ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" травня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/132/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді Мовчуна А.І, розглянувши матеріали справи

за позовом керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації

до відповідача Зарічненської селищної ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області

про скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з одночасним визнанням права власності на вказану земельну ділянку за державою

Секретар судового засідання Агаєва Н.Б.

В засіданні приймали участь:

Від прокуратури: Гандзілевський Н.А.;

Від позивача: Любчик І.І.;

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Рівненської області 17.02.2025 надійшла позовна заява керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації до відповідача Зарічненської селищної ради про скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з одночасним визнанням права державної власності на вказану земельну ділянку за державою в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації.

Ухвалою суду від 18.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.03.2025. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області.

28.02.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника третьої особи надійшла заява, у якій просить розглядати справу за його відсутності.

03.03.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

03.03.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.

03.03.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 02.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.05.2025.

В судовому засіданні 05.05.2025 прокурор та представник позивача не заперечили щодо зупинення провадження у справі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 26.03.2025 прийнято до розгляду справу № 902/122/24.

Предметом розгляду даного судового спору є вимоги прокурора, в яких просить визнати недійсним наказ в частині передачі земельних ділянок із державної у комунальну власність, скасувати державну реєстрації права комунальної власності щодо земельних ділянок, визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельних ділянок.

Позовні вимоги у справі № 902/122/24 мотивовані тим, що спірні земельні ділянки частково розташовані у межах прикордонної смуги, яка встановлена вздовж державного кордону України, що свідчить про їх приналежність у цих частинах до земель оборони, які можуть перебувати лише у державній власності та не підлягають передачі до комунальної чи приватної власності, а також щодо яких встановлений спеціальний режим їх використання. Прокурор в цій справі вказує, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0866 площею 14,0092 Га та :01:000:0913 площею 14,3612 Га незаконно зареєстровані у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за категорією - землі сільськогосподарського призначення та цільовим призначенням - землі запасу. При цьому, наявність такої реєстрації з позиції позовної заяви позбавляє позивача можливості належним чином розпорядитися земельними ділянками уздовж лінії державного кордону та надати їх у постійне користування третій особі для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону.

Частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку щодо подібності підстав позову у справі № 918/132/25 та № 902/122/24.

Мотивуючи підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що прямою вказівкою в законі визначено можливість встановлення контрольованих прикордонних районів у межах земель територіальних громад. За викладеного колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що встановлення прикордонного режиму та прикордонної смуги не виключає можливості перебування таких земельних ділянок у комунальній власності.

Підтвердженням цього висновку є і внесений Законом № 2952-IX від 24 лютого 2023 року до Перехідних положень ЗК України пункт 27-1, який визначив, що військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, надають у постійне користування земельні ділянки державної та комунальної власності уздовж лінії державного кордону України на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми у порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу, з урахуванням вимог цього пункту. Звідси очевидно, що законодавець передбачив можливість використання і комунальних земель в "оборонних цілях", однак автоматичного переведення цих земель до категорії земель оборони не визначав.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду констатував, що наразі висновок суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах відсутній. Більше того, у правозастосуванні наявна виключна правова проблема визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги, встановленої вздовж державного кордону з урахуванням положень пункту 27-1 Перехідних положень ЗК України, а саме щодо віднесення/не віднесення їх до земель оборони в автоматичному порядку. При цьому, від вирішення цього питання залежить встановлення дійсного власника вказаних земель, їх належного розпорядника, а відтак і можливість стверджувати про порушення інтересів держави у спірних правовідносинах.

Таким чином, колегія КГС ВС вважала, що вирішення у цій справі питання щодо визначення правової природи земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги, має істотне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права. Водночас слід враховувати, що у цій справі існує невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, а питання щодо правового регулювання, які виникли у цій справі, актуальні не лише у справах господарського чи цивільного права, але й у публічному праві (адміністративному, кримінальному), тобто в невизначеній кількості справ.

Таким чином, вирішення Верховним Судом у справі № 902/122/24 питання щодо визначення правового статусу земельних ділянок, які розміщені в межах прикордонної смуги має істотне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права.

Суд зазначає, що у справі № 918/132/24, яка розглядається, ключовим є вирішення питання щодо визначення правового режиму спірної земельної ділянки, яка розміщена в межах прикордонної смуги, а відтак і можливість стверджувати про порушення інтересів держави у спірних правовідносинах.

Призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, судам нижчих інстанцій результат вирішення конкретної судової справи.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У цьому випадку, згідно з приписами пункту 11 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Крім того, суд зауважує, що частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Пунктами 1, 2, 4, 5 ч. 3 ст. 2 ГПК України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність.

Згідно ч. 1 ст. 177 ГПК України, завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно приписів ст. 181 ГПК України, для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Відповідно до п. п. 4, 6, 7, 8, 19 ч. 2 ст. 182 ГПК України, у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомо, з`ясовує чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і у відзиві, вирішує питання про призначення експертизи, здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

В той же час, згідно ч. 3 ст. 195 ГПК України, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Однак, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 грудня 2021 року у справі № 910/7103/21 зроблено висновок, що відповідно до практики Верховного Суду, яку колегія суддів враховує на підставі частини 4 статті 236 ГПК України, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Разом з тим, такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

Оскільки, нормами ст. 182 ГПК України передбачено визначення доказів для правильного вирішення справи та залучення необхідних доказів до матеріалів справи лише на стадії підготовчого провадження, з огляду на наведені висновки Верховного Суду, зважаючи на зміст та характер спірних правовідносин у даній справі, з метою повного та всебічного розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність повернення до стадії підготовчого провадження та зупинення провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку судового рішення у справі № 902/122/24.

Керуючись статтями 182, 234, 227, 229, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Повернутися на стадію підготовчого провадження у справі № 918/132/25.

2. Зупинити провадження у справі № 918/132/25 за позовом керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації до відповідача Зарічненської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з одночасним визнанням права власності на вказану земельну ділянку за державою - до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 902/122/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

3. Зобов`язати учасників справи повідомити суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного суду справи №902/122/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття 05.05.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно - західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повна ухвала складена та підписана 05.05.2025.

Суддя А.І.Мовчун