ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. ОдесаСправа № 915/299/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу заступника керівника Первомайської окружної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області №915/299/25 від 18.03.2025, прийняту суддею Семенчук Н.О., м. Миколаїв, про повернення позовної заяви заступника керівника Первомайської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації та Південного офісу Держаудитслужби

до відповідачів:

-Первомайського психоневрологічного інтернату;

-Фізичної особи-підприємця Гусєва Анатолія Олександровича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним договору та стягнення 22 595,74 грн

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 р. заступник керівника Первомайської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації та Південного офісу Держаудитслужби звернувся з позовом до Первомайського психоневрологічного інтернату та Фізичної особи-підприємця Гусєва Анатолія Олександровича , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якому просив визнати недійсним укладений між відповідачами договір про постачання товару №161 від 16.11.2020 та стягнути з Фізичної особи-підприємця Гусєва Анатолія Олександровича на користь Первомайського психоневрологічного інтернату 22595,74 грн, а з Первомайського психоневрологічного інтернату одержані ним за рішенням суду 22595,74 грн стягнути в дохід держави.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області №915/299/25 від 03.03.2025 вищенаведену позовну заяву залишено без руху; встановлено Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації строк, який не перевищує 10 днів з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом здійснення вказаним позивачем реєстрації свого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, відповідно до статті 6 Господарського процесуального кодексу України.

12.03.2025 до суду першої інстанції від заступника керівника Первомайської окружної прокуратури надійшла заява б/н від 12.03.2025 (вх.№3812/25 від 12.03.2025), в якій на виконання вимог Господарського суду Миколаївської області №915/299/25 від 03.03.2025 повідомлено про те, що у даному випадку позов подано саме прокурором, яким додатково скеровано на адресу Миколаївської обласної військової адміністрації та Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації листи з інформуванням про необхідність проведення відповідно до вимог чинного законодавства реєстрації вказаним департаментом свого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області №915/299/25 від 18.03.2025 (суддя Семенчук Н.О.) повернуто позовну заяву.

Вказана ухвала мотивована тим, що Департаментом соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації у встановлений судом строк не усунуто недоліки позову, зазначені в ухвалі від 03.03.2025 про залишення позовної заяви без руху, що в силу приписів частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для повернення позову.

Не погодившись з постановленою ухвалою, заступник керівника Первомайської окружної прокуратури звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області №915/299/25 від 18.03.2025 про повернення позовної заяви та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, апелянт наголошує на тому, що відсутність у Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС не є підставою для повернення позовної заяви, поданої прокурором з дотримання вимог пункту 2 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала протиправно обмежує право на доступ до правосуддя.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною другою статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що у даній справі оскаржується ухвала суду, зазначена в пункті 6 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Аленіна О.Ю. від 16.04.2025 перегляд останньої за апеляційною скаргою заступника керівника Первомайської окружної прокуратури вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції було встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 01.05.2025.

Департамент соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, Південний офіс Держаудитслужби, Первомайський психоневрологічний інтернат, Фізична особа-підприємець Гусєв Анатолій Олександрович та Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзивів на апеляційну скаргу не надали, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у визначеному складі суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Миколаївської області норм права, дійшла наступних висновків.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

В силу частини першої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Положеннями статті 1311 Конституції України на прокуратуру покладено виключний перелік функцій, однією з яких є представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За умовами частини першої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

З наведених правових норм вбачається, що прокурор у таких випадках виконує функцію представництва інтересів держави, яка одночасно є його конституційним обов`язком.

Здійснюючи представництво інтересів держави, прокурор не обмежений волею суб`єкта, від імені якого він представляє інтереси держави, і діє автономно, незалежно від нього.

Вимоги до змісту та форми позову, а також до документів, які додаються до позовної заяви, встановлено статтями 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

В силу пункту 2 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

За умовами частин першої, другої та четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Колегія суддів вбачає, що позовна заява заступника керівника Первомайської окружної прокуратури у даній справі була подана до суду першої інстанції 25.02.2025 через систему "Електронний суд", тобто заявник на момент звернення з позовом мав зареєстрований електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Крім того, прокурором на виконання пункту 2 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України безпосередньо у поданому ним позові вказано, що Первомайська окружна прокуратура, Південний офіс Держаудитслужби, Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України та Фізична особа-підприємець Гусєв Анатолій Олександрович зареєстровані у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та мають електронні кабінети у підсистемі "Електронний суд", у той час як Департамент соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації та Первомайський психоневрологічний інтернат свої електронні кабінети не зареєстрували.

Вищенаведене свідчить про дотримання прокурором при зверненні з відповідним позовом вимог процесуального закону щодо зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету учасників справи.

При цьому згідно з частиною четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, відсутність у Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС може мати у майбутньому настання негативних процесуальних наслідків саме для цього учасника справи при поданні ним до суду процесуальних документів, між тим це у жодному випадку не є підставою для повернення позовної заяви, поданої прокурором не лише в інтересах вказаного департаменту, але водночас і в інтересах Південного офісу Держаудитслужби, який має відповідний електронний кабінет.

Особливість сучасного конституційного статусу прокурора в суді, деталізованого в процесуальних кодексах та Законі України "Про прокуратуру", полягає у тому, що представництво прокурором інтересів держави у суді носить допоміжний характер, оскільки основну роль у цьому процесі мають відігравати профільні суб`єкти владних повноважень, які повинні самостійно звертатимуться до суду. Такий підхід до визначення ролі прокурора у сфері представництва інтересів держави у суді було закладено у Перехідних положеннях Конституції України 1996 року та в подальшому втілено в життя з урахуванням досвіду функціонування прокуратури в європейських державах, стандартів Ради Європи, а також висновків та рекомендацій, які надавалися Венеціанською Комісією щодо законопроектів про реформування прокуратури України.

Таким чином, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень (органи державної влади, органи місцевого самоврядування або інші суб`єкти владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах), а не прокурор, між тим для того щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. У кожному випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

За таких обставин, поза увагою місцевого господарського суду безпідставно залишився той факт, що прокурор спонукав Департамент соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації до проведення реєстрації електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання останньому відповідного звернення, між тим останнє було проігнороване департаментом. При цьому, враховуючи відсутність у чинному процесуальному законодавстві механізму впливу прокурора на учасника справи, в інтересах якого подається позов, в контексті примушення його до проведення реєстрації свого електронного кабінету, сам прокурор не повинен нести негативні процесуальні наслідки бездіяльності особи, визначеної ним позивачем у спірних правовідносинах, натомість така поведінки зазначеної особи, навпаки, може бути розцінена судом як один із проявів нездійснення захисту інтересів держави уповноваженим на те суб`єктом під час вирішення після відкриття провадження у справі питання наявності у прокурора підстав для представництва інтересів держави у цій справі.

З огляду на наведене, апеляційний господарський суд вважає помилковим висновок Господарського суду Миколаївської області про повернення позовної заяви прокурора у зв`язку відсутністю в одного з позивачів зареєстрованого електронного кабінету.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертається до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального України, згідно з якою суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кутіч проти Хорватії" від 01.03.2002).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Європейським судом з прав людини визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі "Беллет проти Франції" від 04.12.1995).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).

Колегія суддів зазначає, що у рішенні від 09.03.2011 у справі "Буланов та Купчик проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

При цьому надмірний формалізм під час відмови у розгляді заяви скаржника, суттєво обмежує його право на звернення до суду, що є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.12.2016 у справі "ТОВ "ФРІДА" проти України").

Враховуючи вищевикладене, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що ухвала Господарського суду Миколаївської області №915/299/25 від 18.03.2025 є передчасною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, а позовна заява та додані до неї документи передачі до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись статтями 174, 232, 233, 236, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 280-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Первомайської окружної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області №915/299/25 від 18.03.2025 скасувати.

Позовну заяву заступника керівника Первомайської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації та Південного офісу Держаудитслужби разом з доданими до неї документи направити до Господарського суду Миколаївської області для вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та у випадках, встановлених статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.05.2025.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир