УХВАЛА

12 травня 2025 року

м. Київ

cправа № 906/1674/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О.Р.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.11.2024

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2025

у справі за позовом ОСОБА_2

до відповідачів:

1) Акціонерного товариства "РУДЬ",

2) ОСОБА_1

про стягнення 2 059 595,58 грн,

В С Т А Н О В И В:

1. ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом (з урахуванням заяви від 01.05.2024 про зміну предмету позову) до Акціонерного товариства "Житомирський маслозавод" (після зміни найменування - Акціонерне товариство "РУДЬ") та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 2 059 595,58 грн за акції у зв`язку із неправомірним заниженням ціни їх викупу на підставі публічної безвідкличної вимоги від 10.01.2018 про примусове придбання акцій в усіх власників акцій Акціонерного товариства "Житомирський маслозавод", в тому числі 592 574,40 грн недоплати за акції/збитків, 110 316,00 грн 3% річних, 439 408,02 грн інфляційних втрат, 917 297,16 грн пені, а також понесених судових витрат.

2. Господарський суд Житомирської області рішенням від 07.11.2024 позов задовольнив частково; стягнув солідарно з Акціонерного товариства "Житомирський маслозавод", ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 592 574,40 грн доплати за акції Акціонерного товариства "Житомирський маслозавод"; 4 906,93 грн 3% річних; 7 138,77 грн інфляційних втрат; відмовив в частині стягнення 105 409,07 грн 3% річних, 432 269,25 грн інфляційних втрат, 917 297,16 грн пені.

3. Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 24.03.2025 рішення Господарського суду Житомирської області від 07.11.2024 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 105 348,37 3% річних, 432 269,25 грн інфляційних втрат скасував та ухвалив в цій частині нове рішення про задоволення позову; в решті рішення залишив без змін. Резолютивну частину рішення Господарського суду Житомирської області від 07.11.2024 виклав в редакції, відповідно до якої стягнув з відповідачів солідарно: 1) 592 574,40 грн доплати за акції Акціонерного товариства "Житомирський маслозавод"; 2) 110 255,30 грн 3% річних; 3) 439 408,02 грн інфляційних втрат; відмовив в частині стягнення: 1) 60,70 грн 3% річних; 2) 917 297,16 грн пені.

4. 26.04.2025 ОСОБА_1 через систему Електронний суд звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.11.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2025, у якій просить:

1) скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 07.11.2024 в частині солідарного стягнення з відповідачів: 1) 592 574,40 грн доплати за акції; 2) 4 906,93 грн 3% річних; 3) 7 138,77 грн інфляційних втрат;

2) залишити без змін рішення Господарського суду Житомирської області від 07.11.2024 в частині відмови в стягненні: 1) 105 409,07 грн 3% річних; 2) 432 269,25 грн інфляційних втрат; 3) 917 297,16 грн пені;

3) скасувати постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 в частині солідарного стягнення з відповідачів: 1) 592 574,40 грн доплати за акції; 2) 110 255,30 грн 3% річних; 3) 439 408,02 грн інфляційних втрат;

4) залишити без змін постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 в частині відмови в стягненні: 1) 60,70 грн 3% річних; 2) 917 297,16 грн пені;

5) ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

5. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

6. Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.

7. Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).

8. Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.

9. У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).

10. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

11. У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч.2 ст.287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз.3 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

12. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

13. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п.4 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

14. При цьому необхідно враховувати, що за змістом п.1 ч.3 ст.310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.

15. Системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

16. Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

17. Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

18. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

19. Скаржник у касаційній скарзі (на стор.6) зазначає, що "постанова та рішення суду не відповідають вимогам чинного законодавства, прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, суперечать правовим позиціям Верховного Суду, а тому підлягають скасуванню".

20. Також на стор.28 касаційної скарги скаржник вказує, що "відповідно до п.4 ч.3 ст.310 ГПК встановлення обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, є підставою для скасування судового рішення".

21. Однак скаржник у касаційній скарзі не посилається на жодну з підстав касаційного оскарження, що визначені у ч.2 ст.287 ГПК.

22. У зв`язку із вищезазначеним, скаржнику необхідно чітко вказати підстави касаційного оскарження судових рішень (з посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК), врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування, які описані у цій ухвалі.

23. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.

24. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

25. З огляду на залишення касаційної скарги без руху, клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень залишається без розгляду до усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 07.11.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 у справі №906/1674/23 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О. Кібенко