09.05.2025Справа № 910/883/25
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "То Рест"
до Фізичної особи-підприємця Сейтхалілової Вікторії Вікторівни
про стягнення 15 777,75 грн.,
Без виклику (повідомлення) представників сторін.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "То Рест" (далі - позивач, Товариство) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Сейтхалілової Вікторії Вікторівни (далі - відповідач, Підприємець) про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 15 777,75 грн., з яких: 14 495,31 грн. - основний борг, 1 073,43 грн. - інфляційні втрати, 208,01 грн. - 3 % річних.
В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що Підприємець порушив взяті на себе зобов`язання з оплати товару, поставленого Товариством на виконання укладеного між сторонами у спрощений спосіб договору поставки, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування компенсаційних виплат.
Ухвалою від 29.01.2025 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/883/25 та вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
18.02.2025 року через систему "Електронний суд" надійшов відзив Підприємця від 17.02.2025 року на позовну заяву, в якому останній заперечив проти позову. У вказаній заяві по суті справи відповідач також вказав, що орієнтовний розмір його витрат на оплату професійної правничої допомоги у цій справі становить 15 000,00 грн., а докази на підтвердження такого розміру будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
25.02.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла відповідь Товариства від 24.02.2025 року на відзив.
Подані сторонами відзив від 17.02.2025 року та відповідь на відзив від 24.02.2025 року суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.
11.03.2025 року через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення Товариства від 11.03.2025 року.
Рішенням від 18.04.2025 року в справі № 910/883/25 господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні вимог Товариства про стягнення з Підприємця грошових коштів у загальному розмірі 15 777,75 грн.

24.04.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла заява Підприємця від 23.04.2025 року про долучення до матеріалів справи доказів та розгляд заяви про розподіл судових витрат, в якій останній просив суд стягнути з Товариства на користь відповідача витрати на оплату професійної правничої допомоги у даній справі в розмірі 8 000,00 грн.

06.05.2025 року через систему "Електронний суд" надійшли заперечення Товариства від 06.05.2025 року проти задоволення заяви відповідача про розподіл судових витрат з огляду, зокрема, на пропуск останнім встановленого пунктом 2 частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України строку та ненадання пояснень причин несвоєчасного подання заяви про розподіл витрат. Крім того, позивач зазначив про те, що сума заявлених Підприємцем витрат у розмірі 8 000,00 грн. за написання відзиву, а також витрачений на виконання цієї послуги час, є явно завищеним, зважаючи на невідповідність заявлених витрат фактично виконаному обсягу роботи, наявність суттєвої невідповідності між попередньо визначеною (15 000,00 грн.) та фактично заявленою до стягнення сумою (8 000,00 грн.), оплату послуг задовго до підписання відповідного акту їх приймання-передачі, а також неспівмірність витрат у розмірі 8 000,00 грн. за підготовку відзиву, зважаючи, зокрема, на середньоринкову вартість такої послуги та обмеженість обсягу цієї заяви по суті справи.

З огляду на викладене, у вищенаведених запереченнях Товариство просило суд відмовити у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а в разі задоволення цієї заяви - зменшити заявлений відповідачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2 000,00 грн.

Розглянувши заяву відповідача від 23.04.2025 року про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про її задоволення з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Так, за умовами частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як було зазначено вище, згідно із попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у відзиві на позовну заяву, очікуваний розмір витрат відповідача на правову допомогу в даній справі склав 15 000,00 грн.

Відповідно до частини 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідач надав суду копію укладеного 12.02.2025 року між ним (клієнт) та Адвокатським бюро "Киселиці Івана Юрійовича" (Бюро) договору про надання правничої допомоги № 157 (далі - Договір), за умовами якого клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором та Додатковими угодами до нього.

Відповідно до пунктів 3.1-3.2 Договору розмір, порядок оплати гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього Договору правничу допомогу, визначається сторонами окремими Додатковими угодами, які є невід`ємною частиною цього Договору. Бюро (адвокат) залишає за собою право в односторонньому порядку надати весь обсяг або частину роботи безоплатно.

В погоджений сторонами розмір гонорару по даному Договору не включені фактичні витрати щодо виконання Бюро зобов`язань за цим Договором.

У Додатковій угоді від 12.02.2025 року № 1 до Договору його сторони погодили, що клієнт доручає, а Бюро приймає на себе обов`язок в порядку, передбаченому діючим законодавством України, надати йому правничу допомогу по справі № 910/883/25 за позовною заявою Товариства до клієнта про стягнення 15 777,75 грн., яка розглядається в господарському суді міста Києва.

Сторони погодили, що орієнтована вартість правничої допомоги за даною угодою складає 15 000,00 грн., яка може бути збільшена або зменшена залежно від обсягу та складності наданих Бюро послуг. Остаточне визначення вартості наданих клієнту послуг визначається сторонами шляхом підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Сторони погодили, що мінімальна вартість послуг по даній угоді, що надаються Бюро клієнту, складає:

- підготовка (складення) відзиву на позовну заяву - 8 000,00 грн.;

- підготовка (складення) заперечень стосовно відповіді на відзив - 4 000,00 грн.;

- підготовка (складення) та подача одного адвокатського запиту в інтересах клієнта - 1 500,00 грн.;

- представництво інтересів клієнта в 1 (одному) судовому засіданні у випадку, якщо судовий розгляд справи відбувся за участі адвоката Бюро - 2 500,00 грн.;

- підготовка (складення) 1 (одного) клопотання (заяви) в інтересах клієнта - від 2 000,00 грн.;

- підготовка (складення) будь-якого іншого процесуального документу в інтересах клієнта (пояснення, заперечення тощо) - від 5 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 23.04.2025 року між клієнтом та Бюро було складено та підписано відповідний акт прийняття-передачі наданих послуг № 1/Д1, за яким Бюро надало, а Підприємець отримав послуги (правову допомогу) у вигляді підготовки (складення) та подачі відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості за договором поставки по справі № 910/883/25 до господарського суду міста Києва.

Згідно з пунктом 2 означеного акта прийняття-передачі вартість наданих послуг (правової допомоги) Бюро склала 8 000,00 грн. без ПДВ. Бюро є платником єдиного податку і перебуває на спрощеній системі оподаткування (3 група).

Матеріали справи також містять копію відповідного детального опису робіт (наданих послуг) від 23.04.2025 року № 1/Д1 до Договору, за яким витрата Бюро часу на підготовку (складення) та подачу відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості за договором поставки по справі № 910/883/25 до господарського суду міста Києва склала 8 годин.

Судом встановлено, що відповідач оплатив надані за Договором послуги відповідно до платіжної інструкції від 14.02.2025 року № 850 на суму 8 000,00 грн.

У той же час, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частин 4, 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Однак, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони у разі наявності її заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, судом враховано мотиви заперечень Товариства від 06.05.2025 року проти стягнення з нього заявленої відповідачем суми витрат на оплату професійної правничої допомоги, а також взято до уваги означені заперечення в частині посилань на невідповідність між попередньо визначеною Підприємцем (15 000,00 грн.) та фактично заявленою до стягнення сумою витрат на оплату послуг адвоката (8 000,00 грн.), малозначність та незначну складність цієї справи, а також відсутність необхідності вивчення адвокатом значної кількості документів, нормативно-правових актів та судової практики.

Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з того, що відповідні витрати не повинні мати надмірний характер, а також мають відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру, з урахуванням обставин справи.

Судом взято до уваги й те, що надані відповідачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат, а також складності справи.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 року в справі № 910/2170/18.

Так, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009 року, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету та підстав позовних вимог, а також складності справи, оцінюючи фактичні витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів цієї справи, беручи до уваги, зокрема, викладені позивачем заперечення проти розміру витрат на оплату послуг адвоката та їх зменшення, з огляду на те, що заявлений відповідачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу, на переконання суду, не повністю відповідає критеріям співмірності та пропорційності, керуючись принципом розумності судових витрат, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з Товариства на користь Підприємця витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Сейтхалілової Вікторії Вікторівни від 23.04.2025 року задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "То Рест" (03124, місто Київ, вулиця Миколи Василенка, будинок, 7а, офіс, 3-15; ) на користь Фізичної особи-підприємця Сейтхалілової Вікторії Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти вимог заяви Фізичної особи-підприємця Сейтхалілової Вікторії Вікторівни від 23.04.2025 року відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) додаткове рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено та підписано 09.05.2025 року.

Суддя В.С. Ломака