чим в цій частині видачі наказу слід відмовити.

У відповідності до частини другої статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з частиною першою статті 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 12, 76, 148, 152, 153, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ОХОРОНА-22" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня набрання нею законної сили.

Ухвалу підписано 05.05.2025.

СуддяДобреля Н.С.