ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.05.2025 Справа №914/3219/24

Господарський суд Львівської області у складі головуючої судді Зоряни Горецької, при секретарі Зоряні Палюх, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аміла»,

до відповідача Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство Ковельське шляхово будівельне управління №63»,

про визнання недійсним пунктів рішення,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Аміла» до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним пунктів рішення.

Ухвалою від 31.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. До участі у справі залучено третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство Ковельське шляхово будівельне управління №63». Рух справи відображено в ухвалах суду.

Позивачем заявлено ряд клопотань, а саме:

- про поновлення строку на подання відповіді на відзив вх. №3575/25 від 11.02.2025;

- про долучення до матеріалів справи доказів вх. №4565/25 від 20.02.2025;

- про призначення експертизи вх. №828/25 від 28.02.2025;

- про приєднання до матеріалів справи відповіді на адвокатський запит вх. №8094/25 від 28.03.2025.

Розглянувши вказані клопотання суд повідомляє наступне.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ч. 1 ст. 113 ГПК України).

Стаття 114 ГПК України визначає, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Порядок вирішення питань, що виникають у зв`язку з поновленням та продовженням процесуальних строків визначено статтею 119 Господарського процесуального кодексу України.

Так, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч.2 ст.119 ГПК України). Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

У даному випадку процесуальний строк на подання сторонами заяв по суті справи було встановлено судом, а тому такий строк може бути продовжено, за заявою учасника справи чи з ініціативи суду.

Оскільки відповідно до ч.2 ст.2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є змагальність сторін, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, враховуючи велику кількість доказів долучених до відзиву, суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача, продовжити процесуальний строк на подання відповіді на відзив.

Верховний суд у справі № 910/5080/21 (ЄДРСРУ №112664531) від 12 липня 2023 року акцентує увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Усебічність дослідження доказів означає те, що суд враховує аргументи всіх осіб, що беруть участь у справі, дослідження та подальшу оцінку доказів проводить не з позиції однієї зі сторін, а з позиції незалежного арбітра.

Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити її, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 757/28231/13-ц, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 910/6210/20, від 30.03.2023 у справі № 905/2307/21 (905/496/22)).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання вх. №4565/25 від 20.02.2025 та №8094/25 від 28.03.2025 та долучити до матеріалів справи подані позивачем докази.

Позивач стверджує, що в межах даної справи є необхідним застосування спеціальних знань шляхом проведення судової експертизи IP-адрес з метою з`ясування природи збігу мережевих адрес позивача та третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

На підставі ч.ч. 1, 3, 4 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи.

Судом з`ясовано, що наразі судова телекомунікаційна експертиза має назву судової експертизи електронних комунікацій.

Згідно з абз. 1 пп. 1.2.2 п. 1.2 розділу I «Загальні положення» Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5, з наступними змінами та доповненнями), одним з основних видів експертизи є інженерно-технічна, до якої відноситься експертиза електронних комунікацій.

Відповідно до п. 14.1, 14.2 гл. 14 розділу II «Інженерно-технічні експертизи» Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5, з наступними змінами та доповненнями), об`єктами експертизи електронних комунікацій є мережі електронних комунікацій та їх складові, радіообладнання, радіоелектронні засоби, випромінювальні пристрої та інформація, що ними передається, приймається та обробляється.

Основними завданнями експертизи електронних комунікацій є:

визначення характеристик та параметрів мереж електронних комунікацій та їх складових, радіообладнання, радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв;

встановлення фактів та способів передачі (отримання) інформації з використанням мереж електронних комунікацій та їх складових, радіообладнання, радіоелектронних засобів, випромінювальних пристроїв;

встановлення фактів та способів доступу до мереж, ресурсів та інформації у сфері електронних комунікацій;

визначення технічних чинників якості надання електронних комунікаційних послуг на рівні їх споживання;

встановлення конфігурації та робочого стану мереж електронних комунікацій та їх складових, радіообладнання, радіоелектронних засобів, випромінювальних пристроїв;

встановлення типу, марки, моделі та інших класифікаційних категорій мереж електронних комунікацій та їх складових, радіообладнання, радіоелектронних засобів, випромінювальних пристроїв;

дослідження алгоритмів обробки інформації та її захисту в мережах електронних комунікацій та їх складових, радіообладнанні, радіоелектронних засобах, випромінювальних пристроях.

У п. 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006 (заява № 61679/00) указано, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

До державних спеціалізованих установ належать:

науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України;

науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України;

експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу на час проведення експертизи.

За таких обставин, клопотання про призначення експертизи підлягає задоволенню, а провадження у справі зупиненню.

Керуючись ст. ст. 2, 99, 100, 102, 113, 114, 119, п. 2 ч. 1 ст. 228, п. 6 ч. 1 ст. 229, ст.ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання представника позивача вх. №3575/25 від 11.02.2025, продовжити строк на подання відповіді на відзив.

2. Задовольнити клопотання представника позивача вх. №4565/25 від 20.02.2025 та №8094/25 від 28.03.2025, долучити до матеріалів справи наступні докази:

- відповідь ПрАТ «Датагруп» на адвокатський запит;

- відповідь на адвокатський запит ТзОВ «ТТІ України» щодо однієї з IP адрес;

- аналіз тендерних пропозицій з системи «Прозорро»;

- відповідь на адвокатський запит від розробника системи «АВК- 5».

3. Задовольнити клопотання представника позивача вх. №828/25 від 28.02.2025 про призначення судової телекомунікаційної експертизи.

4. Призначити у справі №914/3219/24 судову експертизу електронних комунікацій (мережевих адрес, IP адрес), проведення якої доручити Львівському науково дослідному інституту судових експертиз (79000, м. Львів, вул. Липинського, 54).

5. На вирішення експертизи поставити наступні питання:

- чи є збіг IP адрес (Internet Protocol address) 95.47.249.243, 46.164.156.122 та 93.183.199.186, визначений рішенням Західного МТВ Антимонопольного комітету України № 63/155-р/к від 28.10.2024, доказом використання ТОВ "Аміла" та TOB "Ковельське ІІІБУ № 63" одного й того ж комп`ютерного обладнання під час здійснення керування банківськими рахунками та подання конкурсних пропозицій?

- чи можливо, що під час здійснення керування банківськими рахунками та подання конкурсних пропозицій, який здійснено з використанням різного комп`ютерного обладнання, має однакову мережеву адресу вузла в комп`ютерній мережі, побудованої за протоколом IP (Internet Protocol address)?

- у яких випадках можливий збіг мережевої адреси вузла в комп`ютерній мережі, побудованої за протоколом IP (Internet Protocol address)?

- про що свідчить збіг мережевого вузла в комп`ютерній мережі, побудованої за протоколом IP (Internet Protocol address)?

- у випадку використання одних (спільних) IP адрес - встановити, чи знаходились ТОВ "Аміла" та ТОВ "Ковельське ШБУ № 63" при використанні одних (спільних) IP адрес за різними адресами та/або за однією адресою? Якщо можливо встановити, то вказати відповідні адреси або адресу.

6. Витрати на проведення експертизи покласти на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Аміла».

7. Матеріали справи № 914/3219/24 надіслати Львівському науково дослідному інституту судових експертиз (79000, м. Львів, вул. Липинського, 54) для проведення експертизи.

8. Попередити експерта, який буде проводити експертизу, про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.

9. Питання про надання до експертної установи інших необхідних для проведення експертизи документів та матеріалів, уточнення запитань поставлених на вирішення експерта буде вирішено за першою вимогою експерта.

10. Зупинити провадження у справі № 914/3219/24 на час експертизи.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строк та в порядку, що визначені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Зоряна ГОРЕЦЬКА