ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Справа № 903/1068/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Крейбух О.Г. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - Гончаров О.О.;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" на рішення Господарського суду Волинської області від 04 березня 2025 року (повний текст складено 05.03.2025) у справі №903/1068/24 (суддя Гарбар І.О.)

за позовом Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Містобудування України"

про стягнення 6 235 000,99 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 04 березня 2025 року у справі №903/1068/24 в задоволенні позову Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Містобудування України" про стягнення 6 235 000,99 грн, відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове судове рішення, яким позов задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Волинської області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" на рішення Господарського суду Волинської області від 04 березня 2025 року у справі №903/1068/24. Призначено справу №903/1068/24 до розгляду на 05 травня 2025 року об 11:30 год.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Безпосередньо в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30 серпня 2023 року між Державним підприємством "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" (замовник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Містобудування України" (генпідрядник/відповідач) укладено договір підряду №167/10-23 (далі - договір, а.с. 5-15), відповідно до пункту 1.1 якого замовник доручає, а генпідрядник зобов`язується виконати власними силами, відповідно до умов договору, роботи з капітального ремонту орендованого нежитлового приміщення лабораторії з контролю якості медичних імунобіологічних препаратів Державного експертного центру МОЗ України за адресою: м. Київ, вулиця Антона Цедіка, 14 (надалі - роботи), що відповідає коду 45450000-6 "Інші завершальні будівельні роботи" згідно з національним класифікатором України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник".

Договірна ціна робіт визначається на основі твердого кошторису, що є невід`ємною частиною цього договору, та становить 39938743 гривень 55 копійок (тридцять дев`ять мільйонів дев`ятсот тридцять вісім тисяч сімсот сорок три гривні п`ятдесят п`ять копійок), у тому числі ПДВ 6656457 грн 26 коп. (шість мільйонів шістсот п`ятдесят шість тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень двадцять шість копійок) (пункт 3.1 договору).

У відповідності до п. 3.8 договору, оплата робіт здійснюється за рахунок власних коштів замовника (кошти від здійснення господарської діяльності). Моментом оплати викопаних робіт є дата списання грошових коштів з розрахункового рахунку замовника, що вказаний у розділі 13 договору.

Розрахунки за виконані роботи здійснюється протягом 30 (тридцяти) банківських днів від дати підписання акта (-ів) приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та довідок про вартість будівельних робіт та витрати (форми КБ-3), але не більше як 95% вартості виконаних та прийнятих будівельних робіт на підставі підписаних актів приймання виконаних роби (форми КБ-2) та довідок про вартість виконаних робіт та витрати (форми КБ-3). Остаточний розрахунок здійснюється протягом 30 календарних днів після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт, отримання замовником в повному обсязі виконавчої документації та приймання від генпідрядника будівельного майданчика. Якщо нормативними актами передбачено проведення попередніх випробувань закінчених робіт, або таке випробування викликане характером цих робіт, їх приймання - передача проводиться у разі позитивного результату попереднього випробування (пункт 3.10 договору).

Позивачем підписано:

- акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2023 року від 25.12.2023 №1 на суму 310618 грн 69 коп., у тому числі податок на додану вартість 51 769 грн 78 коп. з довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2023 року від 25.12.2024 (а.с. 16-23);

- акт приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2024 року від 15.04.2024 №2 на суму 2987328 грн 96 коп., у тому числі податок на додану вартість 497888 грн 16 коп. з довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за квітень 2024 року від 15.04.2024 (а.с. 24-40);

- акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2024 року від 15.05.2024 №3 з довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за травень 2024 року від 15.05.2024 на суму 11678205 грн 41 коп., у тому числі податок на додану вартість 1946367 грн 57 коп. (а.с. 41-49);

- акт приймання виконаних будівельних робіт за травень -2 2024 року від 25.05.2024 №4 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень - 2 2024 року від 28.05.2024 на суму 8 827 197 грн 22 коп., у тому числі податок на додану вартість 1471199 грн 54 коп. (а.с. 50-59);

- акт приймання виконаних будівельних роби за червень 2024 року від 04.06.2024 №5 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт га втирати за червень 2024 року від 04.06.2024 па суму 5667232 грн 31 коп., у тому числі податок на додану вартість 944538 грн 72 коп. (а.с. 60-75);

- акт приймання виконаних будівельних робіт за червень - 2 2024 року від 19.06.2024 №6 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та ви грати за червень - 2 2024 року від 19 06.2024 па суму 5 398 129 грн 45 коп., у тому числі податок па додану нарисів 899 688 грн 24 коп. (а.с.76-88);

- акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 3 2024 року від 28.06.2024 №7 та витрати за червень - 3 2024 року від 28.06.2024 на суму 2 541 293 грн 92 коп., у тому числі подачок на додану вартість 423 548 грн 98 коп. (а.с. 89-100).

Отже, загальна сума для сплати 37 410 005,96 грн, у тому числі ПДВ 6 235 000,99 грн.

Позивачем на виконання умов договору та взятих на себе зобов`язань здійснено оплату відповідачу, що підтверджується платіжними інструкціями:

- від 26.12.2023 №7098 на 295087,76 грн, у тому числі ПДВ 49181,29 грн;

- від 16.04.2024 №808 на 2837962,51 грн, у тому числі ПДВ 472 993,75 грн;

- від 15.05.2024 №1077 на 11094295,14 грн, утому числі ПДВ 1849049,19 грн;

- від 29.05.2024 №1159 на 8385837,36 грн, у тому числі ПДВ 1397639,56 грн;

- від 06.06.2024 №1239 на 5383870,69 грн, у тому числі ПДВ 897311,78 грн;

- від 20.06.2024 № 1366 на 5128222,98 грн, у тому числі ПДВ 854703,83 грн;

- від 03.07.2024 № 1468 на 2414229,22 грн, у тому числі ПДВ 402371,54 грн;

- від 05.07.2024 № 1500 на 1870500,30 грн, у тому числі ПДВ 311750,05 грн.

Загальна сума проведеної оплати 37 410 005,96 грн, у тому числі ПДВ 6 235 000,99 грн (а.с. 101-108).

Позивач зазначає, що Центру стало відомо в особистому кабінеті платника податків, що реєстрацію податкових накладних, складених відповідачем зупинено:

- від 25.12.2023 №27 до акту приймання виконаних будівельних робіт від 25.12.2023 №1, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН) від 18.01.2024 № на 310618,69 грн, у тому числі ПДВ 51769,78 грн;

- від 15.04 2024 №6 до акту приймання виконаних будівельних робіт від 15 04 2024 №2, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 01.10.2024 № па 2 987328,96 грн, у тому числі ПДВ 497888,16 грн;

- від 15.05.2024 №7 до довідки від 15.05.2024 про вартість викопаних будівельних робіт та витрати за травень 2024 року, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 01.10.2024 № на 11678205,42 грн, тому числі ПДВ 1946367,57 грн;

- від 28.05.2024 №9 до довідки від 28.05.2024 про вартість виконаних будівельних робіт та виграти за травень - 2 2024 року, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 01.10.2024 № па 8827197,24 грн, у тому числі ПДВ 1471199,54 грн;

- від 04.06.2024 №11 до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2024 року від 04.06.2024, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 01.10.2024 № на 5667232,32 грн, у тому числі ПДВ 944538,72 грн;

- від 19.06.2024 №12 до довідки про вартість викопаних будівельних робіт та витрати та червень - 2 2024 року від 19.06.2024, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 01.10.2024 № на 5398129,45 грн, у тому числі ПДВ 899688,24 грн;

- від 28.08.2024 №13 до довідки про вартість виконаних будівельних робі і та витрати за червень - 3 2024 року, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 01.10.2024 № на суму 2541293,88 грн, у тому числі ПДВ 423548,98 грн (а.с.109-122).

Всього на загальну суму 37 410 005,96 грн, у тому числі ПДВ 6 235 000,99 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією з вимогами повідомити позивача, які саме дії вжито відповідачем для реєстрації зазначених податкових накладних; зареєструвати зазначені податкові накладні, або відшкодувати податок на додану вартість в розмірі 6 235 000,99 грн (а.с. 123-130).

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та належного реагування.

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що ТОВ "Містобудування України" належним чином не оформив податкові накладні за вищевказаними господарськими операціями та не зареєстрував їх у Єдиному реєстрі податкових накладних, чим позбавив його права на віднесення сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту в сумі 6235000,99 грн та таким чином завдав позивачу збитків у зазначеному розмірі, Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" звернулося до суду з відповідним позовом.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Так, відповідно до п.14.1.181 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За приписами п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 ст.201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Отже, згідно з п.201.10 ст. 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з пунктом 1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків відповідно до пункту 1 статті 611 ЦК та статті 224 ГК України є порушення зобов`язання.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Тобто, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі №925/556/21 зазначила, що з 01.01.2015 ПК не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

Ключовим у цьому питанні є наявність/відсутність вини в діях генпідрядника та наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю генпідрядника та неотриманням замовником податкового кредиту.

Разом з тим, відповідач для звільнення від відповідальності може доводити відсутність протиправності дій та вини, зокрема, шляхом оскарження рішення податкового органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в адміністративному порядку або в суді (відсутність вини буде підтверджуватися рішенням, ухваленим на користь платника податку, яке набрало законної сили, і фактом реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН на виконання такого рішення) (постанова Верховного Суду від 19.04.2023 у справі №906/284/21).

Як слідує з постанов Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17, Касаційного господарського суду від 10.03.2020 у справі №911/224/19, без надання доказів того, що постачальник неправомірно не зареєстрував податкову накладну та що саме через це покупець не отримав податковий кредит, покупець не зможе через суд навіть стягнути з постачальника збитки у вигляді втраченого ним податкового кредиту.

Таким чином, у даному випадку необхідним елементом для стягнення збитків є доведеність протиправних дій відповідача, а саме доведення факту порушення правил складання та реєстрації в установлений спосіб податкових накладних, зазначений факт повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами, якими, зокрема, може бути акт (довідка) перевірки, рішення відповідного контролюючого органу, складеного за результатами перевірки, рішення податкового органу про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 18.01.2024 по 01.10.2024 відповідачем було сформовано та відправлено на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні, сума ПДВ по яких складає 6 235 000,99 грн.

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, зазначені податкові накладні прийняті, а реєстрація їх в ЄРПН зупинена на підставі п.201.16 ст.201 ПК України.

На підтвердження зупинення реєстрації податкових накладних №27 від 25.12.2023, №6 від 15.04.2024, №7 від 15.05.2024, №9 від 28.05.2024, №11 від 04.06.2024, №12 від 19.06.2024, №13 від 28.08.2024 позивач надав квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 18.01.2024 за №, від 01.10.2024 за №, від 01.10.2024 за №, від 01.10.2024 за №, від 01.10.2024 за №, від 01.10.2024 за №, від 01.10.2024 за № (а.с. 109-122).

Підставою їх зупинення вказано, серед іншого, що "ПН складена та подана платником податку, який відповідає п.8 Критеріїв ризиковості здійснення операції. Пропонується надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних".

На підтвердження зупинення реєстрації вищевказаних податкових накладних позивач надає інформацію з електронного кабінету платника (позивача), розміщеного на офіційному сайті Державної податкової служби України.

Так, відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН (далі - Порядок №1165), а наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520 затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН (далі - Порядок №520).

Відповідно до пункту 5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно абзацу першого пункту 6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (абзаци другий, третій пункту 6 Порядку №1165).

У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку (абзаци двадцять перший пункту 6 Порядку №1165).

У свою чергу, Порядок №520 визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України (пункт 1 Порядку №520).

Відповідно до пункту 4 Порядку №520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування (абзац перший пункту 6 Порядку № 520).

Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня (пункт 9 Порядку №520).

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку (пункт 10 Порядку №520).

Таким чином, податковим органом було зупинено реєстрацію податкових накладних на суму ПДВ 6 235 000,99 грн та було запропоновано відповідачу надати пояснення та документи для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Судом враховується, що відповідно до абзацу четвертого пункту 198.6 статті 198 ПК України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в ЄРПН (абзац сьомий пункту 198.6 статті 198 ПК України).

Як вбачається, згідно квитанцій про реєстрацію податкової накладної контролюючим органом не приймалось рішення про відмову у реєстрації податкових накладних, а їх реєстрація була лише зупинена.

Згідно наведених вище положень Порядку №520 платник податку має час та можливість змінити обставини щодо зупинення реєстрації податкової накладної шляхом подання уточнюючої інформації та у разі її відповідності вимогам закону та, після перевірки такої інформації контролюючим органом, уникнути прийняття рішення про відмову у реєстрації.

Матеріали справи не містять доказів надання ТОВ "Містобудування України" ДПС України письмових пояснень та первинних документів для подальшої реєстрації податкових накладних внаслідок зупинення їх реєстрації, як і не містять доказів прийняття органом ДПС (комісією регіонального рівня) рішення після зупинення реєстрації спірних податкових накладних, а саме: рішення про реєстрацію чи відмову у реєстрації податкових накладних.

Таким чином судом встановлено, що податкові накладні, подані позивачем, фактично мають статус зупинених, процедура їх реєстрації в ЄРПН ще не завершена.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено належними засобами доказування в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України наявність порушеного права зупиненням реєстрації податкових накладних на час звернення з позовною заявою та розгляду справи.

Суд зазначає, що лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення, невизнання або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Оскільки, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, та захисту підлягає саме порушене право. При цьому відсутність підтвердженого факту порушення прав позивача з боку відповідача є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №910/9525/19, від 01.09.2020 у справі №910/14065/18, від 26.05.2020 у справі №922/2805/19, від 02.04.2020 у справі №910/7160/19, від 21.07.2020 у справі №905/1609/19, Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №923/876/16, від 02.07.2019 у справі №48/340, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 29.09.2020 у справі №378/596/16- ц, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Отже, Верховним Судом неодноразово зазначалось, що відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Тобто, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Оскільки реєстрація податкових накладних, поданих відповідачем на реєстрацію 18.01.2024 та 01.10.2024, фактично є зупиненою, а процедура реєстрації цих податкових накладних не завершена, то можливість реєстрації податкових накладних не втрачена.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивач не втратив можливість включити відображений у поданих відповідачем податкових накладних податок на додану вартість у розмірі 6235000,99 грн до складу податкового кредиту у наступних звітних періодах.

При цьому, колегією суддів враховується також те, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в ЄРПН (абзац сьомий пункту 198.6 статті 198 ПК України).

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що позивачем не доведено понесення ним збитків у вигляді податкового кредиту в сумі 6 235 000,99 грн, пропуску станом на дату подання позову встановленого п.198.6 ст.198 ПК України 365-денного строку для надання відповідачем пояснень/копій документів, достатніх для прийняття уповноваженим органом рішення про реєстрацію податкових накладних, відсутність рішення про відмову у реєстрації податкових накладних, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача збитків в сумі 6235000,99 грн.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що місцевий господарський суд до спірних правовідносин застосував положення абзацу четвертого пункту 198.6 статті 198 ПК України в редакції, яка діяла до набрання з 01.01.2022 чинності Законом України від 30.11.2021 №1914-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень" (згідно з яким термін, протягом якого покупець може включити до податкового кредиту суми ПДВ, не віднесені до податкового кредиту у звітному періоді, в якому виникло право на включення таких сум до податкового кредиту, зменшено з 1095 календарних днів до 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування). Однак помилкове застосування зазначеної норми не призвело до ухвалення неправильного по суті рішення.

Також колегія суддів зазначає щодо нерелевантності до даних правовідносин судової практики, на яку посилається апелянт (постанови Верховного Суду у справах №№ 910/155/23, 906/267/23), оскільки висновки, на які посилається позивач, стосуються правовідносин та обставин, які відрізняються від тих, що є предметом розгляду в даній справі. Вказані постанови прийнято судом касаційної інстанції з огляду на іншу фактично-доказову базу, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших обставин, встановлених у справі, і за інших поданих сторонами й оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) прийняті відповідні судові рішення.

Колегія суддів зазначає, що висновки у вищевказаних постановах Верховного Суду про наявність підстав для стягнення збитків зроблені за умов відсутності реєстрації податкових накладних, а також факту наявності рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкових накладних, яке відповідачем не було оскаржене в установленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Волинської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 04 березня 2025 року у справі №903/1068/24 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "06" травня 2025 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Саврій В.А.