ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 рокуСправа № 912/3146/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. за участю секретаря Лупенко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи №912/3146/24

за позовом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), вул. Героїв АТО, 92, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50103

до відповідача Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, вул. Гагаріна, 1, с. Первозванівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27652

про стягнення 2 289 703,70 грн

Представники сторін:

від позивача - Братіхун О.Ю., самопредставництво, витяг з ЄДР;

від відповідача - Манзюк Т.Ю., адвокат, ордер серії ВА №1104286 від 07.02.2020.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області з вимогами про стягнення збитків в розмірі 2 289 703,70 грн, з покладенням судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем завдано державі шкоду, внаслідок засмічення та забруднення земельних ресурсів, що встановлено перевіркою дотримання вимог природоохоронного законодавства, проведеної у період з 12.02.2024 по 23.02.2024, за результатами якої складено акт.

Ухвалою від 26.12.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №912/3146/24 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 23.01.2025, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 15.01.2025 суд призначив підготовче засідання у даній справі на іншу дату - 06.02.2025.

06.02.2025 суд відкрив підготовче засідання та оголосив перерву до 20.02.2025, про що постановив протокольну ухвалу.

19.02.2025 через систему "Електронний суд" відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить поновити строк на подачу відзиву та відмовити у позові. Крім того, у відзиві зазначено, що Інспекцією внесено недостовірні відомості до акта перевірки щодо даних реєстру місць видалення відходів Кіровоградської області.

Ухвалою від 20.02.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подачу відзиву. За власною ініціативою суд продовжив процесуальний строк для подачі відзиву до 20.02.2025. Оголосив перерву в підготовчому засіданні до 05.03.2025.

У підготовчому засіданні 05.03.2025 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву до 13.03.2025, про що постановив протокольну ухвалу.

27.02.2025 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що Департаментом екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної державної адміністрації листом №26-01-23/645/0.26 від 27.03.2023 надано Інспекції реєстри в електронному вигляді (у форматі Microsoft Excel), в яких визначено місця видалення відходів на території Первозванівської сільської ради. Позивач наголосив, що зазначені реєстри не долучено до відповіді на відзив, з огляду на необхідність додаткового часу для їх опрацювання та підготовки виписки з реєстру, оскільки в реєстрах місць видалення відходів міститься інформація по всій Кіровоградській області.

04.03.2025 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

12.03.2025 позивач подав суду клопотання від 12.03.2025 про долучення доказів, а саме листа Департаменту екології та природних ресурсів №26-01-23/645/0.26 від 27.03.2023 та виписки з реєстру місць видалення відходів Кіровоградської області.

Ухвалою від 13.03.2025 суд поновив позивачу строк для подання доказів та прийняв докази, які подані разом з клопотанням від 12.03.2025. Закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.03.2025 о 11:00 год.

24.03.2025 суд розпочав розгляд справи по суті, та оголосив перерву до 10.04.2025 о 14:00 год.

В засіданні 10.04.2025 оголошено перерву до 24.04.2025 о 14:00 год.

В засіданні 24.04.2025 оголошено перерву до 28.04.2025.

В засіданні сторони підтримали раніше оголошені позиції.

Обставини справи.

У період з 12.02.2024 по 23.02.2024 Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) проводилася планова перевірка в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади у сфері дотримання вимог природоохоронного законодавства Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.

Перевіркою встановлено, серед інших порушень, що на території Первозванівської територіальної громади знаходяться стихійні (несанкціоновані) сміттєзвалища на яких складуються різні відходи (побутові, будівельні тощо), що призводить до засмічення та забруднення земель.

За результатом перевірки складено акт від 23.02.2024.

З метою усунення виявлених порушень видано припис від 29.02.2024.

За вказані правопорушення першого заступника сільського голови притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 52 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. (Постанова про накладення адміністративного стягнення від 15.02.2024. Штраф сплачено добровільно у повному обсязі).

Під час перевірки здійснено виїзди на:

1. Сміттєзвалище, розташоване за межами села Калинівка Калинівського старостинського округу, з географічною прив`язкою об`єкта (десяткові координати широти і довготи) 48.3860234°, 32.3555003°.

Правовстановлюючі документи на земельну ділянку під сміттєзвалищем відсутні.

На зазначеній земельній ділянці складуються тверді побутові відходи, будівельні відходи та відходи рослинного походження.

Площа земельної ділянки, на якій знаходиться стихійне сміттєзвалище, становить 475,2 м2.

2. Сміттєзвалище, розташоване за межами села Клинці Клинцівського старостинського округу, з географічною прив`язкою об`єкта (десяткові координати широти і довготи) 48.509345°, 32.38209193°.

Правовстановлюючі документи на земельну ділянку під сміттєзвалищем відсутні.

На зазначеній земельній ділянці складуються тверді побутові відходи, будівельні відходи та відходи рослинного походження.

Площа земельної ділянки, на якій знаходиться стихійне сміттєзвалище, становить 632,5 м2.

3. Сміттєзвалище, розташоване в селі Степове Степового старостинського округу, з географічною прив`язкою об`єкта (десяткові координати широти і довготи) 48.4154922°, 32.2136679°.

Правовстановлюючі документи на земельну ділянку під сміттєзвалищем відсутні.

На зазначеній земельній ділянці складуються тверді побутові відходи.

Загальна площа земельних ділянок, на яких знаходиться стихійне сміттєзвалище, становить 1137,68 м2.

4. Сміттєзвалище, розташоване за межами села Федорівка Федорівського старостинського округу, з географічною прив`язкою об`єкта (десяткові координати широти і довготи) 48.376669°, 32.169549°.

Правовстановлюючі документи на земельну ділянку під сміттєзвалищем відсутні.

На зазначеній земельній ділянці складуються тверді побутові відходи, будівельні відходи та відходи рослинного походження.

Площа земельної ділянки, на якій знаходиться стихійне сміттєзвалище, становить 518,5 м2.

5. Сміттєзвалище, розташоване за межами села Зоря, з географічною прив`язкою об`єкта (десяткові координати широти і довготи) 48.444906°,32.322478°.

Правовстановлюючі документи на земельну ділянку під сміттєзвалищем відсутні.

На зазначеній земельній ділянці складуються тверді побутові відходи, будівельні відходи та відходи рослинного походження.

Площа земельної ділянки, на якій знаходиться стихійне сміттєзвалище, становить 641,7 м2.

6. Сміттєзвалище, розташоване за межами села Покровське Покровського старостинського округу, з географічною прив`язкою об`єкта (десяткові координати широти і довготи) 48.431478°, 32.485225°.

Правовстановлюючі документи на земельну ділянку під сміттєзвалищем відсутні.

На зазначеній земельній ділянці складуються тверді побутові відходи, будівельні відходи та відходи рослинного походження.

Площа земельної ділянки, на якій знаходиться стихійне сміттєзвалище, становить 1746 м2.

7. Сміттєзвалище, розташоване за межами села Гаївка Бережинського старостинського округу.

Правовстановлюючі документи на земельну ділянку під сміттєзвалищем відсутні.

На зазначеній земельній ділянці складуються тверді побутові відходи, будівельні відходи та відходи рослинного походження.

Площа земельної ділянки, на якій знаходиться стихійне сміттєзвалище, становить 501,25 м2.

Вимірювання земельних ділянок проводилось рулеткою вимірювальною Р 10 зав. №7. (Свідоцтво про повірку №640-М від 06 липня 2023 р.). Додано план-схеми, на яких зазначені площа і висота.

Позивач зазначає, що сільською радою не забезпечується захист земель від забруднення, засмічення. Не вирішено відповідно до законодавства питання щодо розміщення на своїй території об`єктів оброблення відходів, що призвело до захоронення змішаних побутових, будівельних відходів на вищезазначених земельних ділянках. Не створено пункти роздільного збирання побутових відходів. Не забезпечено ліквідацію несанкціонованих сміттєзвалищ у межах населених пунктів.

Окрім того, сільською радою не вживаються заходи щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків такого впливу.

Внаслідок засмічення земельної ділянки, загальною площею 475,2 м2, розташованої за межами села Калинівка, завдано шкоду державі в розмірі 47 757,60 грн.

Внаслідок засмічення земельної ділянки, загальною площею 632,5 м2, розташованої за межами села Клинці, завдано шкоду державі в розмірі 63 566,25 грн.

Внаслідок засмічення земельної ділянки, загальною площею 1137,68 м2, розташованої в селі Степове, завдано шкоду державі в розмірі 97 754,34 грн.

Внаслідок засмічення земельної ділянки, загальною площею 518,5 м2, розташованої за межами села Федорівка, завдано шкоду державі в розмірі 1 742 937,75 грн.

Внаслідок засмічення земельної ділянки, загальною площею 641,7 м2, розташованої за межами села Зоря, завдано шкоду державі в розмірі 64 490,85 грн.

Внаслідок засмічення земельної ділянки, загальною площею 1746,0 м2, розташованої за межами села Покровське, завдано шкоду державі в розмірі 175 473,00 грн.

Внаслідок засмічення земельної ділянки, загальною площею 501,25 м2, розташованої в селі Гаївка, завдано шкоду державі в розмірі 50 375,63 грн.

Загальна сума завданої державі шкоди, внаслідок засмічення земельних ресурсів становить 2 242 355, 42 грн.

Також на кількох сміттєзвалищах відібрано проби ґрунту та встановлено забруднення земель (перевищення гранично-допустимої концентрації (ГДК) забруднюючих речовин, а також перевищення забруднюючих речовин у порівнянні з контрольною (фоновою) пробою).

- Так, на земельній ділянці за межами села Калинівка, площею 475,2 м2 (координати 48.3860234°, 32.3555003°) встановлено перевищення забруднюючих речовин:

сульфати (493,8 мг/кг при ГДК 160 мг/кг);

фосфор (рухомі форми), у перерахунку на п`ятиоксид фосфору Р2О5 (1497,6 мг/кг у порівнянні з фоновою пробою 685,7 мг/кг);

амоній (обмінний), у перерахунку на азот амонійний N(NH4+) (7, 46 мг/кг у порівнянні з фоновою пробою 2,46 мг/кг).

(протокол №6-24 вимірювань складу та властивостей ґрунтів від «26» березня 2024 р.).

- На земельній ділянці, площа 1746 м2 (село Покровське), координати 48.4314780, 32.4852250, встановлено перевищення забруднюючих речовин:

сульфати (246,9 мг/кг при ГДК 160 мг/кг);

фосфор (рухомі форми) (967,9 мг/кг у порівнянні з фоновою пробою 87,3 мг/кг);

хлориди (79,7 мг/кг у порівнянні з фоновою пробою 62,0 мг/кг);

нітрати (821,9 мг/кг при ГДК 130 мг/кг);

(протокол №11-24 вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від «25» квітня 2024 р.).

- На земельній ділянці, площею 1137,68 м2, (село Степове, координати 48.41549220, 32.21366790) встановлено перевищення забруднюючих речовин:

сульфати (164,6 мг/кг при ГДК 160 мг/кг);

фосфор (рухомі форми) (1013,7 мг/кг у порівнянні з фоновою пробою 186,8 мг/кг);

щільний залишок (0,38 мг/кг у порівнянні з фоновою пробою 0,12 мг/кг);

амоній (7,6 мг/кг у порівнянні з фоновою пробою 6,8 мг/кг).

(протокол №7-24 вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від «11» квітня 2024 р.).

Внаслідок забруднення земельної ділянки, площею 475 м2, розташованої за межами села Калинівка, завдано шкоду державі в розмірі 5173,74 грн.

Внаслідок забруднення земельної ділянки, площею 1137,68 м2, розташованої в селі Степове, завдано шкоду державі в розмірі 10004,48 грн.

Внаслідок забруднення земельної ділянки, площею 1746,0 м2, розташованої за межами села Покровське, завдано шкоду державі в розмірі 32170,06 грн.

Загальна сума завданої державі шкоди, внаслідок забруднення земельних ресурсів становить 47348,28 грн.

Загальна сума завданої державі шкоди, внаслідок засмічення та забруднення земельних ресурсів становить 2 289 703,70 грн.

Інспекцією пред`явлено сільській раді відповідні претензії про відшкодування завданої шкоди, вимоги за якими сільською радою заперечено.

В обґрунтування заперечень, сільська рада зазначає, що інспекцією допущено порушення під час спірної перевірки, зокрема керівник інспекції безпідставно продовжив термін проведення перевірки, оскільки Порядок контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади, затверджений Постановою КМУ від 09.03.1999 № 339, є лише підзаконним нормативно-правовим актом, норми якого носять лише декларативний характер. Також сільська рада зазначає про відсутність будь-яких вимог до оформлення результатів перевірки.

Також сільська рада стверджує, що під час здійснення заходів державного нагляду Інспекція зобов`язана здійснювати такі заходи з урахуванням вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", який на думку відповідача порушено.

Відповідач зазначає, що інспекцією вручено сільській раді примірник акта перевірки без плану-схеми засмічення земельних ділянок. В акті перевірки не вказано яким чином проводився обмір земельної ділянки. Не вказано який метод для цього використовувався. інформація, зазначена в Акті стосовно сміттєзвалищ, не відповідає дійсності.

Відсутність вини у засміченні/забрудненні землі сільська рада обґрунтовує тим, що посадові особи сільської ради спірні землі не забруднювали.

Сміттєзвалища знаходяться за межами населених пунктів і у сільської ради відсутні обов`язки щодо ліквідації сміттєзвалищ.

Норми права та оцінка доказів.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової шкоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (ст. 16 Конституції України).

Відповідно до статей 66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Статтею 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 96 Земельного кодексу України на землекористувачів покладено обов`язок додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.

Відповідно до ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, зокрема, за псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються, зокрема, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", Законом України "Про відходи", Законом України "Про охорону земель", Земельним кодексом України, а також іншим спеціальним законодавством.

Згідно ст. 7 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, належить, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у частині додержання органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами вимог законодавства України про охорону земель.

Органом уповноваженим державою здійснювати повноваження у спірних правовідносинах є Державна екологічна інспекція України, основною функцією якої є здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства щодо охорони навколишнього середовища, раціонального використання та відтворення природних ресурсів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно з п. 1 Положення про територіальні та міжрегіональні органи Держекоінспекції, територіальні органи Інспекції здійснюють нагляд на місцевому рівні. Вони підпорядковуються центральному органу та виконують державний нагляд за додержанням законодавства, зокрема в частині охорони вод, земель, використання природних ресурсів.

Відповідно до ст. 202 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" Інспекція здійснює нагляд за дотриманням законодавства про використання та охорону земель. Це включає організацію та здійснення нагляду за підприємствами, установами, організаціями і громадянами в межах її компетенції.

Таким чином, позивачу надано право згідно з чинним законодавством здійснювати (проводити) заходи державного нагляду (контролю), у тому числі, юридичних осіб, щодо дотримання законодавства про використання та охорону земель.

Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Тоді як, держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб`єктами господарювання (ч. 1 ст. 8 ГК України).

Державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища (ст. 1 ЗУ № 877-V ).

Відповідно до ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Порядок контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади, затверджений постановою КМУ від 9 березня 1999 №339.

Постановою Кабінету Міністрів від 13.03.2022 № 303 "Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану" припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану.

Зазначенні вимоги законодавства стосуються проведення заходів державного нагляду (контролю) уповноваженими особами у діяльності суб`єктів господарювання (Постанова Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2024 справа № 908/62/24).

Таким чином, доводи Сільської ради про те, що Інспекцією під час перевірки допущено порушення не підтверджено.

Господарським судом враховано, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у справі № 420/2910/22 зазначено:

"103. Статтею 7 Конституції в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Змістом частин третьої, четвертої статті 140 Основного Закону визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

104. Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

105. Статтею 4 Європейської хартії місцевого самоврядування (ратифікована відповідно до Закону України від 15 липня 1997 року № 452/97-ВР): визначено сферу компетенції місцевого самоврядування.

Так, частини перша та друга статті передбачає, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом. Однак це положення не перешкоджає наділенню органів місцевого самоврядування повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону. Органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

106. Аналогічні за суттю гарантії місцевого самоврядування також містяться у Всесвітній декларації місцевого самоврядування (прийнята XXVII Конгресом Міжнародного союзу місцевої влади (International Union of Local Authorities; IULA) 26 вересня 1985 р. у м. Ріо-де-Жанейро (Бразилія), а також Європейській Хартії міст (Charte urbaine europeenne) (прийнята Постійною конференцією місцевих і регіональних органів влади Європи Ради Європи (Congress of Local and Regional Authorities; CLRA) 18 березня 1992 року у м. Страсбург (Франція).

107. Крім того, згідно із зобов`язаннями, які взяті відповідно до статей 4, 6 та 14 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (ратифікована згідно із Законом України № 1678-VII від 16.09.2014), Україна прагне зміцнення поваги до демократичних принципів, верховенства права та доброго врядування; забезпечує стабільність і дієвість демократичних інституцій; гарантує права людини і основоположні свободи, а також дбає про зміцнення судової влади та підвищення її ефективності.

108. Зокрема, відповідно до статті 360 вищезазначеної Угоди сторони розвивають і зміцнюють співробітництво з питань охорони навколишнього середовища й таким чином сприяють реалізації довгострокових цілей сталого розвитку і зеленої економіки. Передбачається, що посилення природоохоронної діяльності матиме позитивні наслідки для громадян і підприємств в Україні та ЄС, зокрема, через покращення системи охорони здоров`я, збереження природних ресурсів, підвищення економічної та природоохоронної ефективності, інтеграції екологічної політики в інші сфери політики держави.

109. Так само статтею 361 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони зазначено, що співробітництво має на меті збереження, захист, поліпшення і відтворення якості навколишнього середовища, захист громадського здоров`я, розсудливе та раціональне використання природних ресурсів та заохочення заходів на міжнародному рівні, спрямованих на вирішення регіональних і глобальних проблем навколишнього середовища у таких сферах, зокрема: управління відходами та ресурсами.

110. За частиною першою статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

111. Частина перша статті 16 цього Закону передбачає, що органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

112. Частинами першою-третьою статті 12 Закону України "Про відходи" визначено, що відходи, щодо яких не встановлено власника або власник яких невідомий, вважаються безхазяйними.

З метою запобігання або зменшення обсягів утворення відходів виявлені безхазяйні відходи беруться на облік.

Порядок виявлення та обліку безхазяйних відходів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин сьомої та восьмої цієї ж статті власники або користувачі земельних ділянок, на яких виявлено безхазяйні відходи, зобов`язані у п`ятиденний строк повідомити про них місцеві органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

Підставами для визначення відходів безхазяйними та їх обліку можуть бути: повідомлення власників або користувачів земельних ділянок, на яких виявлено безхазяйні відходи; звернення (повідомлення) громадян, підприємств, установ та організацій, засобів масової інформації; результати інспекційних перевірок центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, державної санітарно-епідеміологічної служби, органів місцевого самоврядування.

Частиною одинадцятою статті 12 Закону України "Про відходи" також визначено, що у разі отримання звернення (повідомлення) Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а також органи місцевого самоврядування зобов`язані визначити кількість, склад, властивості, вартість відходів, рівень їх небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров`я людини та вжити заходів для визначення власника відходів (ч.10). У разі потреби для визначення власника безхазяйних відходів та їх оцінки можуть залучатися правоохоронні органи, відповідні спеціалісти і експерти.

113. Відповідно до частини першої статті 21 Закону України "Про відходи" органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують: а) виконання вимог законодавства про відходи; б) розроблення та затвердження схем санітарного очищення населених пунктів; в) організацію збирання і видалення побутових відходів, у тому числі відходів дрібних виробників, створення полігонів для їх захоронення, а також організацію роздільного збирання корисних компонентів цих відходів; г) затвердження місцевих і регіональних програм поводження з відходами та контроль за їх виконанням; д) вжиття заходів для стимулювання суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність у сфері поводження з відходами; е) вирішення питань щодо розміщення на своїй території об`єктів поводження з відходами; є) координацію діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, що знаходяться на їх території, в межах компетенції; з) здійснення контролю за раціональним використанням та безпечним поводженням з відходами на своїй території; и) ліквідацію несанкціонованих і неконтрольованих звалищ відходів; і) сприяння роз`ясненню законодавства про відходи серед населення, створення необхідних умов для стимулювання залучення населення до збирання і заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини; ї) здійснення інших повноважень відповідно до законів України; й) надання згоди на розміщення на території села, селища, міста місць чи об`єктів для зберігання та захоронення відходів, сфера екологічного впливу функціонування яких згідно з діючими нормативами включає відповідну адміністративно-територіальну одиницю; м) здійснення контролю за додержанням юридичними та фізичними особами вимог у сфері поводження з виробничими та побутовими відходами відповідно до закону та розгляд справ про адміністративні правопорушення або передача їх матеріалів на розгляд інших державних органів у разі порушення законодавства про відходи.

114. Згідно зі статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

115. Підпунктами 6 та 15 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку належить, зокрема: вирішення питань поводження з побутовими відходами, знешкодження та захоронення трупів тварин; затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів.

116. Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 54 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради. Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.

117. Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою (у тому числі з метою забезпечення надання адміністративних послуг у строк, визначений законом) в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.

119. Зі змісту вищенаведених норм права вбачається, що місцеве самоврядування є гарантованим правом територіальних громад самостійно та через утворені органи місцевого самоврядування вирішувати усі питання місцевого значення, не вилученні з їх компетенції, під власну відповідальність. Для цього відповідна сільська, селищна або міська рада наділена повноваженнями самостійно приймати рішення про утворення, у межах затверджених нею структури і штатів, виконавчих органів та розподіл повноважень між цими органами. При цьому, саме на виконавчі органи відповідної сільської, селищної або міської ради покладається вирішення питань поводження з побутовими відходами, ліквідації сміттєзвалищ та вжиття інших заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки, а також ліквідації наслідків цього впливу на відповідних територіях".

09.07.2023 набув чинності Закон України "Про управління відходами", який визначає правові, організаційні, економічні засади діяльності щодо запобігання утворенню, зменшення обсягів утворення відходів, зниження негативних наслідків від діяльності з управління відходами, сприяння підготовці відходів до повторного використання, рециклінгу і відновленню з метою запобігання їх негативному впливу на здоров`я людей та навколишнє природне середовище.

Відповідно до п. 38 статті 1 Закону України "Про управління відходами" управління відходами комплекс заходів із збирання, перевезення, оброблення (відновлення, у тому числі сортування, та видалення) відходів, включаючи нагляд за такими операціями та подальший догляд за об`єктами видалення відходів.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про управління відходами" суб`єктами права власності на відходи є фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава.

Територіальні громади є власниками відходів, переданих їх утворювачами або попередніми власниками до систем управління побутовими відходами. Перехід права власності на відходи до інших суб`єктів здійснюється на підставі договору між органом місцевого самоврядування та суб`єктом господарювання у сфері управління відходами або між суб`єктами господарювання у сфері управління відходами. Організації розширеної відповідальності виробника є власниками відходів, прийнятих, зібраних або отриманих в інший спосіб у результаті діяльності такої організації

Статтею 26 Закону України "Про управління відходами" визначено повноваження органів місцевого самоврядування у сфері управління відходами.

Так, за змістом цієї статті до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері управління відходами належить:

1) участь у реалізації державної політики у сфері управління відходами;

2) участь у розробленні та реалізації регіональних планів управління відходами;

3) затвердження місцевих планів управління відходами;

4) вирішення питань щодо розміщення на території відповідних територіальних громад об`єктів оброблення відходів;

5) створення пунктів роздільного збирання побутових відходів.

2. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері управління відходами належить:

1) розроблення та реалізація місцевих планів управління відходами;

2) організація управління побутовими відходами, відходами будівництва та знесення;

3) визначення у встановленому порядку суб`єктів господарювання, які здійснюють збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів;

4) визначення адміністратора послуги з управління побутовими відходами;

5) запровадження роздільного збирання побутових відходів та забезпечення виконання цільових показників щодо підготовки для повторного використання та рециклінгу побутових відходів;

6) організація роботи пунктів роздільного збирання побутових відходів;

7) забезпечення ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ у межах населених пунктів;

8) передача відходів, власник яких не встановлений, суб`єктам господарювання у сфері управління відходами для їх оброблення;

9) надання інформації, проведення роз`яснювальної та просвітницької роботи серед населення щодо управління відходами;

10) визначення одиниці вимірювання обсягу наданої послуги з управління побутовими відходами;

11) затвердження норм надання послуги з управління побутовими відходами;

12) затвердження інвестиційних програм суб`єктів господарювання у сфері управління побутовими відходами;

13) встановлення тарифів на послугу з управління побутовими відходами, а також тарифів на збирання, перевезення, відновлення, видалення побутових відходів окремо за видами побутових відходів (змішані, великогабаритні, ремонтні, небезпечні);

14) укладення договорів з організаціями розширеної відповідальності виробників щодо запровадження приймання та роздільного збирання видів побутових відходів, на які поширюється розширена відповідальність виробника.

3. Органи місцевого самоврядування здійснюють й інші повноваження у сфері управління відходами відповідно до закону.

Відповідно до статті 57 Закону України "Про управління відходами" особи, винні за порушення у сфері управління відходами, несуть відповідно до закону дисциплінарну, адміністративну, адміністративно-господарську, цивільну чи кримінальну відповідальність, зокрема за:

- порушення правил ведення обліку утворення відходів та операцій з управління відходами;

- порушення встановленого порядку управління відходами, що призвело до негативного впливу на здоров`я людей, забруднення навколишнього природного середовища та завдало економічних збитків тощо.

Сільська рада вважає, що керівник Інспекції безпідставно продовжив термін проведення перевірки, оскільки Порядок контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади, затверджений постановою КМУ від 9 березня 1999 №339, є лише підзаконним нормативно-правовим актом, норми якого носять лише декларативний характер. Також Сільська рада зазначає про відсутність будь-яких вимог до способу проведення перевірки, а також відсутність чітких вимог до оформлення результатів перевірки.

Однак правомірність перевірки, зокрема, продовження терміну її проведення, не є предметом спору. Зауважень Сільської ради щодо нібито допущених Інспекцією порушень під час перевірки не було. Рішення, дії Інспекції не оскаржувалися.

Згідно п. 2 розділу І Положення про Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (нова редакція, ідентифікаційний код 43877118), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України 24 лютого 2023 р. № 40, Інспекція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міндовкілля, дорученнями Міністра захисту довкілля та природних ресурсів, його заступників, наказами Держекоінспекції, дорученнями Голови Держекоінспекції, актами Дніпропетровської та Кіровоградської обласних державних адміністрацій, обласних рад, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 1999 року № 339 затверджено Порядок контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади.

Відповідно до цього Порядку, термін проведення перевірки не повинен перевищувати 5 робочих днів. Продовження цього терміну допускається з дозволу керівника органу, що призначив перевірку.

Як зазначає позивач, зважаючи на значну територію Сільської ради, яку необхідно було оглянути, та несприятливі погодні умови керівником Інспекції було прийнято рішення про продовження терміну проведення перевірки.

Також слід зазначити, що Порядком не передбачено надання направлення чи наказу на проведення планового заходу державного нагляду (контролю). Не передбачено інформування органу місцевого самоврядування щодо причин продовження перевірки.

В пункті 8 Порядку визначено, що періодичність і терміни проведення перевірок здійснення виконавчими органами сільських, селищних, міських рад делегованих повноважень органів виконавчої влади визначаються керівником органу, що здійснює контроль.

Отже, рішення керівника Інспекції продовжити термін проведення перевірки повністю узгоджується із вимогами Порядку та відповідає меті цього Порядку - контроль за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади.

Твердження Сільської ради про те, що Інспекцією не було виконано вимоги п. 13 постанови № 339, якою передбачено, що результати перевірки розглядаються виконавчим органом ради, а у разі потреби виносяться на розгляд сесії відповідної ради та доводяться до відома населення шляхом опублікування у місцевих засобах масової інформації, не заслуговують на увагу, оскільки в постанові йдеться саме про обов`язок виконавчого органу ради.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2024 року у cправі № 922/3877/21 зазначено: "Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 04.02.2019 у справі № 807/242/14, лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу, порушення контролюючим органом будь-яких вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої.

Акт перевірки та акт обстеження засмічення, а також дії по проведенню перевірки, у разі допуску посадових осіб контролюючого органу до її проведення, не породжують правових наслідків для суб`єкта господарювання, оскільки акти є носіями доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог природоохоронного законодавства, на підставі яких приймається відповідне рішення контролюючого органу, а оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо складання актів та проведення перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі актів. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 зі справи № 826/4278/14, від 20.02.2018 зі справи № 803/1130/17, від 15.07.2019 зі справи № 820/11047/15."

Згідно з приписами ст. 35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі, у тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані, зокрема: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку та забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.

Згідно зі ст. 46 Закону України "Про охорону земель" розміщення, збирання, зберігання, оброблення, утилізація та видалення, знешкодження і захоронення відходів здійснюються відповідно до вимог Закону України "Про відходи".

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про охорону земель" юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Стаття 1166 ЦК України регулює загальні підстави відповідальності за завдану шкоду і передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом ст. 1166 ЦК України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду; шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Окрім застосування принципу вини, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності шкоди. При цьому, доведенню підлягає те, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Протиправною поведінкою є різновид правової поведінки, що характеризується як соціальне відхилення від норми, зловживання правом та правопорушенням. Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права.

Слід зазначити, що господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Обов`язок доказування відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, якими обґрунтовуються його вимоги або заперечення.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд виходить з презумпції вини правопорушника (постанови Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 912/823/18, від 03.11.2021 у справі № 922/1705/20, від 18.12.2020 у справі № 922/3414/19, від 02.06.2022 у справі № 920/821/18).

Відповідно до приписів природоохоронного законодавства умовою кваліфікації такого правопорушення, як засмічення земель, що є підставою для настання відповідальності та відшкодування шкоди, спричиненої таким засміченням, є необхідним доведення факту виявлення на відкритому ґрунті сторонніх предметів і матеріалів, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людини.

Факт наявності сміття не є достатнім для того, щоб вважати землю засміченою і як наслідок виникнення обов`язку відшкодувати шкоду. Обов`язковою ознакою засмічення є таке засмічення земель, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Відтак позивачу необхідно достеменно встановити та довести факт того, що засмічення призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.04.2018 зі справи № 904/6886/17, від 27.09.2018 зі справи № 909/6/18".

Спір, який виник у даній справі, стосується відшкодування державі шкоди, зумовленої засміченням та забрудненням земельних ділянок, які перебувають у користуванні відповідача.

Предметом доказування у даній справі є, перш за все, встановлення наявності або відсутності з боку відповідача факту порушення вимог природоохоронного законодавства, які спричинили заявлені позивачем збитки.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства розвитку громад та територій України від 13.03.2020 до джерел утворення побутових відходів належать об`єкти, на яких утворюються побутові відходи (житловий будинок, підприємство, установа, організація, земельна ділянка).

Кількісні та якісні характеристики побутових відходів не є постійними та залежать від джерел їх утворення.

У загальному вигляді до складу твердих побутових відходів входять: харчові відходи (овочі, фрукти, відходи садівництва тощо), папір та картон, полімери (пластик, пластмаси), скло, чорні метали, кольорові метали, текстиль, дерево, небезпечні відходи (батарейки, сухі та електролітичні акумулятори, тара від розчинників, фарб, ртутні лампи, телевізійні кінескопи тощо); кістки, шкіра, гума; залишок твердих побутових відходів після вилучення компонентів (дрібне будівельне сміття, каміння, вуличний змет тощо).

Порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання та фізичними особами, через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, допущеного внаслідок дії чи бездіяльності, встановлює Методика визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затверджена наказом від 27.10.1997 № 171 Міністерства охорони навколишнього природного середовища (у редакції наказу Мінприроди від 04.04.2007 № 149).

Відповідно до п. 1.3. Методики вона застосовується під час встановлення розмірів шкоди від забруднення (засмічення) земель будь-якого цільового призначення, що сталося внаслідок несанкціонованих (непередбачених проектами, дозволами) скидів (викидів) речовин, сполук і матеріалів, внаслідок порушення норм екологічної безпеки у разі зберігання, транспортування та проведення вантажно-розвантажувальних робіт, використання пестицидів і агрохімікатів, токсичних речовин, виробничих і побутових відходів; самовільного розміщення промислових, побутових та інших відходів.

В пунктах 3.1. - 3.3. вказаної Методики визначено, що:

- землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені негативні кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності чи впливу інших чинників. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових шкодочинних речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що перевищує їх граничнодопустиму концентрацію, які характерні для складу незабрудненого ґрунту або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення) (п. 3.1.);

- землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища (п. 3.2.);

- факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель (п. 3.3.).

Відповідно до п. 3.4. Методики визначення обсягу забруднення земельних ресурсів у кожному випадку є самостійним завданням через різноманітність геоморфологічних, геологічних та гідрологічних умов. За наявності інформації про кількість (об`єм, маса) забруднюючої речовини, яка проникла у певний шар землі, визначаються площа, глибина проникнення.

Згідно з пунктами 3.5., 3.5.1. Методики при виявленні засмічення визначаються на місці обсяги засмічення відходами та інші показники, які необхідні для визначення розмірів шкоди. Об`єм відходів (куб. м), що спричинили засмічення, встановлюють за об`ємними характеристиками цього засмічення через добуток площі засмічення земельної ділянки та товщини шару цих відходів. Товщину шару відходів ділянки визначають вимірюванням.

Наведене дійсно свідчить про відмінність між засміченням та забрудненням земельної ділянки, яке насамперед полягає в тому, що засмічення земельної ділянки призводить або може призвести до забруднення навколишнього середовища (наприклад землі, надр, води, атмосферного повітря, тощо), в той час як забруднення земельної ділянки, яке відбувається у випадку проникнення певних забруднюючих речовин безпосередньо у ґрунт, призводить до негативних змін саме землі (ґрунту).

Відповідно до норм природоохоронного законодавства, зокрема Методики, умовою кваліфікації такого правопорушення, як засмічення земель, що є підставою для настання відповідальності та відшкодування шкоди, спричиненої таким засміченням, є доведення факту виявлення на відкритому ґрунті сторонніх предметів і матеріалів, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Отже, забруднення або можливе забруднення навколишнього природного середовища є кваліфікуючими ознаками такого правопорушення, як засмічення земель, за яке передбачено відповідальність у вигляді відшкодування шкоди.

Тобто, заявляючи вимоги про відшкодування шкоди внаслідок засмічення земельної ділянки позивачу необхідно довести, що таке засмічення призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища (наприклад землі, надр, води, атмосферного повітря, тощо), відобразивши відповідне, зокрема, в оформленому відповідно до п. 3.3. Методики акті перевірки, що підтверджує факт засмічення земельної ділянки та є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог природоохоронного законодавства суб`єктами господарювання.

З урахуванням приписів ч. 1, 2, 3 ст. 13, 73, 74 ГПК України, саме позивач має довести факт того, що засмічення призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.11.2023 у cправі № 922/3877/21, від 13.04.2018 у справі № 904/6886/17, від 27.09.2018 у справі № 909/6/18, від 25.10.2018 у справі № 905/31/17, від 22.11.2018 у справі № 922/3507/16.

Відповідно до п. 4.1. Методики, розміри шкоди внаслідок забруднення земель обчислюються уповноваженими особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення земель, протягом шести місяців з дня виявлення порушення.

Основою розрахунків розміру шкоди від забруднення земель є нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка зазнала забруднення (п. 4.2 Методики).

Розмірною одиницею для розрахунку величини шкоди приймається товща землі в 0,2 м (об`єм ґрунтової маси 2000 куб.м на один гектар земної поверхні) (п. 4.3 Методики).

Витрати для здійснення заходів щодо зниження чи ліквідації забруднення земель збільшуються залежно від глибини просочування забруднюючої речовини у співвідношенні як 10:3 (тобто при збільшенні глибини в 10 разів відносно товщі землі 0,2 м витрати для ліквідації забруднення збільшуються в 3 рази) (п. 4.4. Методики).

Забруднюючі речовини, що спричинили забруднення земельної ділянки, поділені на 4 групи небезпечності, основою для визначення яких є величини гранично допустимих концентрацій (ГДК) та орієнтовно допустимих концентрацій (ОДК) хімічних речовин в ґрунті (додаток 1) (п. 4.5 Методики).

За результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання органом місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, проведеного в період з 12.02.2024 по 23.02.2024, складено акт від № 5/1/3.1-3.2-3.3-3.4-3.5-5.2-8/24.

В ході перевірки виявлено 7 сміттєзвалищ, на яких складаються тверді побутові відходи, будівельні відходи та відходи рослинного походження.

Тільки на трьох сміттєзвалищах відібрано проби ґрунту та встановлено забруднення земель (перевищення гранично-допустимої концентрації (ГДК) забруднюючих речовин, а також перевищення забруднюючих речовин у порівнянні з контрольною (фоновою) пробою).

- Так, на земельній ділянці за межами села Калинівка, площею 475,2 м2 (координати 48.3860234°, 32.3555003°) встановлено перевищення забруднюючих речовин:

сульфати (493,8 мг/кг при ГДК 160 мг/кг);

фосфор (рухомі форми), у перерахунку на п`ятиоксид фосфору Р2О5 (1497,6 мг/кг у порівнянні з фоновою пробою 685,7 мг/кг);

амоній (обмінний), у перерахунку на азот амонійний N(NH4+) (7, 46 мг/кг у порівнянні з фоновою пробою 2,46 мг/кг).

(протокол №6-24 вимірювань складу та властивостей ґрунтів від «26» березня 2024 р.).

- На земельній ділянці, площа 1746 м2 (село Покровське), координати 48.4314780, 32.4852250, встановлено перевищення забруднюючих речовин:

сульфати (246,9 мг/кг при ГДК 160 мг/кг);

фосфор (рухомі форми) (967,9 мг/кг у порівнянні з фоновою пробою 87,3 мг/кг);

хлориди (79,7 мг/кг у порівнянні з фоновою пробою 62,0 мг/кг);

нітрати (821,9 мг/кг при ГДК 130 мг/кг);

(протокол №11-24 вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від « 25» квітня 2024 р.).

- На земельній ділянці, площею 1137,68 м2, (село Степове, координати 48.41549220, 32.21366790) встановлено перевищення забруднюючих речовин:

сульфати (164,6 мг/кг при ГДК 160 мг/кг);

фосфор (рухомі форми) (1013,7 мг/кг у порівнянні з фоновою пробою 186,8 мг/кг);

щільний залишок (0,38 мг/кг у порівнянні з фоновою пробою 0,12 мг/кг);

амоній (7,6 мг/кг у порівнянні з фоновою пробою 6,8 мг/кг).

(протокол №7-24 вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від « 11» квітня 2024 р.).

Встановивши факт засмічення відповідачем 7 окремих земельних ділянок (за межами сіл Калинівка, Клинці, Степове, Федорівка, Зоря, Покровське, Гаївка), що відповідно до акта перевірки призвело до погіршення якісного стану земель, позивач не довів, що таке засмічення 4 земельних ділянок відповідача призвело або могло призвести до забруднення навколишнього природного середовища, а саме до погіршення якісного стану земель, про що зазначено в акті перевірки. Тобто позивачем не доведено вчинення відповідачем такого правопорушення, як засмічення 4 земельних ділянок, що могло б бути підставою для настання відповідальності та відшкодування шкоди.

Отже, сам факт наявності сміття не є достатнім для того, щоб вважати земельну ділянку засміченою і, відповідно, бути підставою для виникнення обов`язку відшкодувати шкоду адже обов`язковою ознакою засмічення є таке засмічення земельної ділянки, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища.

Як вже зазначалося вище, у даній справі позивач вказує на засмічення 7 земельних ділянок твердими побутовими відходами, будівельними відходами та відходами рослинного походження. Проте, матеріали перевірки та справи не містять відомостей щодо ґрунтових досліджень по 4 земельним ділянкам, складання актів відбору проб та протоколів вимірювань, які б вказували на те, що таке засмічення відходами призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища.

Таким чином, Інспекцією не доведено у спірних правовідносинах наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення у їх сукупності, передбаченого ст. 1166 ЦК України та ст. 35 Закону України "Про охорону земель" засмічення 4 земельних ділянок, а тому відсутня наявність правових підстав для відшкодування майнової шкоди внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища в розмірі 1921370,48 грн.

Однак, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, позивачем доведено факт засмічення земельних ділянок, які розташовані за межами населених пунктів Калинівка площею 475,2 кв.м., Степове площею 1137,68 кв.м., Покровське площею 1746,0 кв.м. на загальну суму 320984,94 грн.

Одночасно, згідно з п.п.4.1 вказаної вище Методики розміри шкоди обчислюються уповноваженими особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення земель, протягом шести місяців з дня виявлення порушення.

У даній справі, з метою встановлення розміру заподіяних державі збитків, Держекоінспекцією проведено розрахунки розміру шкоди, яким визначено суму нанесеної державі шкоди через порушення відповідачем природоохоронного законодавства, що становить за :

засмічення земельної ділянки, загальною площею 475,2 м2, розташованої за межами села Калинівка, завдано шкоду державі в розмірі 47 757,60 грн;

засмічення земельної ділянки, загальною площею 1137,68 м2, розташованої за межами села Степове, завдано шкоду державі в розмірі 97 754,34 грн;

засмічення земельної ділянки, загальною площею 1746,0 м2, розташованої за межами села Покровське, завдано шкоду державі в розмірі 175 473,00 грн.

забруднення земельної ділянки, площею 475 м2, розташованої за межами села Калинівка, завдано шкоду державі в розмірі 5173,74 грн.

забруднення земельної ділянки, площею 1137,68 м2, розташованої за межами села Степове, завдано шкоду державі в розмірі 10004,48 грн.

забруднення земельної ділянки, площею 1746,0 м2, розташованої за межами села Покровське, завдано шкоду державі в розмірі 32170,06 грн.

Розмір шкоди від засмічення земель було визначено у відповідності до пункту 5.4 Методики за формулою Ршз = А x Б x Гоз x Пдз xКзз x Кег, де Ршз - розмір шкоди від засмічення земель, грн; А - питомі витрати на ліквідацію наслідків засмічення земельної ділянки, значення якого дорівнює 0,5; Б - коефіцієнт перерахунку, що при засміченні земельної ділянки відходами дорівнює 15, а небезпечними відходами - 300. Гоз - нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що зазнала засмічення, грн/кв. м; Пдз - площа засміченої земельної ділянки кв. м; Кзз - коефіцієнт засмічення земельної ділянки, що характеризує ступінь засмічення її відходами, який визначається за додатком 5; Кег - коефіцієнт еколого-господарського значення земель визначається за додатком 2.

Розмір шкоди від забруднення земель визначено у відповідності до пункту 4.6. Методики за формулою: Рш = А х Гоз х Пд х Кз х Кн х Кег, де Рш - розмір шкоди від забруднення земель, грн; А- питомі витрати на ліквідацію наслідків забруднення земельної ділянки, значення якого дорівнює 0,5; Гоз - нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що зазнала забруднення (засмічення), грн/кв.м; Пд - площа забрудненої земельної ділянки, кв.м; Кз - коефіцієнт забруднення земельної ділянки, що характеризує кількість забруднюючої речовини в об`ємі забрудненої землі залежно від глибини просочування; Кн - коефіцієнт небезпечності забруднюючої речовини, значення якого визначається за додатком 1; Кег - коефіцієнт еколого-господарського значення земель визначається за додатком 2.

Витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що зазнала забруднення, видає територіальний орган Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки через центри надання адміністративних послуг (пункт 4.7.).

Витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що зазнала засмічення, видає територіальний орган Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки через центри надання адміністративних послуг (пункт 5.5.).

Щодо земельних ділянок, грошова оцінка яких не проведена, застосовується нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області (пункт 4.7.1).

Грошова оцінка земель, по яких не проведено її визначення, здійснюється за підпунктом 4.7.1 цієї Методики (п.п. 5.5.1 п. 5.5).

Розрахована за підпунктом 4.7.1 цієї Методики грошова оцінка використовується в формулі (6) замість нормативної грошової оцінки земельної ділянки (ГОЗ)(п.п. 5.5.2 п. 5.5).

Значення коефіцієнта засмічення земельної ділянки (КЗЗ) приймається за ступенем її засмічення, визначеного в залежності від об`єму відходів, згідно з додатком 5 (п. 5.6.).

За приписами п.4.2 Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства основою розрахунків розміру шкоди від засмічення земель є нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що засмічена.

Тобто показник нормативної грошової оцінки земельної ділянки, який покладається в основу розрахунку розміру шкоди, має бути підтверджений належними доказами, визначеними законом.

При цьому суд враховує, що відповідно до п. 4.7 Методики витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що зазнала забруднення, видає територіальний орган Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки через центри надання адміністративних послуг.

Стосовно земельних ділянок, грошова оцінка яких не проведена, застосовується нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області (п. 4.7.1. Методики).

Грошова оцінка, розрахована за підпунктом 4.7.1 цієї Методики використовується в формулі (1) замість нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п. 4.7.2. Методики).

При розрахунках у даному спорі, Позивачем враховувалася нормативна грошова оцінка земельних ділянок, що зазнали засмічення і забруднення із значенням 3,35 грн/кв.м.

Згідно розрахунків розміру шкоди, яка заподіяна в результаті засмічення та забруднення відповідних земельних ділянок, вони проведені на підставі листа №32-22-0.555.2-532/290-24 від 01.03.2024 Відділу № 2 Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (а.с. 34, 35).

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 905/1680/20 від 09 листопада 2021 року зроблено висновок: "7.28. З огляду на те, що земельним законодавством та ПК України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98 - 103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі".

Отже лист відділу може бути джерелом отримання інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки у даному спорі (постанова ЦАГС від 03.04.2025 у справі № 912/1589/24).

Стосовно тверджень сільської ради, що спірні сміттєзвалища знаходиться за межами населеного пункту.

Згідно ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є:

а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності;

б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності;

в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності.

Підпунктом 14.1.34 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що власниками земельних ділянок є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно.

Відповідно до підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування та на умовах оренди.

Згідно з пунктом «в» частини першої статті 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" розділ Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, яким визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Як слідує із листа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 01.03.2024 № 32-22-0.555.2-532/290-24 земельні ділянки з координатами

- 48.3860234°, 32.3555003°, с. Калинівка Кропивницького району Кіровоградської області;

- 48.4154922°, 32.2136679°, с. Степове Кропивницького району Кіровоградської області;

- 48.431478°, 32.485225°, с. Покровське Кропивницького району Кіровоградської області, у Державному земельному кадастрі не сформовані та знаходяться за межами зазначених населених пунктів.

Питання ліквідації сміттєзвалищ не є предметом судового розгляду.

Із вказаного слідує, що територія за межами населеного пункту (де знаходяться спірні сміттєзвалища) підвідомча органу місцевого самоврядування.

Сільська рада зазначає, що Інспекцією вручено Сільській раді примірник Акта перевірки без плану-схеми засмічення земельних ділянок. В Акті перевірки не вказано яким чином проводився обмір земельної ділянки. Не вказано, який метод для цього використовувався. Інформація, зазначена в Акті стосовно сміттєзвалищ, не відповідає дійсності.

Однак такі твердження суперечать змісту Акту. Адже в Акті зазначено, що до Акта додається план-схема. В Акті зазначені і місце розташування, і географічна прив`язка об`єкта (сміттєзвалища) за координатами і площа земельної ділянки, на якій виявлено засмічення.

В планах-схемах зазначені всі складові для визначення площі та об`єму.

Заперечень при підписанні Акту не було додано.

Вимірювання земельних ділянок проводилось рулеткою вимірювальною.

Щодо тверджень Сільської ради, що Інспекцією внесено недостовірні дані до Акту щодо даних реєстру місць видалення відходів Кіровоградської області, оскільки в Сільській раді ніяких відомостей не обліковується та на баланс нічого не передавалося, позивачем зазначено, що листом від 27.03.2023 №26-01-23/645/0.26 Департаментом екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної державної адміністрації надано Інспекції вищезазначені реєстри, де визначено місця видалення відходів на території Первозванівської сільської ради.

Дана інформація опубліковувалася на офіційному сайті Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної державної адміністрації, але в зв`язку з введенням воєнного стану доступ до нього тимчасово обмежено.

При підписанні акту перевірки, в сільської ради були відсутні зауваження щодо начебто внесених недостовірних даних.

Крім того, шкода нарахована була за фактом встановленого порушення, а не за інформацією з реєстру.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 368333,48 грн.

Притягнення до адміністративної відповідальності першого заступника сільського голови не є беззаперечним доказом для стягнення збитків.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням коефіцієнту 0,8.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1-2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідачем в судовому засіданні подано заяву про долучення доказів на підтвердження судових витрат частково та представником зазначено про подання доказів на підтвердження судових витрат в межах п`яти днів в повному об`ємі.

У пункті 5 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, зазначено, що у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, а також надання можливості позивачу висловити свою позицію щодо поданої заяви та доказів, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати відповідача на 15.05.2025 о 14:00 год.

Керуючись ст. 74, 76-77, 123, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (27652, Кіровоградська область, Кропивницький район, село Первозванівка, вул. Гагаріна,1, ) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (50103, м. Кривий Ріг, вул. Героів АТО, 92, ) за реквізитами (рахунок UA 0011483, отримувач коштів ГУК у Кіровоградській області/тг Первозванівська, , код класифікації доходів бюджету 24062100 (грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності), банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.)), завдані збитки внаслідок засмічення та забруднення земельних ресурсів в розмірі 368333,22 грн.

Стягнути з Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (27652, Кіровоградська область, Кропивницький район, село Первозванівка, вул. Гагаріна,1, ) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (50103, м. Кривий Ріг, вул. Героів АТО, 92, ) - 4419,99 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Призначити засідання для вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу на 15.05.2025 о 14:00.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: 25022, м.Кропивницький, вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, каб. № 204.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.05.2025.

Суддя В.Г. Кабакова