ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" травня 2025 р.Справа № 924/92/20

Господарський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Грамчука І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум" м. Київ

до фізичної особи - підприємця Гілевича Віктора Борисовича Хмельницька область Хмельницький район с.Мар`янівка

про стягнення 541 024,04 грн. заборгованості

розгляд заяви (вх. № 05-08/823/25 від 18.03.2025р.) фізичної особи - підприємця Гілевича Віктора Борисовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання наказу Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020 у справі №924/92/20 таким, що не підлягає виконанню

Представники учасників :

Заявника : Шустер Я.В. - за ордером

З оголошенням перерви в судовому засіданні 12.05.2025р.

встановив: рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.07.2020р. у справі № 924/92/20 частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум" м.Київ та стягнуто з фізичної особи-підприємця Гілевича Віктора Борисовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум" (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 1/36, код 35264721) 200 000 грн. основного боргу, 283 024,04 грн. процентів за користування кредитом, 7 245,36 грн. (сім тисяч двісті сорок п`ять грн. 36 коп.) судового збору.

Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 29 жовтня 2020р. апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Гілевича Віктора Борисовича на рішення господарського суду Хмельницької області від 22.07.2020р. у справі № 924/92/20 задоволено. Рішення господарського суду Хмельницької області змінено з викладенням резолютивної частини рішення у наступній редакції :

"Позов задовольнити частково. Стягнути з фізичної особи-підприємця Гілевича Віктора Борисовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум" (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 1/36, код 35264721) 200 000 грн. основного боргу, 68 884,91 грн. процентів за користування кредитом, 4 033,27 грн. судового збору за подання позовної заяви. В решті позову - відмовити".

27.11.2020 видано накази.

18.03.2025р. на адресу суду надійшла заява Гілевича Віктора Борисовича (вх. № 05-08/823/25 від 18.03.2025) про визнання наказу Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020р. у справі № 924/92/20 таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з відсутністю у боржника матеріально-правового обов`язку.

При вирішенні питання про прийняття відповідної заяви Гілевича В.Б. до розгляду судом враховується, що згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Частинами 1 та 2 ст. 170 ГПК України визначено загальні вимоги до форми та змісту письмових заяв, клопотань, заперечень, які підписуються та подаються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, що подається на стадії виконання судового рішення, у тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надсилання (надання) іншим учасникам справи (провадження) з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

У матеріалах звернення наявні докази надіслання тільки приватному виконавцю Банадизі В.В., проте акціонерам ПАТ "КБ "Преміум" ОСОБА_8, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відсутні докази надіслання даної заяви.

Враховуючи викладене, заяву Гілевича Віктора Борисовича про визнання наказу від 27.11.2020р. у справі № 924/92/20 таким, що не підлягає виконанню від 27.11.2020р. залишено без руху, надавши заявнику строк у десять днів для усунення зазначених недоліків, зокрема, для надання доказів відправлення усім учасникам справи (акціонерам) заяви.

В послідуючому представником подано заяву (вх. № 05-22/2298/25 від 24.03.2025) про виконання ухвали, а тому Заяву Гілевича В.Б. (вх. № 05-08/823/25 від 18.03.2025) про визнання наказу Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020р. у справі № 924/92/20 таким, що не підлягає виконанню, призначено до розгляду в засіданні господарського суду.

За Заявою (вх. № 05-08/823/25 від 18.03.2025) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 жовтня 2020 року по справі №924/92/20 змінено Рішення господарського суду Хмельницької області по справі № 924/92/20 із викладенням резолютивної частину рішення у наступній редакції. Позов задоволено частково. Стягнути з ФОП Гілевича Віктора Борисовича на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум" (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 1/36, код 35264721) 200 000,00 грн. основного боргу, 68 884,91 грн. проценти за користування кредитом, 4 033,27 грн. згідно кредитного договору про надання кредиту у формі відновлювальної відкличної лінії від 24.12.2015р. № 114/КЛ/15.

На виконання даного судового рішення Господарський судом Хмельницької області видано судовий наказ від 27.11.2020 року по справі №924/92/20. 06.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою Володимиром Васильовичем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від № НОМЕР_9 при примусовому виконанні наказу № 924/92/20 виданого Господарським судом Хмельницької області 27 листопада 2020 року про стягнення з ФОП Гілевича Віктора Борисовича на користь ПАТ"Комерційний банк "Преміум" 200 000 грн. основного боргу, 68 884,91 грн. процентів за користування кредитом, 4 033,27 грн. судового збору за подання позовної заяви, загальна суму боргу 272 918,18 грн.

Даною постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.05.2021 року постановлено стягнути з ФОП Гілевича В.Б. загальну суму боргу 272 918,18 грн. та основну винагороду приватного виконавця у розмірі 27 291,81 грн.

29 грудня 2022 року між Гілевичем Віктором Борисовичем та акціонерами ПАТ "Комерційний банк "Преміум" ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_8 ) укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 114/КЛ/15 від 24.12.2015р. укладеним між ФОП Гілевичем Віктором Борисовичем та ПАБ «КБ ПРЕМІУМ» ().

Згідно п. 2 даного Договору, Станом на дату укладення цього Договору заборгованість за Кредитним договором становить 666 998,83 (Шістсот шістдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень, вісімдесят три копійки) гривень, а саме: - заборгованість з повернення отриманого кредиту (тіла кредиту) - 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень); - заборгованість зі сплати процентів - 466 998,83 грн. (чотириста шістдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч гривень, вісімдесят три копійки) гривень. Розмір пені та штрафів розраховується відповідно до умов Кредитного договору: Сторони домовились, що сума заборгованості, вказана в цьому пункті є остаточною і перегляду не підлягає.

Відповідно до п. 3 право вимоги відступається за 230 000 грн., які сплачуються в момент укладення (підписання) даного Договору.

Даний договір укладений з врахуванням Договору про передачу (розподілу) залишкового майна (активів) у спільну часткову власність акціонерів від 21 жовтня 2022 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. 21 жовтня 2022 року за реєстровим № 3352.

Також в даному договорі зазначено (стор.3) наступне. Проставляючи підписи на даному Договорі Сторони підтверджують факт повного розрахунку за цим Договором та відсутність будь-яких фінансових та майнових претензій один до одного.

Постановою Правління Національного банку України № 68/БТ від 10.02.2016 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "ПРЕМГУМ", яке опубліковане у газеті «Голос України» № 28 (6282) від 16.02.2016 та рішення виконавчої дирекції Фонду № 134 від 10.02.2016 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "ПРЕМІУМ" та делегування повноважень ліквідатора банку" було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "ПРЕМІУМ".

Повноваження ліквідатора ПАТ "КБ "ПРЕМІУМ" визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зокрема, статтями 44, 46, 47-52. 52-1, 53, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1454 від 03 серпня 2020 року «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ». Відповідно до зазначеного рішення процедура ліквідації ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» передбачає виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів протягом п`яти років з дня початку процедури ліквідації банку.

Оскільки, з 07.02.2023 року ПАБ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПРЕМІУМ» є ліквідованим та з метою належного виконання Гілевичем Віктором Борисовичем умов договору про відступлення права вимоги від 29.12.2022 року було направлено адвокатський запит до Фонд гарантування вкладів фізичних осіб як правонаступника (розпорядника) активів ПАБ «КБ ПРЕМІУМ» щодо того чи дійсно укладався Договір про передачу (розподілу) залишкового майна (активів) ПАБ «КБ ПРЕМІУМ» у спільну часткову власність акціонерів від 21.10.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. 21 жовтня 2022 року за реєстровим № 3352 та чи передавалось зобов`язання за кредитним договором № 114/КЛ/15 від 24.12.2015р. акціонерам ПАБ «КБ ПРЕМІУМ».

У відповідь Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом від 19.02.2025 року за № 60-1486/25 повідомив, що між ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» та його акціонерами - ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було укладено низку договорів про передачу Залишкового майна (активів) у спільну часткову власність цих акціонерів, в тому числі Договір про передачу (розподіл) залишкового майна (активів) у спільну часткову власність акціонерів (відступлення права вимоги), посвідчений 21.10.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. за реєстровим № 3352, на підставі якого Банк окрім інших активів передав у спільну часткову власність акціонерам Банку, зокрема і право вимоги до ФОП Гілевича Віктора Борисовича за кредитним договором № 114/КЛ/15 про надання кредиту у формі відновлювальної відкличної лінії від 24.12.2015. Таким чином,заявник дійшов висновку, що зобов`язання Гілевича В.Б. перед ПАТ "Комерційний банк "Преміум" виконані, а борг відсутній.

За таких обставин, представник заявника вважає, що судовий наказ № 924/92/20 виданий Господарським судом Хмельницької області 27 листопада 2020 року про стягнення з ФОП Гілевича Віктора Борисовича на користь ПАТ "Комерційний банк "Преміум" повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ГПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 статті 11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - Суд), рішення якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони.

У рішеннях Суду у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 та у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012 вказано, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду однієї зі сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання.

У межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 12.10.2018 № 910/9026/13.

Сутність процедури визнання наказу таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, який виник після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом наказу або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказано, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 3 статті 327 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Суд зазначає, що виконання судового рішення є невід`ємною стадією процессу правосуддя, і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Так, законодавець вказаною статтею визначає підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті, зокрема: якщо його видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Згідно правової позиції, вкладеної в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі № 755/15479/15-ц, наведені підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 61-1592св17.

За приписами частин 1, 2 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 1 статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином обов`язок Гілевича В.Б. , боржника за виконавчим провадженням № НОМЕР_9 перед стягувачем 200 000 грн. основного боргу, 68 884,91 грн. процентів за користування кредитом, 4 033,27 грн. судового збору за подання позовної заяви, загальна суму боргу 272 918,18 грн. за наказом Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020 у справі № 924/92/20 відсутній у зв`язку виникненням обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, який виник після ухвалення судового наказу, шляхом укладення договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 114/КЛ/15 від 24.12.2015р. про надання кредиту у формі відновлювальної відкличної лінії, укладеним між ФОП Гілевичем Віктором Борисовичем та ПАБ «КБ ПРЕМІУМ».

Згідно статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 160, 236, 328 ГПК України, ст.ст. 3, 39 Закону України «Про виконавче провадження», адвокат Шустер Я.В. просив визнати наказ Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020 у справі № 924/92/20 таким, що не підлягає виконанню.

У якості додатків представником долучено ордер на надання правової допомоги ; ДОГОВІР ПРО ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВА ВИМОГИ від 29.12.22р. ; лист ФОНДУ ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ; постанову про відкриття ВП НОМЕР_9 ; квитанцію про надсилання стороні Банадизі Володимиру Васильовичу .

24 квітня 2025р. через підсистему «Електронний суд» у межах справи господарським судом отримано (вх. № 05-08/1219/25 від 25.04.2025р.) уточнену Заяву про визнання наказу Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020р. у справі № 924/92/20 таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до цієї заяви 18.03.2025 року ФОП Гілевич Віктор Борисович звернувся до Господарського суду Хмельницької області із заявою про визнання наказу Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020р. у справі №924/92/20 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 28.03.2025 року заяву Гілевича Віктора Борисовича про визнання наказу Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020р. у справі № 924/92/20 таким, що не підлягає виконанню, призначено до розгляду в засіданні господарського суду.

У заяві Гілевича Віктора Борисовича про визнання наказу Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020р. у справі № 924/92/20 таким, що не підлягає виконанню від 18.03.2025р. зроблене посилання на положення ч. 1 статті 599 ЦК України.

Згідно статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Щодо заміни сторони виконавчого провадження представник відмітив, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 334 ГПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому, на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками, а саме, незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

За змістом статті 328 ГПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Так, вирішуючи питання щодо заміни учасника справи та заміни сторони виконавчого провадження Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 було викладено, зокрема, такі висновки :

Стаття 52 ГПК України вміщена до розділу І Загальні положення глави 4 Учасники судового процесу цього Кодексу, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо.

Натомість стаття 334 Господарського процесуального кодексу України розташована в розділі V Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах, що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень.

Звідси нормативні приписи статті 52 Господарського процесуального кодексу України слід вважати загальними по відношенню до приписів, закріплених статтею 334 цього Кодексу.

З аналізу наведеного у вищевказаній постанові нормативного регулювання можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

Так, 29 грудня 2022 року між Гілевичем Віктором Борисовичем та акціонерами ПАТ "Комерційний банк "Преміум" ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_8 ) укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №114/КЛ/15 від 24.12.2015р. укладеним між ФОП Гілевичем Віктором Борисовичем та ПАБ «КБ ПРЕМІУМ» ().

Між ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» та його акціонерами - ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було укладено низку договорів про передачу Залишкового майна (активів) у спільну часткову власність цих акціонерів, в тому числі Договір про передачу (розподіл) залишкового майна (активів) у спільну часткову власність акціонерів (відступлення права вимоги), на підставі якого Банк окрім інших активів передав у спільну часткову власність акціонерам Банку, зокрема і право вимоги до ФОП Гілевича Віктора Борисовича за кредитним договором № 114/КЛ/15 про надання кредиту у формі відновлювальної відкличної лінії від 24.12.2015.

Незалежно від волі сторін зобов`язання припиняються за таких обставин : неможливість виконання зобов`язання (ст. 607); поєднання в одній особі боржника і кредитора (ст. 606); смерть боржника чи кредитора, якщо зобов`язання пов`язане з їх особою (ст. 608); ліквідація юридичної особи (кредитора чи боржника) (ст. 609).

Відповідно до ст.606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Зазначена підстава припинення цивільно-правового зобов`язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін. Поєднання (збіг) боржника і кредитора в одній особі має місце у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов`язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки. Поєднання боржника і кредитора в одній особі може відбуватись для юридичних осіб - при реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов`язаних між собою взаємним зобов`язанням; для фізичних осіб - при спадковому правонаступництві в разі переходу майна кредитора до боржника і навпаки. Отже, при такому поєднанні боржника і кредитора (двох суб`єктів) один із цих суб`єктів правовідносин повинен зникнути, у зв`язку з цим і припиняється зобов`язання. Враховуючи наведене, ст.606 ЦК України повинна застосовуватися судом до правовідносин у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов`язання іншої особи відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі, та якщо при цьому один із суб`єктів правовідношення у зв`язку з обставинами, зазначеними в законі, зникає і з двох самостійних суб`єктів залишається (утворюється) один, в якому поєднується боржник і кредитор. Саме в такому разі підстава припинення цивільно-правового зобов`язання не залежатиме від волі сторін. На підставі ряду укладених договорів, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема Гілевич В.Б. є новим кредитором у фінансових правовідносинах, а також новим стягувачем у даній справі та виконавчому провадженні. Таким чином, за даним кредитним договором відбулось поєднання боржника і кредитора в одній особі. Виходячи з вищевказаного, наявна необхідність провести заміну сторонни виконавчого провадження № НОМЕР_9 з стягувача ПАБ «КБ ПРЕМІУМ» на стягувача Гілевича В.Б .

Щодо визнання наказу Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020 у справі № 924/92/20 таким, що не підлягає виконанню, представник відмітив, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ГПК України, суд який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформлені або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання. У межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 12.10.2018 № 910/9026/13.

Сутність процедури визнання наказу таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, який виник після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом наказу або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Обов`язок Гілевича В.Б. , боржника за виконавчим провадженням № НОМЕР_9 перед стягувачем 200 000 грн. основного боргу, 68 884,91 грн. процентів за користування кредитом, 4 033,27 грн. судового збору за подання позовної заяви, загальна суму боргу 272 918,18 грн. за наказом Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020 у справі № 924/92/20 відсутній у зв`язку виникненням обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, який виник після ухвалення судового наказу, шляхом укладення договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 114/КЛ/15 від 24.12.2015р. про надання кредиту у формі відновлювальної відкличної лінії, укладеним між ФОП Гілевичем Віктором Борисовичем та ПАБ «КБ ПРЕМІУМ». За даним кредитним договором відбулось поєднання боржника і кредитора в одній особі.

Положеннями ст. 606 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Відповідно ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням. Таким чином, враховуючи вищевикладене, представник дійшов висновку, що наказ Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020 у справі № 924/92/20 є таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 160, 236, 328 ГПК України, ст.ст. 3, 39 Закону України «Про виконавче провадження», представник просив замінити сторону виконавчого провадження № НОМЕР_9 з стягувача ПАБ «КБ ПРЕМІУМ» на стягувача Гілевича В.Б., визнавши наказ Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020 у справі № 924/92/20 таким, що не підлягає виконанню, повністю. У якості додатків представником долучено ордер на надання правової допомоги, докази надіслання заяви іншим учасникам, а також квитанція про надсилання стороні Банадига Володимир Васильович.

Вимоги заявника його представник адвокат Шустер Я.В. підтримав безпосередньо в засіданні суду 12 травня 2025р.

В отриманих судом (вх. № 05-22/3641/25 від 12.05.2025р.) ПИСЬМОВих ПОЯСНЕННЯх на заяву Гілевича В.Б. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, представник приватного виконавця Банадиги В.В. адвокат Залуцький В.Н повідомив, що Господарським судом Хмельницької області розглядається заява Гілевича В.Б. про визнання наказу господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020 року у справі № 924/92/20.

18.03.2025 року ФОП Гілевич Віктор Борисович звернувся до Господарського суду Хмельницької області із заявою про визнання наказу Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020р. у справі № 924/92/20 таким, що не підлягає виконанню. В своїй заяві ФОП Гілевич В.Б. зазначив наступне: «так, 29 грудня 2022 року між Гілевичем Віктором Борисовичем та акціонерами ПАТ "Комерційний банк «Преміум» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 114/КЛ/15 від 24.12.2015р. укладеним між ФОП Гілевичем Віктором Борисовичем та ПАБ «КБ ПРЕМІУМ» (). На підставі ряду укладених договорів, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема Гілевич В.Б. є новим кредитором у фінансових правовідносинах, а також новим стягувачем у даній справі та виконавчому провадженні. Таким чином, за даним кредитним договором відбулось поєднання боржника і кредитора в одній особі. Виходячи з вищевказаного, наявна необхідність провести заміну сторони виконавчого провадження № НОМЕР_9 з стягувача ПАБ «КБ ПРЕМІУМ» на стягувача Гілевича В.Б. ».

Відповідно до приписів ст. 334 ГПК України підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах. Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому, на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками, а саме, незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

За змістом статті 328 ГПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Так, вирішуючи питання щодо заміни учасника справи та заміни сторони виконавчого провадження Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 було викладено, зокрема, такі висновки: Стаття 52 ГПК України вміщена до розділу І Загальні положення глави 4 Учасники судового процесу цього Кодексу, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість стаття 334 Господарського процесуального кодексу України розташована в розділі V Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах, що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. Звідси нормативні приписи статті 52 Господарського процесуального кодексу України слід вважати загальними по відношенню до приписів, закріплених статтею 334 цього Кодексу. З аналізу наведеного у вищевказаній постанові нормативного регулювання можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Незалежно від волі сторін зобов`язання припиняються за таких обставин: неможливість виконання зобов`язання (ст. 607); поєднання в одній особі боржника і кредитора (ст. 606); смерть боржника чи кредитора, якщо зобов`язання пов`язане з їх особою (ст. 608); ліквідація юридичної особи (кредитора чи боржника) (ст. 609). Відповідно до ст.606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Зазначена підстава припинення цивільно-правового зобов`язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін. Враховуючи наведене, ст.606 ЦК України повинна застосовуватися судом до правовідносин у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов`язання іншої особи відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі, та якщо при цьому один із суб`єктів правовідношення у зв`язку з обставинами, зазначеними в законі, зникає і з двох самостійних суб`єктів залишається (утворюється) один, в якому поєднується боржник і кредитор. Саме в такому разі підстава припинення цивільноправового зобов`язання не залежатиме від волі сторін.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ГПК України, суд який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформлені або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Згідно із ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуальноправові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання. У межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 12.10.2018 року № 910/9026/13.

Обов`язок Гілевича В.Б. , як боржника за виконавчим провадженням № НОМЕР_9 перед стягувачем 200 000 грн. основного боргу, 68 884,91 грн. процентів за користування кредитом, 4 033,27 грн. судового збору за подання позовної заяви, загальна суму боргу 272 918,18 грн. за наказом Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020 у справі № 924/92/20 відсутній у зв`язку виникненням обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, який виник після ухвалення судового наказу, шляхом укладення договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 114/КЛ/15 від 24.12.2015р. про надання кредиту у формі відновлювальної відкличної лінії, укладеним між ФОП Гілевичем Віктором Борисовичем та ПАБ «КБ ПРЕМІУМ». За даним кредитним договором відбулось поєднання боржника і кредитора в одній особі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, представник дійшов висновку, що наказ Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020 у справі № 924/92/20 є таким, що не підлягає виконанню в силу приписів Закону.

На підставі вищезазначеного приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига Володимир Васильович не заперечує проти задоволення заяви Гілевича В.Б.

Вислухавши міркування прибулого до суду представника заявника та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, за відсутності заперечень, суд вважає за належне задовольнити задовольнити відповідні заяви Гілевича Віктора Борисовича, замінивши сторону виконавчого провадження № НОМЕР_9 з стягувача ПАБ «КБ ПРЕМІУМ» на стягувача Гілевича В.Б., додатково визнавши наказ Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020 у справі № 924/92/20 таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 52, 160, 170, 234-236, 328, 334, 339 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Гілевича Віктора Борисовича (вх. № 05-08/823/25 від 18.03.2025) про визнання наказу Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020р. у справі № 924/92/20 таким, що не підлягає виконанню, а також (вх. № 05-08/1219/25 від 25.04.2025р.) уточнену Заяву про визнання наказу Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020р. у справі № 924/92/20 таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження № НОМЕР_9 з примусового виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.07.2020р. у справі № 924/92/20 про стягнення з фізичної особи-підприємця Гілевича Віктора Борисовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум" (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 1/36, код 35264721) 200 000 грн. основного боргу, 68 884,91 грн. процентів за користування кредитом, 4 033,27 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2020 у справі № 924/92/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 254-259 ГПК України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 12.05.2025р.

Суддя І.В. Грамчук

Віддруковано прим.: 1 - до справи,2 - позивачу (01014, м.Київ, вул.Бастіонна,1/36) 3 - заявнику ( АДРЕСА_2 ), 4 - представнику заявника Шустеру Я.В. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 5 - приватному виконавцеві Банадизі В.В. (29001, м.Хмельницький, вул.Свободи, буд.22, офіс 1) реком. з повідомл. про вруч.