ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

09.05.2025 Справа № 905/257/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Хабарової М.В., розглянувши матеріали заяв про скасування судового наказу Фізичної особи-підприємця Семенець Валентини Олександрівни у справі №905/257/24

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»
доФізичної особи-підприємця Семенець Валентини Олександрівни
простягнення 84 307,62 грн
Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 06.11.2024, яке залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2025, позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Семенець Валентини Олександрівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість у розмірі 56101, 08 грн, 3% річних у розмірі 3093, 40 грн, пеню у розмірі 1999, 51 грн, інфляційні втрати у розмірі 15115, 59 грн та судовий збір у розмірі 2422, 40 грн. В іншій частині позову відмовлено.

11.04.2025 на виконання вказаного рішення Господарським судом Донецької області видано наказ.

02.05.2025 на електронну пошту суду від боржника (відповідача) надійшла заява про скасування судового наказу (вх №3154/25 від 02.05.2025), яка обґрунтована тим, що боржником сплачено суму основного боргу у розмірі 56101,08 грн до винесення судового рішення. У зв`язку з тим, що боргові зобов`язання виконані в повному обсязі до моменту винесення наказу, то підстав для його виконання немає. Разом із заявою боржником подано клопотання про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу. Клопотання обгрунтоване тим, що у боржника була відсутня інформація про винесення наказу та була необхідність в отриманні документів, які підтверджують сплату заборгованості, а саме акту звірки та банківського платіжного доручення від 20.03.2024. Зазначає, що про наявність судового наказу у справі стало відомо 02.05.2025.

02.05.2025 на електронну пошту суду від боржника (відповідача) надійшла заява про скасування судового наказу (вх №3152/25 від 02.05.2025) з клопотанням про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу, які за своїм змістом відповідають заяві із вх.№3154/25 від 02.05.2025 та відрізняються лише відсутністю платіжного доручення №71 від 20.03.2024, про що відділом документального забезпечення та контролю (канцелярія) було складено відповідний акт.

Розглянувши подані заяви та додані до них документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або із застосуванням засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У відповідача наявний електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Згідно відповіді №9664064 відповідач має Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, дата реєстрації 22.03.2024. Однак, всупереч вимогам законодавства відповідач подав відповідні заяви через електронну пошту.

Приписами статті 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено загальні вимоги до форми та змісту письмових заяв і клопотань. Так, ч. 2 зазначеної статті передбачає, що письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, що подається на стадії виконання судового рішення, у тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надсилання (надання) іншим учасникам справи (провадження) з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів статей 2, 7 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005).

У позивача наявний зареєстрований Електронний кабінет в системі ЄСІТС, тому заявник не звільнений від обов`язку надсилання позивачу копії поданих заяв та доданих до них документів.

Однак, всупереч встановленим вимогам, до заяв про скасування судового наказу боржником не додано доказів їх направлення стягувачу (позивачу) ні в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, ні в паперовій формі.

Відповідно до ч. 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про повернення Фізичній особі-підприємцю Семенець Валентині Олександрівні без розгляду заяв про скасування судового наказу по справі №905/257/24.

Суд звертає увагу заявника на те, що наказ Господарського суду Донецької області від 11.04.2025 виданий на виконання рішення Господарського суду Донецької області від 06.11.2024 у справі №905/257/24, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2025, в порядку позовного провадження та відповідно до Розділу V Господарського процесуального кодексу України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах», а не в порядку наказного провадження згідно Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України «Наказне провадження», з посиланням на статті якого заявник подав заяви.

Керуючись статтями 6, 170, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Повернути Фізичній особі-підприємцю Семенець Валентині Олександрівні без розгляду заяви про скасування судового наказу у справі №905/257/24.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Хабарова