ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про розгляд вимог кредитора

"07" травня 2025 р.м. ОдесаСправа № 916/5131/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Деркач Т. Г.,

за участю секретаря судового засідання Джабраїлової В. В.

дослідивши матеріали справи № 916/5131/24

за заявою боржника: Щокіна Тараса Миколайовича

про неплатоспроможність

за участю представників:

від заявника: ОСОБА_1 /особисто/; Поплавський Д. П. ордер серія ВН № 1500646 від 28.04.2025;

від боржника: не з`явився;

керуючий реструктуризацією майна: арбітражний керуючий Багінський А. О.;

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.01.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 ; керуючим реструктуризацією боржника ОСОБА_2 призначено арбітражного керуючого Багінського Артема Олександровича. Попереднє судове засідання призначено на "17" березня 2025 р. о 10:30.

30.01.2025 господарським судом в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" в електронній формі було сформовано оголошення про відкриття провадження у справі № 916/5131/24 про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

17.04.2025 за вх.№3-300/25 господарський суд одержав заяву ОСОБА_1 про грошові вимоги кредитора до боржника, в якій заявник просить суд:

- визнати кредиторські вимоги кредитора ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у розмірі 2 059 254, 99 грн за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.09.2022 у справі №521/5846/21 та включити дані вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.04.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до Щокіна Тараса Миколайовича та повідомлено, що попереднє засідання суду призначено на 28.04.2025 о 15:00 год.

У попередньому судовому засіданні 28.04.2025, за відсутністю учасників справи, судом постановлено протокольну ухвалу, якою попереднє судове засідання відкладено на 07.05.2025 о 16:00 год, із викликом учасників справи у засідання.

28.04.2025 за вх.№13559/25 від 28.04.2025 господарський суд одержав повідомлення керуючого реструктуризацією майна боржника про результати розгляду вимог кредитора ОСОБА_1 , в яких керуючий реструктуризацією визнає грошові вимоги кредитора ОСОБА_1 та вважає за необхідне включити його кредиторські вимоги до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 1 714 873,00 (основа сума) + 21 476,71 (3% річних) + 132 459,50 (інфляційні) = 1 868 809,21 грн друга черга; 190 445,78 (пеня) третя черга.

У попередньому судовому засіданні 07.05.2025 за участю боржника, заявника та арбітражного керуючого, судом на підставі ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУзПБ подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Частиною третьою ст. 34 КУзПБ заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

У постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №910/21939/15 наведено правовий висновок, відповідно до якого на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19).

Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу приписів статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19, від 29.03.2021 у справі №913/479/18).

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 про грошові вимоги кредитора до боржника Щокіна Тараса Миколайовича, заявник вказує наступне.

Згідно з рішенням Малиновського районною суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року у справі № 521/5846/21 стягнуто солідарно з Щокіна Тараса Миколайовича та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 2 059 254 (два мільйони п`ятдесят дев`ять тисяч двісті п`ятдесят чотири) гривні 99 (дев`яносто дев`ять) копійок; стягнуто з Щокіна Тараса Миколайовича на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень

Постановою державної виконавчої служби Малиновського (на сьогодні Хаджибейського) відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Малиновського районною суду м. Одеси від 06.09.2022 № 521/5846/21 про стягнення з боржника Щокіна Тараса Миколайовича заборгованість у розмірі 2 059 254, 99 грн.

Заявник вказує, що боржником заборгованість не погашена.

Надалі ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.08.2024 у справі № 521/5846/21 подання старшого державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Галанчука Олександра Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України Щокіна Тараса Миколайовича задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа громадянина України Щокіна Тараса Миколайовича до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 521/5846/21, виданим 18.11.2022 року про стягнення з боржника на користь стягувача боргу у розмірі 2 059 254,99 грн.

На підтвердження викладеного заявником надано: заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 06.09.2022 у справі №521/5846/21; пенсійне посвідчення Серебрякова Андрія Євгеновича.

Дослідивши заяву Серебрякова Андрія Євгеновича з грошовими вимогами до Щокіна Тараса Миколайовича, господарський суд дійшов висновку, що вона є обґрунтованою та підтвердженою належними та допустимими доказами щодо боргу у розмірі 2 059 254, 99 грн.

Беручи до уваги наведене, господарський суд визнає грошові вимоги Серебрякова Андрія Євгеновича до Щокіна Тараса Миколайовича у розмірі 2 059 254, 99 грн, у такій черговості: 1 868 809, 21 грн (1 714 873,00 (основа сума) + 21 476,71 (3% річних) + 132 459,50 (інфляційні)) друга черга задоволення вимог кредиторів; 190 445,78 (пеня) третя черга задоволення вимог кредиторів.

Керуючись ст.ст. 45, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 120, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Визнати грошові вимоги Серебрякова Андрія Євгеновича до Щокіна Тараса Миколайовича у розмірі 2 059 254, 99 грн, у такій черговості:

1 868 809, 21 грн (1 714 873,00 (основа сума) + 21 476,71 (3% річних) + 132 459,50 (інфляційні)) друга черга задоволення вимог кредиторів;

190 445,78 (пеня) третя черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили 07.05.2025 та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. 9, ч.ч. 2, 3 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, та ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено 07.05.2025.

Суддя Т.Г. Деркач