У Х В А Л А

06 травня 2025 року м. Чернігів справа № 927/696/24

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши заяву ТОВ «Монофіламент» про ухвалення додаткового рішення у справі

За первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Боско.»,

, вул. І. Мазепи, 78, м. Чернігів, 14014

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Монофіламент»,

, вул. І. Мазепи, 78, м. Чернігів, 14001

Предмет спору: про стягнення 170 000,00 грн,

За зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Монофіламент»,

, вул. І. Мазепи, 78, м. Чернігів, 14001

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Боско.»,

, вул. І. Мазепи, 78, м. Чернігів, 14014

Предмет спору: про стягнення 91 418,10 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Боско.» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Монофіламент», у якому позивач просив стягнути з відповідача 170 000 грн безпідставно отриманих коштів.

Ухвалою суду від 05.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

ТОВ «Монофіламент» подало до суду зустрічну позовну заяву, у якій просив стягнути з ТОВ «Боско.»:

1) 91 418,10 грн, з яких 76 086,56 грн інфляційних втрат та 15 331,54 грн 3 % річних на суму простроченої заборгованості 160 553,50 грн за період з 23.12.2020 по 27.02.2024 згідно з рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.04.2021 у справі №927/1246/20 про стягнення заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ «Боско.» умов договору №1/01/18 про відшкодування витрат від 01.01.2018 в частині сплати коштів за відшкодування послуг з електропостачання об`єктів;

2) 841 143,49 грн, з яких 722 148,56 грн основного грошового зобов`язання за понесення позивачем витрат у період з січня 2022 року по травень 2022 року на забезпечення електроенергією об`єктів відповідача на підставі відображення відповідачем податкового кредиту за податковими накладними відповідно до періоду їх складання за компенсацією комунальних послуг з електроенергії в поданих звітних деклараціях з ПДВ у зв`язку із споживанням відповідачем електроенергії за договором №1/01/18 про відшкодування витрат від 01.01.2018 за надання послуг з електропостачання об`єктів, а також 80 154,75 грн інфляційних втрат та 38 840,18 грн 3% річних на суму простроченої заборгованості у розмірі 722 148,56 грн за період з 01.11.2022 по 16.08.2024.

Ухвалою суду від 26.08.2024 повернуто зустрічний позов ТОВ «Монофіламент» до ТОВ «Боско.» в частині стягнення коштів у розмірі 841 143,49 грн; прийнято до розгляду зустрічний позов ТОВ «Монофіламент» до ТОВ «Боско.» в частині стягнення 91 418,10 грн до спільного розгляду з первісним позовом; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі №927/696/24.

Рішенням суду від 22.04.2025 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю; зустрічний позов задоволено повністю.

28.04.2025 представник ТОВ «Монофіламент» через підсистему «Електронний суд» подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40 000,00 грн.

Ухвалою суду від 29.04.2025 судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат ТОВ «Монофіламент» на професійну правничу допомогу призначено на 06.05.2025 о 14:20.

ТОВ «Боско.» було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в його Електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» в ЄСІТС, але у судове засідання 06.05.2025 не з`явилося, будь-яких клопотань та заяв до суду не подало.

Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України неявка сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, не перешкоджають розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, судове засідання 06.05.2025 проводилось за відсутності ТОВ «Боско.» (його представника).

Розглянувши заяву ТОВ «Монофіламент» про ухвалення додаткового рішення, суд не вбачає підстав для її задоволення, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК).

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Питання розподілу між сторонами судових витрат, суд вирішує під час ухвалення рішення суду і зазначає про це в резолютивній частині (пункт 5 частини першої статті 237, пункт 2 частини п`ятої статті 238 ГПК).

Відповідно до частини першої статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Така норма кореспондується з частиною восьмою статті 129 ГПК України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками:

- по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору;

- по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі;

- по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.07.2021 у справі 910/16803/19).

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.

У зустрічній позовній заяві ТОВ «Монофіламент» зазначило про понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 70 000,00 грн та про подання доказів на підтвердження цих витрат до або після закінчення розгляду справи.

Тобто ТОВ «Монофіламент» фактично лише навело можливі варіанти подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, - до закінчення судових дебатів або після ухвалення рішення суду.

Однак таке формулювання має альтернативний та невизначений характер і не може розцінюватися як чітка заява про намір подати докази саме протягом п`яти днів після ухвалення рішення, як того вимагає частина 8 статті 129 ГПК України.

При цьому доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу до ухвалення судом рішення у цій справі ТОВ «Монофіламент» до суду не подало.

Відтак суд доходить висновку, що ТОВ «Монофіламент» до закінчення судових дебатів не заявило про необхідність розподілу судових витрат.

Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 161/5317/18).

У свою чергу, можливість подати докази понесених витрат після ухвалення судового рішення не є безмежним та має кореспондуватись з приписами ст. 221 цього Кодексу, які передбачають наявність поважних причин неможливості їх подання до судових дебатів.

Так, у постанові від 22.04.2024 у справі № 346/2744/21 об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, пославшись на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21, наголосила: - якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, вона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; - у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Як докази понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката ТОВ «Монофіламент надало суду: копію договору про надання юридичних послуг №АО/LSG/2020 від 01.07.2020 з додатком до нього; копію додаткової угоди №1 від 20.08.2021 до договору №АО/LSG/2020 від 01.07.2020; копію акта №41 від 27.02.2025 приймання-передачі послуг згідно з договором №АО/LSG/2020 від 01.07.2020; копію рахунку-фактури №27/02 від 27.02.2025; копію платіжної інструкції №115 від 27.02.2025.

Отже, подані ТОВ «Монофіламент» докази датовані за період з 01.07.2020 по 27.02.2025, тобто задовго до моменту ухвалення судом рішення у цій справі.

Однак ТОВ «Монофіламент» не обґрунтувало та не зазначило поважних причин неможливості подати ці докази до закінчення судових дебатів, що також є підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21.

У судовому засіданні 06.05.2025 відповідно до ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив скорочену ухвалу.

Керуючись ст. 129, 221, 233-235, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Монофіламент» в ухваленні додаткового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повна ухвала складена 12.05.2025.

Суддя В. В. Шморгун