РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.05.2025Справа № 910/11756/23 (761/7402/24)

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" (04060, м. Київ, вул. Ризька,73-Г, офіс 7/1, ідентифікаційний номер 40274286)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення 164 000,00грн.

в межах справи №910/11756/23

За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

Суддя Мандичев Д.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/11756/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №3474461 від 20.02.2023 у розмірі 164 000,00грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 31.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 31.07.2024.

10.07.2024 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.09.2024 заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Цивільну справу №761/7402/24 (провадження №2/761/5872/2024) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати у порядку ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства до Господарського суду м. Києва, в провадженні якого перебуває справа №910/11756/23 про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.02.2025 прийнято справу №761/7402/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду в межах справи №910/11756/23; справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Так, ухвала про прийняття справи до свого провадження доставлена до електронного кабінету позивача 14.02.2025 о 20:00 год., що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи від 15.02.2025.

Ухвала про прийняття справи до свого провадження доставлена до електронного кабінету відповідача 14.02.2025 о 20:00 год., що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи від 15.02.2025.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем, як позичальником, укладено договір № 3474461 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.3. договору строк кредиту становить 360 днів.

За умовами п. 1.4 договору стандартна процентна ставка становить 2% вдень та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору (п. 1.4.1 Договору); знижена процентна ставка становить 1,1% в день та застосовується у разі, коли Клієнт протягом тридцяти календарних днів, сплатить кошти (п. 1.4.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1. договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та авто пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

На веб-сайті ТОВ «Лінеура Україна» (за посиланням https://credit7.ua) у розділі «Умови кредитування» (п.6. «Правила та договори») містяться Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна».

Згідно з п. 2.13. Правил реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі - процес надання Клієнтом/Споживачем інформації/документів через Вебсайт/ІТС Товариства, який включає надання та перевірку номеру телефона Клієнта (ідентифікація в ITC Товариства в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію»), заповнення електронної анкети (в тому числі шляхом надання документів, що містять дані Клієнта та/або надання доступу (згоди) до отримання даних Клієнта з надійних джерел - системи Bank ID, Бюро кредитних історій, Державне підприємство «ДІЯ», Суб`єкти первинного фінансового моніторингу в межах інструменту покладання, тощо), реєстрацію банківських рахунків/платіжних карток, здійснення фотофіксації своєї особи (в т.ч. з ідентифікаційним документом в руках) (за необхідності), підтвердження ознайомлення з електронними документами шляхом обміну електронними повідомленнями з Товариством. Крім того відповідно до п. 3.8. Клієнт підтверджує ознайомлення з цими правилами та вказує особисті засоби зв`язку. Тобто за допомогою системи чітко ідентифікується особа, що надала свої дані, а також номер телефону, який особа зазначила при такій ідентифікації.

У розділі 5 Правил викладено порядок укладення договору в електронній формі. У подальшому Клієнт повторно узгоджує суму та строк позики та надсилає заявки Товариству, яке після розгляду і затвердження такої заявки направляє особі оферту через ITC. Клієнт після ознайомлення з офертою та готовністю її прийняти, натискає відповідну клавішу, що висловлює його згоду з умовами запропонованого договору (п. 6.1.16.), після чого на його засоби зв`язку надсилається Одноразовий ідентифікатор (у вигляді коду), що є електронним підписом Клієнта, який останній має ввести на сайті Товариства для підписання прийняття (акцепту) оферти. У момент введення коду. Зазначеного у п.п.6.1.16. Правил Клієнт направляє Товариству Електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане електронним підписом Одноразовим ідентифікатором та підписує Кредитний договір.

Відповідно до листа від 23.11.2023 № ТОВ «Пейтек Україна» на підставі договору №210222-1 від 21.02.2022 з TOB «Лінеура Україна», перерахувало відповідачу 20 000 грн. на банківську картку № НОМЕР_2 , номер транзакцїї у системі ТОВ «Пейтек Україна» 98267fe2-ced2-4c2f-bl4b-7c3107c2e480.

Надалі, 10.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна», як клієнтом, та ТОВ "УМ Факторинг", як фактором, укладено Договір факторингу № 10112023, згідно з пунктом 4.1 якого право вимоги переходить від клієнта до фактора після підписання ними відповідного реєстру прав вимог.

Із матеріалів справи слідує, що згідно з витягом із реєстру прав вимоги № 1 від 10.11.2023 позивачу передано право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 3474461 від 20.02.2023 року.

У пункті 2 витягу з реєстру прав вимоги вказано, що фінансування, тобто належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимоги та визначена згідно пункту 3.1 договору, складає 206140,44 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 487 від 13.11.2023 позивачем перераховано на користь ТОВ «Лінеура Україна» 206140,44 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач у відзиві зауважив на відсутності в наданих позивачем документах на підтвердження надання кредиту обов`язкових реквізитів, що унеможливлює встановити факт отримання відповідачем грошових коштів. Крім того, позивачем неправомірно нараховані відсотки після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідача.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні.

Отже, позивач набув на підставі договору факторингу від 10.11.2023 № 10112023 право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3474461 від 20.02.2023 року.

Частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з частиною другою статті 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Матеріали справи доказів погашення боржником заборгованості за тілом кредиту за договором від 20.02.2023 № 3474461 у сумі 20 000,00 грн. не містять.

При цьому, відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджували би не отримання ним у кредит 20 000,00 грн. за договором від 20.02.2023 № 3474461.

Також, позивачем нараховано 144000 грн. заборгованості за відсотками станом на 01.12.2023, тобто за 285 днів, починаючи з 20.02.2023.

Судом ураховані доводи боржника про те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2023 відкрито провадження у справі № 910/11756/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно з частиною 2 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні.

Відповідно до частини 3 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Таким чином, спеціальний закон - КУзПБ імперативно встановив обмеження, зокрема, застосування заходів відповідальності до боржника за невиконання грошових зобов`язань, серед яких і передбачені статтею 625 КУзПБ, адже після відкриття провадження у справі про банкрутство та введення процедури розпорядження майном боржник фактично втрачає право самостійно, на власний розсуд визначати порядок погашення заборгованості за власними зобов`язаннями, а подальше задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку, передбаченому положеннями КУзПБ.

Випадки на які не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів перелічені у частині п`ятій статті 41 КУзПБ, при цьому виключень чи особливостей стосовно застосування мораторію на задоволення вимог кредиторів, заявлених до боржника, як поручителя у зобов`язанні, цією нормою не передбачено.

Як убачається з установлених судом обставин справи, позивач здійснив нарахування процентів на суму кредиту станом на 01.12.2023, тобто за період після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідача та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2023.

Отже, за арифметичним перерахунком суду, з відповідача підлягають стягненню 730% річних за період із 21.02.2023 до 19.09.2023 у сумі 84 400,00 грн.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача в частині задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" (04060, м. Київ, вул. Ризька,73-Г, офіс 7/1, ідентифікаційний номер 40274286) 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. боргу за кредитом, 84 400 (вісімдесят чотири тисячі чотириста) грн. 00 коп. відсотків за користування кредитом, 1 927 (одну тисячу дев`ятсот двадцять сім) грн. 58 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині - відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.05.2025

Суддя Д.В. Мандичев