ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/819/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фермерського господарства "Пролісок" (70623, Запорізька область, Пологівський район, с. Балочки, вул. Дружби, 173, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод ваг "Тоннар" (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, 13, офіс 609, )
про розірвання договору та стягнення 220 000,00грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- розірвати договір № 01-19/01-ОТ від 19.01.2022, укладений між Фермерським господарством "Пролісок" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод ваг "Тоннар";

- стягнути з відповідача збитки в розмірі 220 000,00грн.

Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить покласти на відповідача.

Також позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у справі, відповідно до якого розрахунок суми судових витрат, які планує понести сторона позивача у суді першої інстанції, складає 50 000,00грн. У разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позивач просить цей попередній орієнтовний розрахунок розцінювати як усне клопотання позивача та його представника про вирішення питання про розподіл судових витрат за результатами розгляду справи у суді першої інстанції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконано зобов`язання за договором № 01-19/01-ОТ від 19.01.2022, а саме: не поставлено товар та не повернуто суму попередньої оплати, чим відповідачем завдано позивачу збитків на суму 220 000,00грн, з посиланням на ст.22 Цивільного кодексу України, ст.ст.224, 225 Господарського кодексу України. В якості підстави для розірвання договору позивач посилається на ст.651 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 13.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що укладений між сторонами договір передбачає взаємні права та обов`язки, проте позивач не виконав умови п.п.6.2-6.5 договору № 01-19/01-ОТ, а саме не повідомив постачальника про завершення будівництва фундаменту для монтажу ваг, а також підготовку приміщень для встановлення обладнання необхідного для функціонування придбаного товару.

Крім того як зазначає відповідач, у зв`язку із повномасштабним вторгненням військ Російської Федерації в Україну, зокрема в Харківську та Запорізьку області, станом на 25.02.2022, територія на якій відповідно до пункту 1.3 договору № 01-19/01-ОТ передбачалось здійснити відвантаження та монтаж ваг, знаходилась далеко за лінією бойового зіткнення та була окупована військами РФ, що звісно не надало можливості здійснити відвантаження ваг на умовах договору.

Таким чином, відповідач позбавлений реальної можливості виконати умови укладеного договору як через невиконання позивачем деяких положень такого, так і перебуванням місця монтажу ваг у тимчасовій окупації.

Як зазначає відповідач, на сьогоднішній день він не відмовляється від виконання умов договору № 01-19/01-ОТ в частині поставки ваг автомобільних тензометричних електронних для зважування сільськогосподарської продукції типу ВАТ-80 вантажопідіймальний пристрій "Оптима" довжиною 18 метрів естакадного виконання, які фактично зберігаються у постачальника, однак позивачем до цих пір не визначено нове місце їх монтажу.

Щодо направлення позивачем на поштову адресу відповідача претензії, останній зазначає, що відповідно до копії конверта, наданого позивачем до матеріалів справи, дана претензія була направлена на адресу відмінну від адреси для листування, без зазначення інформації про засоби зв`язку з отримувачем, що унеможливило доставку самого листа, а невідомий файл в форматі PDF під назвою "Пропозиція_ПРОЛІСОК (2).pdf", направлено з електронної пошти невідомої фізичної особи на адресу, яка дуже схожа, але відмінна від тієї, що належить ТОВ "Завод ваг "Тоннар", що, на думку відповідача, підтверджує факт не тільки неотримання ним жодних претензій від позивача, а ще й позбавлення можливості їх отримати.

На підставі викладеного, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, витрати відповідача на правничу допомогу в розмірі 45 000,00грн покласти на позивача.

Позивач у відповіді на відзив відповідача заперечення останнього вважає безпідставними та такими, що не впливають на можливість задоволення позову, з посиланням на те, що посилання відповідача на сам по собі факт воєнного стану як на одну з підстав невиконання ним своїх зобов`язань за договором, враховуючи, що пройшло вже близько трьох років з моменту виникнення у нього такого обов`язку, є необґрунтованим та таким, що не пояснює його відмову від повернення позивачу сплаченої передоплати. Як зазначає позивач, посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне виконання договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання.

Також позивач зазначає про те, що твердження відповідача стосовно його спілкування з позивачем не відповідає дійсності, адже сторони між собою фактично не контактували до моменту вимоги позивача про повернення сплаченої передоплати через перебування уповноважених осіб позивача на тимчасово окупованій території.

Що стосується очікування відповідачем повідомлення від позивача про готовність до монтажу вагового обладнання, а також надання нової адреси, за якою мали бути здійснені як відвантаження, так і подальше виконання супровідних робіт, включаючи монтаж, пусконалагодження та калібрування обладнання, позивач зазначає, що за весь трирічний період після укладення договору відповідач жодного разу не ініціював звернення до позивача з метою виконання своїх зобов`язань. Така пасивність, на думку позивача, свідчить про втрату відповідачем інтересу до виконання умов договору.

Позивач також наголошує на тому, що під час телефонної розмови представник відповідача повідомив позивача, що підприємство готове поставити ваги, але за ціною, яка на 110 000,00грн перевищує суму, погоджену в договорі. Оскільки запропонована відповідачем нова ціна є економічно невигідною для позивача, останній від своєї вимоги щодо розірвання договору та повернення попередньої оплати не відмовляється з посиланням на ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України.

Відповідач у додаткових поясненнях по суті спору, не погоджуючись з доводами позивача, викладеними ним у відповіді на відзив, посилається на те, що відповідач, дізнавшись про звернення позивача до суду з позовом, направив на адресу останнього лист № 03/19-01 від 19.03.2025 про намір поставити товар на спірним договором у місце, яке буде визначено позивачем, проте до теперішнього часу жодної реакції на вказаний лист з боку позивача не послідувало, що в свою чергу підтверджує той факт, що саме позивач не зацікавлений як виконувати свої обов`язки за договором № 01-19/01-ОТ від 19.01.2022 так і нести відповідальність за невиконання своїх обов`язків за вказаним договором.

Позивачем жодних належних доказів його звернення до відповідача з повідомленням про адресу, за якою можливо здійснити відвантаження, та з листом про готовність до монтажу ваг не надано.

Також відповідачем, з посиланням на ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України надано суду попередній розрахунок судових витрат, відповідно до якого його витрати на правничу допомогу складають 45 000,00грн.

30.04.2025 позивач, керуючись ст.42 Господарського процесуального кодексу України, надав додаткові пояснення по справі, в яких посилається на наявність правових підстав щодо розірвання договору через істотну зміну обставин.

Так, в обґрунтування своєї правової позиції, позивач посилається на той факт, що місцезнаходження позивача перебуває в тимчасовій окупації майже з самого початку дії в Україні правового режиму воєнного стану. Спірний договорі укладено фактично за місяць до початку воєнного стану, а з 04.03.2022 населений пункт (с. Балочки), в якому зареєстроване місцезнаходження позивача, офіційно перебуває в окупації. Таким чином, між датою укладення договору та окупацією с. Балочки пройшло всього 45 днів, з яких лише 33 робочі. З огляду на викладені обставини, позивач зазначає про відсутність у нього реальної можливості прийняти поставку товару за його місцезнаходженням, а учасники та інші уповноважені особи позивача також фізично перебували на тимчасово окупованій території ще тривалий час.

З огляду на той факт, що позивач до істотної зміни обставин виконав своє зобов`язання із сплати передоплати в розмірі 220 000,00грн, а також те, що виконання цього договору на даний час видається об`єктивно неможливим через істотну зміну обставин, позивач просить суд позовні вимоги про розірвання договору та стягнення коштів задовольнити в повному обсязі.

Будь-яких інших заяв або клопотань він учасників справи по суті спору на адресу суду не надходило.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

19.01.2022 між Фермерським господарством "Пролісок" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод ваг "Тоннар" (відповідач) укладено договір купівлі-продажу № 01-19/01-ОТ (далі - договір), відповідно до умов якого позивач доручив, а відповідач прийняв на себе зобов`язання з виготовлення (п.5.2 договору), постачання (п.1.1 договору), монтажу, пусконалагоджувальних робіт та калібрування (п.5.3 договору) ваг автомобільних тензометричних електронних для зважування сільськогосподарської продукції типу ВАТ-80 вантажоприймальний пристрій "Оптима" довжиною 18 м естакадного виконання, (далі - ваги). Ваги поставляються в розібраному вигляді і складаються з наступних комплектуючих:

1) вантажоприймальна платформа 1 шт;

2) датчик ваги цифровий 8 шт;

3) ваговий індикатор цифровий 1 шт;

4) з`єднувальна коробка 1 шт.;

5) монтажний вузол для датчиків 8 шт.;

6) кабель магістральний 1 комплект 16 м;

За умовами п.1.2 договору початок виконання зобов`язань за договором визначається датою зарахування передоплати, згідно п.4.1 договору, на розрахунковий рахунок відповідача.

У п.1.3 договору сторони погодили, що ділянка установки ваг визначається на території позивача за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с. Балочки.

Розділом 3 договору сторони визначили базисні умови постачання, а саме: поставка ваг здійснюється на умовах DDP за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с. Балочки. Умови поставки визначено у відповідності з Міжнародними правилами "Інкотермс-2010". Відвантаження ваг позивачу здійснюється протягом 30 (тридцяти) банківських днів з моменту надходження на розрахунковий рахунок відповідача передоплати, згідно п.4.1 даного договору.

Вартість договору, відповідно до п.3.2, складає 440 000,00грн.

Позивач, за умовами п.4.1 та п.4.2 договору, взяв на себе зобов`язання здійснити оплату 50% від вартості договору, що складає 220 000,00грн протягом 5 банківських днів з моменту підписання цього договору. Без оплати суми в 50% вартості договору, ваги не відвантажуються. Решту 50% від вартості договору, що складає 220 000,00грн, позивач зобов`язався сплатити відповідачу до 31.03.2022, або, за бажанням позивача, можуть бути виплачені раніше.

Відповідач взяв на себе зобов`язання:

- передати креслення на будівельну частину ваг (п.5.1 договору);

- виготовити ваги в комплектації згідно п.1.1 та здійснити відвантаження ваг відповідно строків зазначених в п.2.3 (п.5.2 договору);

- провести монтаж, пусконалагоджувальні роботи і калібрування ваг наданим позивачем вантажем (п.5.3 договору);

- виконати монтаж ваг в погоджену з позивачем дату, але не пізніше 10 (десять) робочих днів від дати отримання листа про готовність до монтажу ваг від позивача (п.5.4 договору).

В свою чергу позивач, відповідно до умов договору, зокрема зобов`язався:

- виплатити повну суму договору згідно п. 4 (п.6.1 договору);

- виконати будівництво фундаменту ваг своїми силами і за свій рахунок, у відповідності з кресленнями та рекомендаціями відповідача (п.6.2 договору).

Сторони у п.6.4 договору погодили, що готовність до монтажу ваг підтверджується листом-зобов`язанням позивача про готовність до монтажу ваг на ім`я відповідача, та фотографіями готового фундаменту ваг з одним заїзним пандусом.

Приймання-здача ваг відбувається згідно з наданими товаросупровідними документами (акт прийому-передачі та товарно-транспортна накладна) (п.7.1 договору).

Відповідно до п.7.2 договору позивач зобов`язався прийняти ваги у строк не більше 2 днів з моменту закінчення часу, відведеного на виробництво ваг згідно п.2.3, та за умови виконання п.4.1 даного договору.

У п.11.1 договору сторони дійшли згоди, що усі спори, пов`язані із укладенням, виконанням та розірванням цього договору, передаються для остаточного розгляду у Постійно діючому суді при "Асоціації захисту прав приватних інвестицій" (61166, Україна, м. Харків, пр. Науки (був. Леніна), 40; http://www.treteysky-zahyst-prav.com.ua/), згідно його регламенту. Справа розглядається третейським суддею, якого призначає Голова суду, одноособово. Якщо призначення одноособового третейського судді не є можливим за будь яких обставин, справа розглядається одноособово Головою суду.

Заперечень проти вирішення спору в господарському суді на адресу суду від відповідача не надходило.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань по ньому (п.12.10 договору).

Позивач на виконання умов договору, на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату № 1496 від 19.01.2022, в якості попередньої оплати перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 220 000,00грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 307 від 28.01.2022.

16.02.2022 відповідач здійснив закупівлю обладнання (ваг автомобільних тензометричних електронних для зважування сільськогосподарської продукції типу ВАТ-80 вантажопідіймальний пристрій "Оптима" довжиною 18 метрів), що підтверджується копіями видаткової накладної № 22021601 від 16.02.2022, платіжної інструкції № 612 від 28.01.2022 на суму 500 000,00грн та рахунку на оплату № 22011403.

Як зазначає позивач у позовній заяві, оскільки відповідач зобов`язання з виготовлення ваг в комплектації, визначеної у п.1.1 договору та відвантаження ваг, відповідно строків, зазначених у п.2.3 договору не виконав, позивач 10.09.2024 на електронну адресу відповідача, яка вказана на його вебсайті, направив письмову пропозицію розірвати договір купівлі-продажу № 01-19/01-ОТ від 19.01.2022 та повернути передоплату в розмірі 220 000,00грн, яка відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

В якості доказів звернення з відповідною пропозицію позивачем надано суду лише скріншот скриньки електронної пошти фізичної особи на ім`я Ольга Левко про вкладення до вказаного електронного листа файлу в форматі PDF під назвою "Пропозиція_ПРОЛІСОК (2).pdf".

Оскільки пропозиція позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення, як зазначає позивач, він 25.10.2024 на адресу відповідача направив цю письмову пропозицію за допомогою засобів поштового зв`язку, яка відповідачем отримана не була, що підтверджується довідкою про причини повернення/досилання, виданою оператором поштового зв`язку, а також інформацією за трекінговим номером відправлення 425.

Проте повного тексту самої пропозиції про розірвання договору та повернення попередньої оплати, направленої позивачем як на електронну, так і на поштову адреси відповідача, матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу № 01-19/01-ОТ від 19.01.2022 належним та ефективним способом захисту його порушеного права буде розірвання договору судом на підставі ст.651 Цивільного кодексу України та відшкодування збитків, завданих позивачу цим невиконанням, з посиланням на ст.22 Цивільного кодексу України, ст.ст.224, 225 Господарського кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підстави для зміни або розірвання договору передбачені ст.651 Цивільного кодексу України і за загальним правилом, викладеним у частині 1 цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, за ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тож іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного його порушення, відповідно до ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і саме настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

У цій справі позивач в якості правової підстави позову посилається на реалізацію ним безумовного права на відмову від договору в порядку статті 651 Цивільного кодексу України, проте мотивує підстави такої відмови невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором (підрядник не розпочав роботу).

Водночас, виходячи з принципу судочинства jura novit curia - "суд знає закони", неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, а суд має самостійно перевірити доводи сторін щодо застосування закону, який регулює спірні правовідносини, та надати правильну правову кваліфікацію цим відносинам і зобов`язанням сторін.

Суд зазначає, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору № 01-19/01-ОТ від 19.01.2022, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Так, як вже було встановлено судом, у п.1.1, п.5.2, п.5.3 договору сторонами був визначений предмет договору, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався виготовити ваги, здійснити поставку, відвантаження, провести монтаж, пусконалагоджувальні роботи та калібрування ваг автомобільних тензометричних електронних для зважування сільськогосподарської продукції типу ВАТ-80 вантажоприймальний пристрій "Оптима" довжиною 18 м естакадного виконання.

Відповідно до ч.2 ст.837 Цивільного кодексу України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Таким чином, оскільки предметом спірного договору сторони передбачили зобов`язання виготовити ваги, здійснити їх відвантаження, монтаж, пусконалагоджувальні роботи та калібрування, зазначений договір за своєю правовою природою є договором підряду, а тому до спірних правовідносин, що виникли на підставі договору № 01-19/01-ОТ від 19.01.2022 суд застосовує норми права, що регулюють підрядні правовідносини.

Так, за приписами ч.1, ч.2 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч.1 ст.846 Цивільного кодексу України).

Як вже було встановлено судом, початок виконання зобов`язань за договором, відповідно до п.1.2 договору, визначається датою зарахування передоплати, згідно п.4.1 договору, на розрахунковий рахунок відповідача.

Відповідач, за умовами п.2.3 договору, взяв на себе зобов`язання здійснити відвантаження ваг позивачу протягом 30 (тридцяти) банківських днів з моменту надходження на розрахунковий рахунок відповідача передоплати, згідно п.4.1 даного договору.

Позивач на виконання умов договору 28.01.2022 перерахував на розрахунковий рахунок відповідача попередню оплату в розмірі 220 000,00грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 307, наявною в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи умови п.2.3 договору, відповідач повинен був здійснити відвантаження ваг до 14.03.2022 включно, чого останнім зроблено не було.

Доказів того, що відповідач звертався до позивача з повідомленнями про неможливість виконати зобов`язання у строк, визначений договором, через початок воєнного стану, матеріали справи не містять.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 2 ст.849 Цивільного кодексу України прямо передбачено такий спосіб захисту прав та інтересів замовника, як стягнення завданих порушенням зобов`язання збитків, якщо замовник відмовився в односторонньому порядку від договору і така відмова спричинена протиправними діями підрядника.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач у строки, встановлені договором, відвантаження ваг не здійснив, суд дійшов висновку про наявність у позивача права відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Посилання відповідача на те, що ним не було порушено строки виконання зобов`язань за договором, оскільки він не отримав від позивача лист-зобов`язання про готовність до монтажу ваг суд не приймає, оскільки необхідність направлення відповідного листа сторони передбачили у договорі стосовно обов`язку монтажу виготовленого та поставленого у передбачений договором строк товару. В той час як доказів того, що відповідач відвантажив у передбачений договором строк ваги (протягом 30 банківських днів з моменту передплати) суду надано не було.

Заперечуючи проти позову, відповідач також посилається на форс-мажорні обставини, зокрема, військові дії.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п.9.1 укладеного між сторонами договору, сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання умов цього договору у випадку, якщо це невиконання викликано обставинами непереборної сили, такими як стихійні лиха, пожежі, епідемії, страйки, військові дії, повстання, мобілізації, вибухи, аварії на транспорті, постанови Уряду України, тощо, якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання даного договору. При цьому термін виконання зобов`язань за даним договором відсувається відповідно до часу, протягом якого діяли такі обставини.

За умовами п.9.2 договору сторона, для якої настали обставини форс-мажор, зобов`язана негайно сповістити про це іншу сторону будь-яким доступним способом.

При цьому, сторони у п.9.3 договору дійшли згоди, що свідоцтво, видане торговельно-промисловою палатою або іншим компетентним органом, є достатнім підтвердженням наявності і тривалості дії непереборної сили.

Відповідачем не надано відповідних документів Торгово-промислової палати України щодо унеможливлення виконання зобов`язання з оплати наданих послуг за договором внаслідок обставин непереборної сили та не доведено, що загальновідомі форс-мажорні обставини впливають у даному конкретному випадку на виконання ним зобов`язань по відвантаженню товару за договором.

Суд вважає за необхідне зазначити також, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Проте, відповідно до п.3.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затверджених рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) це документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно із п.п.6.1 6.2. Регламенту підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести.

Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про Торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21.

Натомість відповідачем не надано Сертифікату ТПП, отриманого в порядку Регламенту за конкретним зобов`язанням, що випливає із спірного договору.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не доведено наявність форс-мажорних обставин за конкретним зобов`язанням, що випливає із спірного договору, суд не приймає заперечення відповідача через їх недоведеність.

За таких обставин, враховуючи те, що позовні вимоги в частині розірвання договору та стягненні збитків підтверджені належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а відповідач на момент прийняття рішення вимоги позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позов є цілком обґрунтованим, доведеним, у зв`язку з чим він підлягає задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору суд покладає на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.129, 237, 238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір № 01-19/01-ОТ від 19.01.2022, укладений між Фермерським господарством "Пролісок" (70623, Запорізька область, Пологівський район, с. Балочки, вул. Дружби, 173, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод ваг "Тоннар" (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, 13, офіс 609, ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод ваг "Тоннар" (61057, м. Харків, вул. Чернишевська, 13, офіс 609, ) на користь Фермерського господарства "Пролісок" (70623, Запорізька область, Пологівський район, с. Балочки, вул. Дружби, 173, ) - 220 000,00грн збитків, 5 062,40грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "12" травня 2025 р.

Суддя Т.А. Лавренюк