ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

02 травня 2025 року Справа № 915/615/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої А.В.,

розглянувши матеріали заяви Головного управління ДПС у Миколаївській області (м. Миколаїв вул. Героїв Рятувальників, 6, ) про визнання кредиторських вимог

до банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙЛ" (Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Шевченка, буд. 71, офіс 320, )

ініціюючий кредитор у справі: Публічне акціонерне товариство "УКРНАФТА" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5, )

кредитор: Головне управління ДПС у Миколаївській області (м. Миколаїв вул. Лягіна, 6, )

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС" (ел. пошта , адреса Україна, 39600, Полтавська обл., місто Кременчук, вулиця ХАЛАМЕНЮКА, будинок 8, офіс 540, )

кредитор: Акціонерне товариство "Транснаціональна фінансовопромислова нафтова компанія "Укртатнафта" (ел. пошта , адреса 39610, вул. Свіштовська, буд. 3, м. Кременчук, Полтавська область, )

ліквідатор: арбітражний керуючий Комлик Ілля Сергійович

учасник у справі: уповноважена особа учасника ТОВ "БРАЙЛ" - адвокат Раскевич Євген Леонідович

представники учасників справи не з`явились,

встановив:

Ухвалою від 28.06.2024 судом відкрито провадження у справі № 915/615/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙЛ".

02.04.2025 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області подано до господарського суду заяву про визнання кредиторських вимог до банкрута у розмірі 18104,80 грн, з яких: перша черга (судовий збір - 4844,80 грн), шоста черга (штрафи, пеня) - 13260,00 грн.

Ухвалою суду від 07.04.2025 заяву кредитора прийнято до розгляду, призначено судове засідання для розгляду заяви кредитора призначено на 02 травня 2025 року о 10:30 год., зобов`язано ліквідатора не пізніше ніж за три дні до дати судового засідання надати суду письмове повідомлення про результати розгляду вимог кредитора та докази надіслання відповідного повідомлення кредитору.

28.04.2025 ліквідатором подано до господарського суду повідомлення про результати розгляду заяви про грошові вимоги до банкрута.

Ліквідатор вважає, що існують підстави для часткового визнання грошових вимог Головного управління ДПС у Миколаївській області у сумі 1 020,00 грн - шоста черга (штрафи/пеня) та 4844,80- перша черга (судовий збір). З урахуванням того, що податкове - повідомлення рішення №6 від 23.08.2024, яким нарахована штрафна санкція з податку на додану вартість у сумі 12 240,00 грн винесено після відкриття провадження у справі про банкрутство в період дії мораторію, зазначені вимоги ГУ ДПС у Миколаївській області мають бути відхилені.

Заперечення обґрунтовано посиланням на норми ст. 41, 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства та правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №918/420/16 та постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №911/2043/20.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Судом враховано, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, правом участі у судовому засіданні не скористались, їх явка у судове засідання не визнавалась судом обов`язковою.

Відповідно до ст. 42 Господарського процесуального кодексу України участь в судових засіданнях учасників справи - це право, а не обов`язок, якщо інше не визначено законом.

На підставі ст. 233 ГПК України, судом підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши заявлені кредитором грошові вимоги, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Ухвалою від 28.06.2024 судом відкрито провадження у справі № 915/615/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙЛ", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з 28.06.2024; введено процедуру розпорядження майном боржника з 28.06.2024 на строк до 170 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 130 від 04.02.2013, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

На сайті судової влади України 28.06.2024 за № 73532 розміщено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "БРАЙЛ".

Постановою суду від 05.03.2025 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙЛ", боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Комлика Іллю Сергійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 130 від 04.02.2013).

На сайті судової влади України розміщено повідомлення за №75458 від 06.03.2025 про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс), конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

02.04.2025 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області подано до господарського суду заяву про визнання кредиторських вимог до банкрута у розмірі 18104,80 грн, з яких: перша черга (судовий збір - 4844,80 грн), шоста черга (штрафи, пеня) - 13260,00 грн.

Як зазначає кредитор, в результаті неналежного виконання покладених законом на платника податків обов`язків, у ТОВ "БРАЙЛ" наявна непогашена податкова заборгованість/недоїмка у сумі 13 260,00 грн, з них: податкова заборгованість - 13 260,00 грн (основний платіж - 0,00 грн, штрафні санкції - 13 260,00 грн, пеня - 0,00 грн), з яких (в розрізі податків та зборів):

- податок на прибуток у сумі 1 020,00 грн (основний платіж - 0,00 грн, штрафні санкції - 1 020,00 грн, пеня - 0,00 грн). Заборгованість складається із зобов`язань/штрафів, визначених контролюючим органом в податкових повідомленнях-рішеннях (рішеннях) прийнятих за результатами перевірок;

- податок на додану вартість у сумі 12 240,00 грн (основний платіж - 0,00 грн, штрафні санкції - 12 240,00 грн, пеня - 0,00 грн). Заборгованість складається із зобов`язань/штрафів, визначених контролюючим органом в податкових повідомленнях-рішеннях (рішеннях) прийнятих за результатами перевірок

Ліквідатором грошові вимоги кредитора визнано частково в сумі 1 020,00 грн - шоста черга (штрафи/пеня) та 4844,80- перша черга (судовий збір).

Ліквідатор вважає, що з урахуванням того, що податкове - повідомлення рішення №6 від 23.08.2024, яким нарахована штрафна санкція з податку на додану вартість у сумі 12 240,00 грн винесено після відкриття провадження у справі про банкрутство в період дії мораторію, зазначені вимоги ГУ ДПС у Миколаївській області мають бути відхилені.

Боржник відзиву на заяву кредитора суду не надав.

При розгляді заяви кредитора судом враховано наступне.

За змістом статті 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів).

Згідно зі статтею 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до статті 45 Кодексу конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (частина перша статті 45 КУзПБ). Для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів (частина четверта статті 45 КУзПБ).

З моменту відкриття провадження у справі: пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом; арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство; корпоративні права засновників (учасників, акціонерів) боржника реалізуються з урахуванням обмежень, встановлених цим Кодексом; задоволення вимог засновника (учасника) боржника - юридичної особи про виділення частки у майні боржника у зв`язку з виходом із складу його учасників забороняється; рішення про реорганізацію або ліквідацію юридичної особи - боржника приймається в порядку, визначеному цим Кодексом (частина чотирнадцята статті 39 Кодексу).

Визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора у справі про банкрутство законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку, та прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове визнання її вимог. Відповідний висновок наведений Верховним Судом у постановах від 25.06.2020 у справі №916/1965/13, від 21.09.2020 у справі №916/2878/14, від 04.11.2020 у справі № 904/9024/16.

Порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений Податковим кодексом України (далі - ПК України), положеннями пунктів 1.1. та 1.3 статті 1 якого унормовано, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства; однак не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 41 ПК України органи державної фіскальної служби віднесено до переліку контролюючих органів, що здійснюють від імені держави функції контролю за своєчасністю і правильністю сплати суб`єктами господарювання податків і зборів, зокрема, шляхом проведення документальних невиїзних перевірок платників податків відповідно до статті 78 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до пунктів 54.1 та 54.3 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Стаття 57 ПК України регулює строки сплати податкового зобов`язання: за загальним правилом платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57); у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу; у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3 статті 57 ПК України).

Положеннями пункту 58.1 статті 58 ПК України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

Зазначена стаття встановлює загальні підстави і порядок надсилання податкового повідомлення-рішення і не пов`язує із цією дією виникнення податкового зобов`язання у платника податку.

За змістом підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК України визначено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.

Водночас, пунктом 56.18 цієї ж статті передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З урахуванням викладеного, до податкового боргу, окрім власне суми грошового зобов`язання, яке стало узгодженим, включається також і пеня, яка є заходом фінансової відповідальності.

Тож аналіз наведених вище приписів податкового законодавства, в тому числі положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 та інших положень ПК України, дає змогу дійти висновку про те, що грошове зобов`язання платника податків для цілей здійснення адміністрування податків та зборів може існувати як узгоджене зобов`язання, набувши статусу податкового боргу після настання моменту його сплати, що надає податковому органу можливість здійснення заходів щодо стягнення суми такого зобов`язання, а також як неузгоджене зобов`язання, коли грошове зобов`язання існує, але заходи щодо адміністрування податків та зборів податковими органами не вживаються.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду від ухвалою від 30.09.2020 на підставі частини п`ятої статті 302 ГПК України передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 904/1693/19 з метою вирішення виключної правової проблем, яка полягала у визначенні моменту виникнення грошових зобов`язань боржника у справі про банкрутство щодо сплати податкових платежів за неузгодженими податковими повідомленнями-рішеннями, а відтак і визначенні обсягу самостійного дослідження господарським судом у справі про банкрутство обставин виникнення кредиторських вимог податкового органу та щодо необхідності встановлення обов`язку суду у наданні оцінки первинним документам, поданим контролюючим органом на підтвердження його грошових вимог до боржника за податковими зобов`язаннями.

Мотивуючи необхідність передачі вказаної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, касаційний суд зазначав, що дотримання правової позиції щодо того, що моментом виникнення грошових зобов`язань боржника щодо сплати податкових платежів за неузгодженими податковими повідомленнями-рішеннями є завершення оскарження в адміністративних судах цих рішень з набранням сили відповідного судового рішення, несе ризик зловживання процесуальними правами учасника провадження у справі про банкрутство боржником задля затягування розгляду вимог податкового органу, що, в свою чергу, матиме вирішальний вплив на визначення статусу таких вимог, оскільки може призвести до перешкод у своєчасності визнання кредиторських вимог податкового органу, набуття ним статусу кредитора у справі про банкрутство і закінчення розгляду справи без участі податкового органу, погашення заборгованості перед бюджетом у зв`язку із ліквідацією боржника.

Велика Палата Верховного Суду визнала мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020, обґрунтованими та прийняла справу № 904/1693/19 до розгляду.

За результатами розгляду справи № 904/1693/19 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову від 15.12.2020, у пунктах 6.24-6.25 висловила правову позицію про те, що "неузгодженість суми грошового зобов`язання не означає, що зобов`язання не існує або може не враховуватися при зверненні із заявою про визнання кредиторських вимог відповідно до приписів статті 23 Закону №2343-XII. Відповідно ж до частини першої статті 25 Закону №2343-XII у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. Поряд з цим будь-яких спеціальних приписів щодо кредиторських вимог органу доходів та зборів із зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування Закон №2343-XII не містить".

Також у наведеній постанові від 15.12.2020 у справі № 904/1693/19 Великою Палатою Верховного Суду зроблено правовий висновок про те, що «з огляду на положення статей 23 - 25 Закону № 2343-XII, чинного на момент відкриття провадження у цій справі, податковий орган, так само як і інші конкурсні кредитори, повинен подати до господарського суду вимоги до боржника щодо його грошових зобов`язань по сплаті податків і зборів, що виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з документами, що ці зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог незалежно від наявності в адміністративному суді спору щодо неузгодженого податкового зобов`язання, з якого сформована кредиторська вимога податкового органу» (пункт 7.1 постанови).

Судова палата зазначає, що судове рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 904/1693/19 було прийнято щодо обставин, які виникли в період чинності положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який втратив чинність з 21.10.2019 з введенням в дію КУзПБ. Водночас, у статтях 45, 47 КУзПБ також наявні положення щодо виявлення кредиторів та осіб, які мають бажання взяти участь у санації боржника, та визначено порядок проведення попереднього засідання у справі про банкрутство.

При цьому, відповідні норми ПК України були чинним як під час дії Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», так і під час дії Кодексу України з процедур банкрутства.

Оцінюючи доводи заявника у даній справі, суд виходить з наведених норм КУзПБ у сукупності з положеннями процесуального закону та вважає за необхідне звернутися до усталених правових висновків Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство, за якими:

- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16);

- обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);

- під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови: від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16);

- господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18);

- завданням господарського суду є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови: від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Ці висновки не втратили своєї актуальності з введенням в дію з 21.10.2019 КУзПБ (відповідно до пункту 4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" якого з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство), оскільки чинний Кодекс (статті 45-47) містить аналогічне у відповідній частині правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.

Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що за несвоєчасне подання (неподання) податкової звітності за 2023 рік податковим повідомленням-рішенням №6 від 19.06.2024 на підставі п. 120.1 ст. 120 розділу ІІ Податкового кодексу України ТОВ "БРАЙЛ" нараховано штрафну санкцію у сумі 1020,00 грн.

Як зазначено вище, провадження у справі № 915/615/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙЛ" відкрито ухвалою від 28.06.2024 та судом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з 28.06.2024.

Таким чином, штрафну санкцію у сумі 1020,00 грн до ТОВ "БРАЙЛ" застосовано до відкриття провадження у даній справі та введення мораторію.

Отже, кредиторські вимоги ГУ ДПС у Миколаївській області в сумі 1020,00 грн, які виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство та заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою статті 45 КУзПБ, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів у відповідності до ч. 4 ст. 45 КУзПБ.

Разом з тим, господарський суд позбавлений можливості надати оцінку обставинам правової природи і складових решти суми податкового боргу, підстав виникнення грошових зобов`язань боржника щодо сплати податкових платежів, встановлення розміру та, насамперед, моменту виникнення грошових вимог (зобов`язань).

Так, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 23.08.2024 №6 до боржника на підставі пп. 54.3.3. п. 54.3 ст. 54, п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України застосовано штрафну санкцію у сумі 12240,00 грн та зазначено, що розрахунок штрафних санкцій додається.

На підтвердження періоду та суми складових зазначеної штрафної санкції, кредитором подано Розрахунок штрафних санкцій по результатам камеральної перевірки ТОВ "БРАЙЛ", оформлений як Додаток №1 до податкового повідомлення-рішення від 23.01.2024 №6.

Водночас, реквізити податкового повідомлення-рішення (дата ППР), додатком до якого є поданий кредитором Розрахунок не відповідають реквізитам податкового повідомлення-рішення від 23.08.2024 №6.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 року у справі №904/1693/19 зазначила про те, що податковий орган, так само як і інші конкурсні кредитори, повинен подати до господарського суду вимоги до боржника щодо його грошових зобов`язань по сплаті податків і зборів, що виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з документами, що ці зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог незалежно від наявності в адміністративному суді спору щодо неузгодженого податкового зобов`язання, з якого сформована кредиторська вимога податкового органу.

При цьому заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують кредиторські вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 914/1126/14, від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16, від 02.06.2022 у справі №917/1384/20, від 09.06.2022 у справі № 922/313/20 (922/3069/21), від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21).

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що кредитором не дотримано обов`язку, передбаченого наведеними вище положеннями Закону, щодо доведення правової природи і складових податкового боргу в розмірі 12 240,00 грн, підстав виникнення грошових зобов`язань боржника щодо сплати податкових платежів в цій частині, розміру та, насамперед, моменту виникнення грошових вимог (зобов`язань).

Наслідком зазначених обставин є відхилення кредиторських вимог в цій частині.

Черговість задоволення вимог кредиторів визначено ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства.

Враховуючи зазначене, суд визнає вимоги ГУ ДПС у Миколаївській області як вимоги конкурсного кредитора без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, в наступній черговості: 4 844,80 грн (судовий збір - перша черга); 1020,00 грн (штрафні санкції - шоста черга).

Керуючись ст. 1, 2, 44, 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Головного управління ДПС у Миколаївській області від 02.04.2025 про визнання грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙЛ" задовольнити частково.

2. Визнати вимоги кредитора - Головного управління ДПС у Миколаївській області () до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙЛ" (Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Шевченка, буд. 71, офіс 320, ) у загальній сумі 5 864,80 грн, з яких: перша черга (судовий збір) - 4 844,80 грн, шоста черга - 1020,00 грн (штрафи, пені).

3. Грошові вимоги Головного управління ДПС у Миколаївській області () до боржника в сумі 12 240,00 грн - відхилити.

4. Зобов`язати ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "БРАЙЛ" арбітражного керуючого Комлика І.С. внести до реєстру вимог кредиторів визнані судом грошові вимоги кредитора - Головного управління ДПС у Миколаївській області () до банкрута.

5. Ухвалу направити учасникам справи про банкрутство.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

7. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено і підписано 07.05.2025.

Суддя В.О.Ржепецький