ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.05.2025м. СумиСправа № 920/168/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін матеріали справи №920/168/25

за позовом Сумського обласного центру зайнятості (майдан Незалежності, 3-1,

м. Суми, 40000, )

до відповідача: Державної митної служби України (вул. Дегтярівська, 11-г, м. Київ,

04119, )

в особі: Сумської митниці (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, 40024,

код ЄДРПОУ ВП 44017631)

про стягнення 67 186 грн 89 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача: Голохвост А.Р.,

від відповідача: Великодня Н.О.,

при секретарі судового засідання Ляскевич М.О.,

Суть спору. 06.02.2025 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до вимог якої просить стягнути з відповідача на свою користь 67 186 грн 89 коп. заборгованості з виплаченої допомоги по безробіттю особі у зв`язку з її поновленням на роботі за рішенням суду, а також стягнути судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2025, справу призначено до розгляду судді Заєць С.В.

Ухвалою суду від 10.02.2025 відкрито провадження у справі № 920/168/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам встановлені строки для надання суду відзиву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

24.02.2025 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду:

- відзив від 24.02.2025, б/н (вх.№763) на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує проти позовних вимог та серед іншого зазначає, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 року по справі №480/2467/22 стягнуто з Сумської митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 151969 (сто п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 40 коп., а тому у випадку стягнення з відповідача у даній справі виплаченого забезпечення (допомога по безробіттю) у сумі 67 186 грн 89 коп. відбудеться подвійне стягнення, що є неприпустимим, оскільки призведе до подвійного навантаження на фонд оплати праці Сумської митниці, яка фінансується з державного бюджету України;

- клопотання від 24.02.2025, б/н (вх.№892) про розгляд справи №920/168/25 у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

25.02.2025 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду заперечення від 25.02.2025, б/н (вх.№784) на заяву відповідача про розгляд справи №920/168/25 у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Ухвалою суду від 03.03.2025 клопотання відповідача від 24.02.2025, б/н (вх.№892) про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін задоволено; призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін на 13.03.2025, 10:20.

03.03.2025 позивачем надано до суду відповідь від 03.03.2025 №06.1/309 (вх.№1202) на відзив на позовну заяву.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 09 год. 15 хв. до 11 год. 42 хв. 13.03.2025 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 13.03.2025 не відбулось.

Ухвалою суду від 13.03.2025 призначено судове засідання у справі №920/168/25 на 25.03.2025, 11:40.

Розгляд справи 25.03.2025 не відбувся в зв`язку з перебуванням судді Заєць С.В. на лікарняному з 14.03.2025 по 31.03.2025, у відпустці з 01.04.2025 по 03.04.2025.

Ухвалою суду від 04.04.2025 призначено судове засідання для розгляду справи №920/168/25 по суті з повідомленням сторін на 10.04.2025, 11:40.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 08 год. 58 хв. 10.04.2025 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 10.04.2025 не відбулось.

Ухвалою суду від 10.04.2025 призначено судове засідання для розгляду справи №920/168/25 по суті з повідомленням сторін на 01.05.2025, 11:45.

У судовому засіданні 01.05.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.05.2025 в свою чергу заперечив щодо позовних вимог та просив суд відмовити задоволенні позову повністю.

Судовий процес на виконання ч. 1 ст. 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями13,14,74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) з 12.01.2022 згідно з наказом Сумської митниці від 11.01.2022 № 12-о «Про припинення державної служби ОСОБА_1 » звільнений з посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Пасажирський» митного поста «Дружба» Сумської митниці.

Відповідно до персональної картки №00005, створеної Середино-Будською районною філією Сумського обласного центру зайнятості, 17.01.2022 ОСОБА_1 було надано статус безробітного (а.с.5).

Згідно з довідкою-розрахунком від 20.08.2024 №04.3/1122, ОСОБА_1 був зареєстрований як безробітній з 17.01.2022 по 07.08.2022 та отримав 67186,89 грн допомоги по безробіттю (а.с.15).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 у справі №480/2467/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Сумської митниці «Про припинення державної служби ОСОБА_1 » від 11.01.2022 № 12-о, яким звільнено ОСОБА_1 з посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Пасажирський» митного поста «Дружба» Сумської митниці у зв`язку із встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Пасажирський» митного поста «Дружба» Сумської митниці. Стягнуто з Сумської митниці (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, Сумська область, 40020, ідентифікаційний код 44017631) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 156686 (сто п`ятдесят шість тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 20 коп. Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Пасажирський» митного поста «Дружба» Сумської митниці та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 24836 (двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять шість) грн. 90 коп. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, Сумська область, 40020, ідентифікаційний код 44017631) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на сплату судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023 у справі № 480/2467/22 апеляційну скаргу Сумської митниці залишено без задоволення; рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 року у справі № 480/2467/22 залишено без змін.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 у справі №480/2467/22 наказом Сумської митниці від 08.08.2022 №238-о ОСОБА_1 поновлений на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Пасажирський» митного поста «Дружба» Сумської митниці з 12.01.2022.

Відповідно до наказу директора Сумського обласного центру зайнятості від 20.08.2024 №448, прийнято рішення про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 за період з 17.01.2022 по 07.08.2022 в сумі 67186,89 коп.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 23.08.2024 №16.3/656 про повернення коштів, виплачених ОСОБА_1 як допомога по безробіттю на загальну суму 67186,89 коп.

Відповідачем на претензію від 23.08.2024 №16.3/656 надіслано позивачу лист-відповідь від 10.09.2024 №7.24-1/22/6/4255.

Претензією від 01.10.2024 №05/1351 позивач повторно звернувся до відповідача щодо повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 .

Відповідачем на претензію від 01.10.2024 №05/1351 надіслано позивачу лист-відповідь від 22.10.2024 №7.24-1/22/6/4808.

Однак, на час розгляду справи доказів повернення відповідачем позивачу коштів, виплачених ОСОБА_1 як допомога по безробіттю на загальну суму 67186,89 коп., суду не надано.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п.п. 9 п.п. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 р. № 792, Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Частиною 1 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, положеннями статей 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідач в розумінні ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», є роботодавцем ОСОБА_1 , а тому саме на відповідача покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Пред`явлення ОСОБА_1 позову до суду про поновлення його на роботі не позбавляло останнього права на отримання допомоги по безробіттю до його поновлення на роботі за рішенням суду, а тому не звільняє відповідача від обов`язку компенсувати вартість фактично здійснених ОСОБА_1 соціальних виплат на підставі частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо можливого притягнення його по подвійної відповідальності у разі задоволення позову, оскільки відшкодування допомоги по безробіттю не може вважатись відповідальністю, у зв`язку з тим, що матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття є державною соціальною гарантією на випадок настання страхового випадку.

Окрім цього, суд критично ставиться до посилання відповідача на пункт 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки ці роз`яснення (попри втрату ними актуальності у зв`язку з виключенням частини третьої статті 117 Кодексу законів про працю України на підставі Закону України № 3248-15 від 20.12.2005) могли бути застосовними у спорі про стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи. Тобто питання можливості зменшення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю не відноситься до предмету доказування у цьому спорі щодо відшкодування роботодавцем виплаченого Фондом забезпечення безробітному.

Таким чином, соціальна допомога по безробіттю була призначена та виплачена ОСОБА_1 у зв`язку з настанням страхового випадку, а саме внаслідок його звільнення, яке в подальшому було визнано в судовому порядку як незаконне, а отже саме відповідач в цьому випадку має відшкодовувати понесені Фондом витрати на виплату такій особі допомоги по безробіттю. Розмір суми відшкодування не залежить від здійсненої виплати середнього заробітку особі за час вимушеного прогулу. В той же час, спір щодо одночасної виплати ОСОБА_1 як середнього заробітку за час вимушеного прогулу так і допомоги по безробіттю може бути вирішений в іншому судовому провадженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, а отже і про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Враховуючи наведене, суд вважає правомірними та обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 67 186 грн 89 коп.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується наступним:

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.

Враховуючи приписи статті 129 ГПК України та те, що судом позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судовий збір у сумі 3028 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної митної служби України (вул. Дегтярівська, 11-г, м. Київ, 04119, ) в особі Сумської митниці (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, 40024, код ЄДРПОУ ВП 44017631) на користь Сумського обласного центру зайнятості (майдан Незалежності, 3-1, м. Суми, 40000, ) 67 186 (шістдесят сім тисяч сто вісімдесят шість) грн 89 коп., а також 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 07.05.2025.

Суддя С.В. Заєць