УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

13.05.2025Справа №910/4697/25

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог" про забезпечення позову у справі №910/4697/25 за позовом Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ледже Артіс" про стягнення заборгованості у розмірі 107 372,94 грн,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Науково-виробниче підприємство "Технолог" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ледже Артіс" про стягнення заборгованості у розмірі 107 372,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог Приватне підприємство "Науково-виробниче підприємство "Технолог" вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Ледже Артіс", як повіреним позивача згідно Договору доручення №01/2019 від 01.11.2019 та Договору доручення №03/2019 від 01.11.2019, було укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Тауер Компані" Договір оренди №TUA0878 від 01.11.2021 та з Приватним акціонерним товариством "ВФ Україна" Договір оренди №ЛВ0005 від 01.01.2019, які передбачали надання Приватному акціонерному товариству "ВФ Україна" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Тауер Компані" в оренду частини площі даху нежитлової будівлі, що розташована за адресою: 04074, м. Київ, вул. Новозабарська, буд.2/6 "А' ". В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ледже Артіс" повинне було отримані по укладеним договорам оренди кошти перераховувати, в тому числі позивачу, як довірителю-3, на його розрахунковий рахунок пропорційно долі останнього у спільній частковій власності, а саме - у частці 13,63% від загальної площі.

Проте, як стверджує позивач, з березня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ледже Артіс" в порушення умов договорів доручення, припинило перерахування Приватному підприємству "Науково-виробниче підприємство "Технолог" частки орендної плати від здачі частини даху будівлі, по договорам оренди, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Тауер Компані" та з Приватним акціонерним товариством "ВФ Україна", у зв`язку з чим у відповідача виник борг перед позивачем за період з березня 2023 року по березень 2025 року у розмірі 92 530,75 грн.

Крім того, посилаючись на порушення відповідачем грошових зобов`язань за Договорами доручення №01/2019 від 01.11.2019 та №03/2019 від 01.11.2019, Приватне підприємство "Науково-виробниче підприємство "Технолог" стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ледже Артіс" 3% річних у розмірі 3 005,67 грн та інфляційних втрат у розмірі 11 836,52 грн, нарахованих за період з березня 2023 року по березень 2025 року.

У змісті позовної заяви Приватне підприємство "Науково-виробниче підприємство "Технолог" вказує, що ним були здійснені витрати, пов`язані з розглядом справи на загальну суму, згідно з попереднім розрахунком, 12 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 (постановленою після усунення позивачем недоліків позовної заяви, які стали підставою для залишення її без руху, згідно ухвали суду від 18.04.2025) відкрито провадження у справі №910/4697/25; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

06.05.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ледже Артіс" надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що у зв`язку з розірванням Договору оренди №ЛК0003 від 01.01.2019 та Договору оренди №ЛВ0005 від 01.01.2019 всі зобов`язання між сторонами припинилися, тим більше жодної заборгованості за вказаними правочинами у відповідача перед позивачем немає, а всі кошти, які були отримані відповідачем від оренди, перераховані позивачу у визначеному розмірі - 13,63%. Відтак, на думку відповідача, є безпідставним твердження позивача, що Договір доручення №03/2019 від 01.01.2019 та Договір доручення №01/2019 від 01.01.2019 подовжили свою дію та можуть застосовуватись до інших правочинів - Договору оренди №ТОА08078 від 01.11.2021 та Договору оренди №ЛФ0009 від 01.01.2022.

У змісті відзиву на позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Ледже Артіс" вказує, що ним були здійснені витрати, пов`язані з розглядом справи на загальну суму, згідно з попереднім розрахунком, 36 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 призначено у справі №910/4697/25 судове засідання на 27.05.2025.

09.05.2025 Приватним підприємством "Науково-виробниче підприємство "Технолог" в системі "Електронний суд" було сформовано заяву про забезпечення позову (зареєстрована в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" 12.05.2025), в якій позивач просить суд постановити ухвалу про зупинення розгляду Господарським судом міста Києва заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ледже Артіс" про поворот виконання судового наказу у справі №910/9789/24 до вирішення справи №910/4697/25 по суті спору.

Розглянувши заяву Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог" про забезпечення позову, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у її задоволенні з огляду на наступне.

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що первісно позивач звернувся до відповідача за стягненням спірних коштів в межах наказного провадження у справі №910/9789/24, в межах якої 13.08.2024 Господарським судом міста Києва було видано судовий наказ №910/9789/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ледже Артіс" на користь Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог" основного боргу - 62 920,91 грн, 3% річних - 1 417,70 грн, інфляційних втрат - 3 312,59 грн, поштових витрат - 135,00 грн та судового збору - 302,80 грн. Даний судовий наказ набрав законної сили 01.10.2024 та був виконаний 10.10.2024 згідно виконавчого провадження №76268810 - на користь Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог" було стягнуто загальну суму коштів - 68 089,00 грн. Проте ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Ледже Артіс" пропущений процесуальний строк на подачу заяви про скасування наказу та прийнято її до розгляду; скасовано судовий наказ від 13.08.2024 у справі №910/9789/24, у зв`язку з чим Приватне підприємство "Науково-виробниче підприємство "Технолог" звернулось до суду із даним позовом в межах справи №910/4697/25. Однак позивачу стало відомо, що 14.04.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Ледже Артіс" в межах справи №910/9789/24 було подано заяву про поворот виконання. Оскільки ціна позову у справі №910/4697/25 перевищує заявлену до стягнення в межах справи №910/9789/24 суму, в той час як спір між сторонами ще не вирішений позивач просить суд зупинити розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ледже Артіс" про поворот виконання в межах справи №910/9789/24.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

За приписами частини 3 статті 158 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 333 цього Кодексу.

Тобто Товариством з обмеженою відповідальністю "Ледже Артіс", як боржником в межах наказного провадження у справі №910/9789/24, було реалізовано своє право на звернення до суду із заявою про поворот виконання. Натомість заявлена Приватним підприємством "Науково-виробниче підприємство "Технолог" заява про забезпечення позову у справі №910/4697/25 має на меті перешкодити (відтермінувати) Господарському суду міста Києва в межах справи №910/9789/24 розглянути заяву про поворот виконання, що не відповідає меті та цілям такого інституту господарського процесу як забезпечення позову.

Більше того, в силу основних засад, закріплених у Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законі України "Про судоустрій і статус суддів", суд своїм рішенням не може перешкоджати (наказувати, рекомендувати тощо) у здійсненні правосуддя іншим судом, складовою якого також є і розгляд заяви про поворот виконання судового рішення.

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що з метою збалансування інтересів сторін у справі законодавцем визначено умови, за яких постановлення ухвали про забезпечення позову є правомірним, а саме - наявність обставин, які прямо свідчать, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. А тому відсутність доказів на підтвердження таких умов та вжиття заходів до забезпечення позову на підставі лише припущень матиме наслідком порушення прав та інтересів особи, щодо якої вжиті такі заходи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Тим часом, обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на заявника (позивача) та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від від 05.03.2025 у справі №910/11409/24, від 05.03.2025 у справі №910/9314/24, від 20.01.2025 у справі №916/2907/24, від 15.01.2025 у справі №913/333/24.

Суд виходить з того, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову на забезпечення якого подана відповідна заява, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акта постановленого саме у цій справі. Оскільки метою вжиття заходів до забезпечення позову є запобігання утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи у якій було подано позов, в разі його задоволення, а не будь-якого рішення, ухваленого судом у іншій справі.

Несплата відповідачем заборгованості та наявність заперечень щодо вимог позивача не свідчать про наміри відповідача ухилятись у майбутньому від виконання рішення суду.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні заяви Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог" про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог" про забезпечення відмовити повністю.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (13.05.2025) та може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Р.В. Бойко