07.05.2025Справа №910/1070/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецспирт"
про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецспирт"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпі ейр газ"
про стягнення у розмірі 419 976,50 грн,
Суддя Зеленіна Н.І.
Без виклику представників сторін.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.04.2025 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецспирт" - задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпі ейр газ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецспирт" 220 880 (двісті двадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн - основної заборгованості, 29 124 (двадцять дев`ять тисяч сто двадцять чотири) грн 75 грн - пені, 3 297 (три тисячі двісті дев`яносто сім) грн 21 коп. - 3 % річних та 16 674 (шістнадцять тисяч шістсот сімдесят чотири) грн 54 коп. - інфляційних втрат, 3 239 (три тисячі двісті тридцять дев`ять) грн 72 коп. витрати по сплаті судового збору. Закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості у розмірі 150 000 грн.

28.04.2025 через систему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецспирт" надійшла заява про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпі ейр газ" витрат на професійну правничу допомогу у сумі 18 000 грн.

Ухвалою суду від 29.04.2025 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецспирт" про розподіл судових витрат та встановлено відповідачу строк для подання до суду письмових пояснень, заперечень, клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Як встановлено у статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

З урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі №910/15944/17.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивач долучив до матеріалів справи копії договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.12.2024 №19/12/2024 (1), протоколу визначення розміру гонорару, акту приймання-передачі наданих послуг №25/04/2025 від 25.04.2025, детального опису робіт, виконаних адвокатом від 25.04.2025.

Надаючи оцінку заявленої стороною до відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу, суд зауважує, що розмір та порядок оплати правничої допомоги визначено сторонами у п. 3.1 договору про надання правничої допомоги, відповідно до якого розмір гонорару, який клієнт сплачує стороні 1 за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремими документом, який викладається як додаток №1 "Протокол визначення розміру гонорару", який є невід`ємною частиною цього Договору.

З Протоколу визначення розміру гонорару від 25.04.2025 вбачається, що сторонами досягнуто згоди про розмір гонорару загальною сумою 20 000 грн (з розрахунку 2000 грн за одну годину надання послуг), який підлягає сплаті протягом 30 календарних днів з дня підписання акту.

Згідно акта приймання-передачі наданих послуг від 25.04.2025 вартість послуг за актом становить 18 000 грн, за наступні надані послуги: первинна консультація; ознайомлення та вивчення наданих клієнтом матеріалів, отримання додаткових матеріалів; здійснення юридичного аналізу положень законодавства та вивчення судової практики Верховного суду з подібних питань; складання позовної заяви до Господарського суду міста Києва; підготовка пакету друкованих матеріалів позовної заяви до подання до Господарського суду міста Києва; ознайомлення з документами поданими іншими учасниками справи, а також судовими документами, тощо.

Разом з тим, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечуючи проти заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу відповідач зазначає, що заявлені витрати є завищеними, непропорційними та неспіврозмірними складності справи, оскільки предметом позову була одна вимога про стягнення дебіторської заборгованості та справа не є складною. Відтак, відповідач просить відмовити у стягненні витрат на професійну допомогу у повному обсязі.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд приймає до уваги висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 11.11.2021 у справі №910/7820/21, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, та з огляду на наявність мотивованих заперечень відповідача щодо обґрунтованості заявленого розміру витрат, суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката підлягає зменшенню до суми 10 000 грн, а відповідно заява позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецспирт" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпі ейр газ" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 7-А, оф. 8-10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецспирт" (62472, Харківська обл., Харківський р-н, м. Мерефа, вул. Погребняка Якима, буд. 2, ) 10 000 (десять тисяч) грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна