ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025м. ДніпроСправа № 904/293/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХИКОНГ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЗЬКЕ ПРОМЕНЕРГО"

про стягнення заборгованості за договором

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судових засідань Морозі А.О.

Представники:

Позивача Скок А.О.

Відповідача не прибув

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 12 209 680,60 грн. - боргу з яких: 10 046 544,00 грн. - основного боргу, 140 985,38 грн. - 3 % річних, 787 131,89 грн. - індексу інфляції 1 235 019,31 грн. - пені та 210 116,17 грн. - судових витрат, мотивуючи неналежним виконанням Відповідачем Договору поставки № 1405-24 від 14.05.2024.

Ухвалою суду від 28.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 12:00 год. 25.02.2025.

Підготовче засідання призначено на 12:00 год. 25.02.2025. не відбулося у зв`язку з хворобою судді Юзікова С.Г.

Ухвалою від 05.03.2025 призначено підготовче засідання на 10:00 год. 26.03.2025.

Ухвалою від 26.03.2025 закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті на 16.04.2025.

14.04.2025 від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання, призначеного на 16.04.2025 об 11:00 год., представника Відповідача - адвоката Тішуніна О.А., у зв`язку з його участю в іншому судовому засіданні у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду у справі №160/32289/23.

Ухвалою від 16.04.2025 відкладено судове засідання на 14:30 год. 30.04.2025.

30.04.2025 через систему "Електронний суд" від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що станом на 30.04.2025 не має адвоката для захисту своїх законних прав та інтересів. У зв`язку з необхідністю залучення правової допомоги та пошуку адвоката для представництва в суді, Відповідач просить перенести розгляд справи на іншу дату.

Представник Позивача в судовому засіданні заперечував задоволення клопотання Відповідача про відкладення судового засідання, мотивуючи другою неявкою представника Відповідача в судове засідання, у зв`язку з чим представник вважає, що Відповідач навмисне затягує розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Щодо клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи, суд бере до уваги, що позовну заяву на адресу Відповідача направлено 23.01.2025, ухвалу про відкриття провадження у справі Відповідач одержав 16.02.2025, тобто Відповідач значний проміжок часу був обізнаний про вирішення судом спору між сторонами, однак Відповідач, в установлений строк, не надав відзив на позовну заяву, його представник вдруге не прибув у судове засідання. Крім того, участь у розгляді справи, якщо учасник вважає за необхідне обов`язково бути присутнім в судовому засіданні, може приймати будь-яка уповноважена особа або керівник особисто на підставах самопредставництва. У зв`язку з цим, суд вважає, що клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одним із основних принципів господарського судочинства є змагальність сторін. Суть зазначеного принципу розкривається ст. 13 ГПК України, згідно з якою учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Зокрема, право брати участь у судових засіданнях.

Всупереч пропозицій суду, викладених в ухвалі від 28.01.2025, Відповідач відзив на позовну заву не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.

За клопотанням Позивача судові засідання проводилися в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2024 ТОВ "ХИКОНГ" (Позивач, Постачальник) з ТОВ "Криворізьке Променерго" (Відповідач, Покупець) уклали договір поставки № 1405-24 (далі Договір), за п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товар та/або продукцію та/або матеріали (далі товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, у строки та в порядку, що визначаються цим Договором та/або чинним законодавством.

Найменування, кількість, одиниця вимірювання, часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), ціна (вартість) за одиницю вимірювання та загальна ціна кожної партії Товару погоджуються Сторонами в рахунках-фактурах та/або видаткових накладних, які являються специфікацією в розумінні статті 266 Господарського кодексу України (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору одночасно з поставкою Товару Постачальник повинен оформити та передати весь необхідний пакет супроводжувальних документів:

3.2.1. рахунок-фактура;

3.2.2. товарно-транспортна та/або видаткова накладна, оформлена відповідно до вимог чинного законодавства;

3.2.3. документ, що підтверджує якість Товару (за необхідності).

У п. 3.3 Договору сторони узгодили, що зобов`язання Постачальника щодо поставки (передачі) Товару за цим Договором вважаються виконаними після передачі Товару Покупцю (Перевізнику) та підписання останнім товарно-транспортних та/або видаткових накладних.

Датою поставки (передачі) Товару є дата підписання Покупцем (Перевізником) товарно-транспортної та/або видаткової накладної. Ризик випадкового знищення Товару переходить до Покупця з дати поставки (передачі) Товару (п. 3.4. Договору).

Відповідно до п. 3.6 Договору підписана Сторонами товарно-транспортна та/або видаткова накладна є достатнім і допустимим доказом, що підтверджує факт передання (поставки) Покупцю Товару за цим Договором у відповідності з визначеною кількістю та встановленою якістю, а також всіх документів, що стосуються Товару та підлягають переданню разом з Товаром.

Згідно з п. 3.7. Договору Право власності на Товар переходить до Покупця з моменту підписання товарно- транспортної та/або видаткової накладної.

Оплата Покупцем ціни (вартості) замовленого (погодженого) Товару здійснюється на умовах 100 % попередньої оплати на підставі рахунку-фактури Постачальника, якщо інше не погоджено Сторонами у специфікації (п. 4.2. Договору).

Відповідно до п. 4.3. Договору Постачальник має право поставити Товар без попередньої оплати. В цьому випадку Покупець зобов`язаний оплатити вартість Товару у строк, що не перевищує 5 (п`яти) календарних днів від дати поставки Товару, якщо інше не погоджено Сторонами у специфікації.

Відповідно до п. 9.1. Договору останній набуває чинності від дати його укладання уповноваженими представниками Сторін (дата укладання вказана в преамбулі договору) та діє до 31.12.2024, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

14.05.2024 сторони підписали специфікацію до Договору, відповідно до п. 4 склад Покупця: Сумська область, місто Охтирка.

Пунктом 5 Специфікації сторони визначили умови оплати:

5.1. Покупець зобов`язаний сплатити попередню оплату у розмірі 25 % (двадцять п`ять відсотків) від орієнтовної загальної вартості Товару (пункт 2 цієї специфікації) протягом 3 (трьох) календарних днів з дати укладання цієї специфікації.

5.2. Покупець зобов`язаний провести остаточний розрахунок протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати підписання видаткової накладної.

Відповідно до п. 6 Специфікації строк поставки: протягом 35 (тридцяти п`яти) календарних днів з дати укладання цієї специфікації.

Позивач наполягає, що на виконання умов Договору в період з 16.05.2024 по 26.10.2024 поставив Відповідачеві товар на загальну суму 18 206 544,00 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних № 118 від 16.05.2024 на суму 348 816,00 грн., № 119 від 17.05.2024 на суму 957 696,00 грн., № 120 від 18.05.2024 на суму 757 488,00 грн., № 121 від 20.05.2024 на суму 767 808,00 грн., № 122 від 21.05.2024 на суму 1 077 408,00 грн., № 123 від 22.05.2024 на суму 1 069 152,00 грн., № 124 від 23.05.2024 на суму 557 280,00 грн., № 125 від 24.05.2024 на суму 1 504 656,00 грн., № 126 від 25.05.2024 на суму 557 280,00 грн., № 127 від 26.05.2024 на суму 288 960,00 грн., № 128 від 31.05.2024 на суму 784 320,00 грн., № 133 від 01.06.2024 на суму 530 448,00 грн., № 134 від 02.06.2024 на суму 536 640,00 грн., № 135 від 03.06.2024 на суму 511 872,00 грн., № 218 від 24.09.2024 на суму 402 480,00 грн., № 219 від 25.09.2024 на суму 288 960,00 грн., № 220 від 26.09.2024 на суму 406 608,00 грн., № 221 від 27.09.2024 на суму 410 736,00 грн., № 222 від 28.09.2024 на суму 402 480,00 грн., № 223 від 29.09.2024 на суму 412 800,00 грн., № 224 від 30.09.2024 на суму 268 320,00 грн., № 229 від 01.10.2024 на суму 394 224,00 грн., № 230 від 02.10.2024 на суму 286 896,00 грн., № 231 від 03.10.2024 на суму 408 672,00 грн., № 232 від 04.10.2024 на суму 433 440,00 грн., № 233 від 05.10.2024 на суму 144 480,00 грн., № 234 від 06.10.2024 на суму 433 440,00 грн., № 235 від 07.10.2024 на суму 278 640,00 грн., № 236 від 08.10.2024 на суму 425 184,00 грн., № 237 від 09.10.2024 на суму 423 120,00 грн., № 238 від 10.10.2024 на суму 437 568,00 грн., № 258 від 23.10.2024 на суму 282 768,00 грн., № 259 від 24.10.2024 на суму 571 728,00 грн., № 266 від 25.10.2024 на суму 412 800,00 грн., № 265 від 26.10.2024 на суму 431 376,00 грн., підписаними сторонами без зауважень. На додаток до видаткових накладних, Позивач надав копії відповідних товарно-транспортних накладних, також підписаних представником Відповідача, підпис якого скріплено печаткою підприємства.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково, сплативши 6 160 000,00 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період 01.04.2024 22.11.2024 за договором поставки № 1405-24, підписаним сторонами без заперечень та платіжними інструкціями.

30.12.2024 Відповідач провів часткову оплату товару в сумі 2 000 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 2319.

За даними Позивача, які не заперечував Відповідач, у визначений п. 4.3. Договору термін за отриманий товар Відповідач розрахувалася частково, у зв`язку з чим за останнім утворився борг перед Позивачем у сумі 10 046 544 грн. 00 коп.

У п. 7.2. Договору погоджено, що у випадку порушення строків оплати вартості Товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент її нарахування, за кожен день прострочення.

На прострочений борг Відповідача Позивач, з посиланням на п. 7.2 Договору та ч.2 ст. 625 ЦК України, нарахував 1 235 019,31 грн. пені за період з 29.05.2024 по 20.01.2025, 787 131,89 грн. індексу інфляції за період з червня 2024 по грудень 2024, 140 985,38 грн. 3% річних за період з 29.05.2024 по 20.01.2025.

Нарахування проводилося за кожним актом окремо.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт прострочення оплати Відповідачем за поставлений Позивачем товар, обґрунтованість стягуваних сум.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 692 ЦК України визначено, що Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу .

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ст. 193 ГК України ).

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував, а також не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву.

Перевіривши надані докази, суд приймає позицію Позивача.

Так, враховуючи чинне законодавство, наведене вище, беручи до уваги надані докази (Договір, специфікація, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, докази часткової оплати поставленого товару, акт звірки взаємних розрахунків), відсутність заперечень Відповідача щодо наявності боргу, суд вважає, що Позивач вжив необхідних заходів для належного виконання умов Договору, у зв`язку з чим строк оплати за поставлений товар настав, тому сума основного боргу у розмірі 10 046 544,00 грн. обґрунтована, а вимога така, що підлягає задоволенню.

Спір виник внаслідок того, що Відповідач, в порушення умов Договору, своєчасно не розрахувався за поставлений товар, у зв`язку з чим Позивач нарахував 1 235 019,31 грн. пені за період з 29.05.2024 по 20.01.2025, 787 131,89 грн. індексу інфляції за період з червня 2024 по грудень 2024, 140 985,38 грн. 3% річних за період з 29.05.2024 по 20.01.2025.

Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом встановлено, що розрахунок індексу інфляції проведено правильно, а розрахунок пені та 3% річних проведено неправильно.

Згідно зі ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, за перерахунком суду, з урахуванням положень ст. 254 ЦК України, 3 % річних за період з 29.05.2024 по 20.01.2025 становлять 140 664,26 грн. , пеня за період з 29.05.2024 по 20.01.2025 становить 1 231 488,63 грн.

З урахуванням викладеного, позов підлягає частковому задоволенню, до стягнення належать: 10 046 544,00 грн. основного боргу, 787 131 грн. 89 коп. індексу інфляції, 1 231 448 грн. 63 коп. пені, 140 664 грн. 26 коп. 3% річних, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЗЬКЕ ПРОМЕНЕРГО" (Дніпропетровська обл., Криворізький район, с. Коломійцеве, вул. Железнодорожна, будинок 3Б, код 41647355) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХИКОНГ" (50000, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 49, офіс 206, код 30734157) 10 046 544,00 грн. основного боргу, 787 131 грн. 89 коп. індексу інфляції, 1 231 448 грн. 63 коп. пені, 140 664 грн. 26 коп. 3% річних, 147 938 грн. 47 коп. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 08.05.2025

Суддя С.Г. Юзіков