ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

13 травня 2025 року м. ОдесаСправа № 915/1564/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025, прийняте суддею Смородіновою О.Г., м. Миколаїв, повний текст складено 21.02.2025,

у справі №915/1564/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги"

до відповідача: Вознесенського міжрайонного управління водного господарства

про стягнення 355 013,09 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" звернулося з позовом до Вознесенського міжрайонного управління водного господарства, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача борг у загальній сумі 355013,09 грн з яких: 338516,53 грн заборгованість за спожиту електроенергію за липень місяць 2024 року, 3135,44 грн 3% річних та 13361,12 грн інфляційні втрати.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 23.12.2024 відкрито провадження у справі №915/1564/24.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24 (суддя Смородінова О.Г.) частково задоволено позовні вимоги; стягнуто з Вознесенського міжрайонного управління водного господарства на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" заборгованість за спожиту електроенергію за період липня 2024 року у розмірі 207069,66 грн, 3% річних у розмірі 1680,32 грн, інфляційні втрати у розмірі 10954,43 грн, а також 2636,45 грн судового збору; у решті позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 131446,87 грн, 3% річних у розмірі 1455,12 грн та інфляційних втрат у розмірі 2406,69 грн відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Між тим, з апеляційною скаргою скаржник звернувся з пропуском встановленого процесуальним законом строку на її подання, при цьому ним було заявлено клопотання про поновлення вищенаведеного строку, мотивоване тим, що позивач не отримував в електронному кабінеті оскаржуване рішення у цій справі, а про ухвалення останнього апелянту стало відомо лише 24.03.2025 у зв`язку з одержанням відповідного наказу, виданого на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24. Крім того, скаржник посилався на запровадження воєнного стану; належність Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" до підприємств критичної інфраструктури; значну кількість повітряних тривог на території Дніпропетровської області, на якій перебуває зареєстроване місцезнаходження позивача, а також перебування на розгляді у різних судах істотної кількості справ за участю даного товариства.

Враховуючи те, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24 було надіслане Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" до його електронного кабінету та доставлене останньому 24.02.2025, у зв`язку з чим саме вказана дата в силу приписів процесуального закону вважається датою отримання апелянтом оскаржуваного рішення, при цьому останнім не наведено жодної поважної причини неможливості подання апеляційної скарги протягом двадцятиденного строку після отримання зазначеного рішення в електронній формі, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що несвоєчасне оскарження скаржником вищенаведеного рішення місцевого господарського суду, з огляду на наведені ним доводи, які не підтверджені належними доказами, не зумовлене обставинами, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення учасника справи та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної процесуальної дії.

За таких обставин, підстави, вказані скаржником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, були визнані апеляційним господарським судом неповажними, а тому, з огляду також і на відсутність належних доказів сплати судового збору у передбачених чинним законодавством порядку і розмірі, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху; встановлено апелянту строк для усунення недоліків його апеляційної скарги: 10 днів з дня вручення даної ухвали та, зокрема, запропоновано вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24 з наданням доказів, що їх підтверджують.

В межах встановленого судом апеляційної інстанції строку Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" надало до апеляційного господарського суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги б/н від 08.05.2025 (вх.№1525/25/Д1 від 08.05.2025), до якої додано копію платіжної інструкції №3981587 від 05.05.2025 про доплату 589,15 грн судового збору за подання вказаної апеляційної скарги.

Поряд з цим, у вищенаведеній заяві про усунення недоліків апеляційної скарги б/н від 08.05.2025 (вх.№1525/25/Д1 від 08.05.2025) апелянт в обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24 зазначає про належність Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" до підприємств критичної інфраструктури, введення в Україні воєнного стану, наявність ракетних атак та численних повітряних тривог, під час яких працівники Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги", дотримуючись безпекових рекомендацій, не могли здійснювати свої функціональні обов`язки, що, в свою чергу, негативно вплинуло на строк звернення з даною апеляційною скаргою. Крім того, скаржник стверджує про те, що оскаржуване рішення не було прикріплене до відповідної картки документа у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, а також про недопустимість застосування надмірного формалізму при вирішення питання про поновлення процесуального строку на оскарження судового рішення.

Розглянувши клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, викладене апелянтом у заяві б/н від 08.05.2025 (вх.№1525/25/Д1 від 08.05.2025), колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За умовами пункту 1 частини другої статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з частиною третьою статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції, його ухвалено 21.02.2025 і в цей же день складено його повний текст.

Отже, кінцевим строком для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24 є 13.03.2025.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24 скаржник звернувся 10.04.2025, тобто з пропуском встановленого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження.

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Таким чином, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

Колегія суддів зауважує, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку.

Відповідно до частини шостої статті 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

За умовами частини сьомої статті 6 Господарського процесуального кодексу України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

В силу пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (далі Положення) особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з пунктом 37 глави 2 наведеного розділу підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя.

Таким чином, з 05.10.2021, тобто з дати початку функціонування таких підсистем ЄСІТС як "Електронний кабінет" та "Електронний Суд", зазнав змін існувавший до цього порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, передбачений, зокрема, підпунктами 17.1, 17.5, 17.14 підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, у тому числі порядок вручення судових рішень. Відтак з 05.10.2021 вручення судом судових рішень особам, які зареєстрували Електронний кабінет, здійснюється в електронній формі шляхом надсилання судових рішень до електронного кабінету таких осіб.

У випадку, якщо особа (учасник справи) зареєструвала свій Електронний кабінет, електронна форма вручення їй судових рішень є обов`язковою та пріоритетною щодо письмової форми вручення, яка, на відміну від електронної форми, може бути реалізована судом у зазначеному випадку лише за окремою заявою учасника справи.

Саме така правова позиція суду касаційної інстанції викладена в ухвалах Верховного Суду від 06.03.2023 у справі №916/3104/21 та від 17.05.2023 у справі №910/15120/20.

Господарський процесуальний кодекс України не покладає на суд обов`язку направляти учаснику справи копію судового рішення у паперовій формі, у випадку, якщо особа зареєструвала свій Електронний кабінет, має доступ до функціонуючих підсистем та документів у межах відповідної справи.

Відповідно до інформації з Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" і його представник адвокат Яланський Олександр Алімович зареєстрували свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, а відтак скаржник та його представник станом на час ухвалення оскаржуваного рішення мали свої зареєстровані електронні кабінети, через які отримали доступ до справи №915/1564/24 (зокрема, до документів та судових рішень у цій справі).

Як вбачається з довідок про доставку документа в кабінет електронного суду, які сформовані за допомогою Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24 було надіслане Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" та його представнику адвокату Яланському Олександру Алімовичу до їхніх електронних кабінетів та доставлено останнім 21.02.2025 о 18:55 (а.с.45, 46).

У пункті 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє (частина сьома статті 242 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, датою вручення Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24 є 24.02.2025 (робочий день, наступний за днем відправлення вказаного рішення).

Зазначеним спростовуються твердження апелянта про неотримання оскаржуваного рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24 в електронній формі до електронних кабінетів Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" та його представника адвоката Яланського Олександра Алімовича.

Додана апелянтом до поданої ним апеляційної скарги роздруківка зображення сторінки з документами у справі №915/1564/24 в електронному кабінеті у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, яка надана позивачем на підтвердження своїх тверджень про те, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24 не було прикріплене до відповідної картки документа, Південно-західним апеляційним господарським судом до уваги не приймається, оскільки з метою перевірки достовірності зазначених доводів скаржника колегія суддів здійснила ознайомлення з даною справою у підсистемі Електронний суд ЄСІТС та встановила, що оскаржуване судове рішення прикріплене до вказаної картки і його повний текст доступний для безперешкодного ознайомлення.

Колегія суддів зауважує на тому, що адміністратором підсистем "Електронний суд" та "Електронний кабінет" є Державне підприємство "Центр судових сервісів", яке, відповідно, виступає розпорядником інформації про те, чи доставлене в електронний кабінет відповідне судове рішення з визначеною датою і коли, а також чи були забезпечені технічні умови задля доступу особи до електронного кабінету у відповідний період, тобто чи існувала технічна можливість доступу до електронного кабінету для ознайомлення з судовим рішенням (постанова Верховного Суду від 03.07.2023 у справі №480/805/21).

Між тим, скаржником до суду апеляційної інстанції не подано жодного належного доказу на спростування відповідних відомостей, викладених у довідках про доставку оскаржуваного судового рішення до електронних кабінетів Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" та його представника адвоката Яланського Олександра Алімовича (зокрема, але не виключно: відповіді Державного підприємства "Центр судових сервісів", який, виступаючи адміністратором зазначених вище підсистем, міг би підтвердити/спростувати факт прикріплення рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24 до відповідної картки документа у підсистемі Електронний суд ЄСІТС або існування технічної неможливості ознайомлення з текстом цього рішення у системі "Електронний суд" тощо).

Відтак жодного належного у розумінні процесуального доказу на підтвердження того, що процесуальні документи у справі №915/1564/24, в тому числі і оскаржуване рішення, не надходили до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" та його представника адвоката Яланського Олександра Алімовича в системі електронний суд апелянтом до апеляційного господарського суду не подано, а тому, як зазначалося вище, колегія суддів виходить з того, що у розумінні положень частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України датою вручення скаржникові оскаржуваного рішення є саме 24.02.2025.

В силу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів також зауважує на тому, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, що узгоджується зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вказаною, зокрема, в рішенні останнього у справі "Пономарьов проти України".

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в якому рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24 було оприлюднене 25.02.2025, тим більше, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" безумовно було обізнане про існування даного судового провадження, оскільки виступаючи позивачем, тобто ініціатором судового розгляду цієї справи, а тому є безпосередньо зацікавленим вчиняти дії з метою одержання інформації про хід та стан справи і несе ризик настання несприятливих наслідків в результаті невжиття заходів щодо отримання інформації про рух справи.

Подібна правова позиція міститься в ухвалі Верховного Суду від 17.01.2022 у справі №922/2487/19.

Посилання скаржника на введення воєнного стану колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, натомість такими підставами повинні бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку, при цьому суд має оцінити поважність цих підстав індивідуально в межах справи, яка розглядається, відповідно до положень процесуального закону, у тому числі, дослідивши відповідні докази, подані заявником на підтвердження своїх доводів про поважність пропуску процесуального строку.

Введення в країні воєнного стану дійсно суттєво ускладнило (подекуди унеможливило) повноцінне функціонування суб`єктів господарювання, між тим сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, та підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідний сталий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду про те, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки, у зв`язку із запровадженням такого стану, не може вважатись поважною причиною пропуску цих строків, викладено в постанові від 10.11.2022 у справі №990/115/22.

Посилання скаржника на те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України він під час повітряних тривог не міг вчасно реалізувати право апеляційного оскарження не можуть бути розцінені судом поважними або непереборними обставинами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки вони є суб`єктивними та залежали від організації роботи апелянта (його представника).

Аналогічна правова позиція Верховного Суду відображена в ухвалах від 05.04.2023 у справі №911/3641/21, від 22.03.2023 у справі №910/1349/22, від 23.03.2023 у справі №910/16282/21.

Неможливість підготувати та подати апеляційну скаргу в межах передбачених Господарського процесуального кодексу України строків скаржником не підтверджена жодними доказами, тим більше, що оголошення "повітряної тривоги" не є постійним явищем.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду узгоджується з позицією Верховного Суду, відображеною в ухвалах від 28.09.2023 у справі №916/2555/23, від 14.07.2023 у справі №916/1908/21 та від 22.03.2023 у справі №910/1349/22.

Твердження Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про його належність до підприємств критичної інфраструктури у зв`язку зі здійсненням останнім постачання електричної енергії до уваги судом апеляційної інстанції не приймається, оскільки сама по собі сфера господарської діяльності позивача не свідчить про наявність поважних причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24, оскільки не зумовлює об`єктивної неможливості своєчасної підготовки відповідної апеляційної скарги.

Труднощі в організації своєчасного виконання працівниками юридичної особи своїх професійних обов`язків є виключно проблемою внутрішньої організації роботи такої юридичної особи, а тому зазначені апелянтом підстави не є тими обставинами, які перешкоджають оскаржити судове рішення в найкоротший строк, адже вони є суб`єктивними (такими, що залежать виключно від організації роботи відповідача), натомість позивач, будучи незгодним з оскаржуваним рішенням, діючи добросовісно, розумно та обачливо, повинен був з достатнім поспіхом вчиняти дії щодо оскарження відповідного рішення суду першої інстанції, між тим апеляційну скаргу було подано з істотним пропуском строку (10.04.2025).

Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у підприємстві для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настають у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Позивач не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги (постанови Верховного Суду від 09.10.2024 у справі №915/1401/23, від 03.11.2022 у справі №560/15534/21, від 28.11.2022 у справі №560/10645/21 тощо).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що несвоєчасне оскарження Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24, з огляду на наведені скаржником доводи, які не підтверджені належними у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказами, не зумовлене обставинами, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення учасника справи та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної процесуальної дії, натомість подання апеляційної скарги з істотним пропуском визначеного процесуальним законом строку зумовлене виключно власною недбалістю апелянта, який неналежним чином організував процес із оскарження судового рішення, не проявив інтересу до цієї справи, хоча, діючи розумно та обачливо, повинен був розуміти наслідки своєї пасивної поведінки.

Відхиляючи твердження скаржника про застосування надмірного формалізму, колегія суддів виходить із того, що процесуальний строк апеляційного оскарження, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, забезпечує оперативність судочинства, виступає дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на недопущення зловживання процесуальними правами, проте апелянт, звертаючись з даною апеляційною скаргою з істотним пропуском строку на апеляційне оскарження, не надав жодних переконливих доказів реальної наявності у нього перешкод для реалізації права на апеляційний перегляд рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997 (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10 2010 у справі "Устименко проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Європейський суд з прав людини в рішенні від 13.03.2018 у справі "Кузнєцов та інші проти Росії" підкреслив, що поновлення строків на оскарження означає відступ від принципу res judicata, а тому особи, які оскаржують рішення за межами наданих законом строків, мають діяти з достатнім поспіхом.

При цьому Європейський суд з прав людини у вказаному рішенні стосовно випадків пана Беззубко та пана Трубіцина визначає, що вказані заявники подали заяви про поновлення строку на оскарження після спливу чотирьох місяців з дня визнання неприйнятними їх апеляційних скарг, а тому, за даних обставин, такі заявника діяли без належної старанності та задоволення їх клопотання за таких умов означало б глумитися над принципом правової певності.

З цих підстав Європейський суд з прав людини визнав скарги пана Беззубко та пана Трубіцина неприйнятними.

Відповідно до частини четвертої статті 260 Господарського процесуального кодексу України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

В силу пункту 4 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24, зазначені у заяві б/н від 08.05.2025 (вх.№1525/25/Д1 від 08.05.2025), поданій апелянтом на виконання вимог ухвали від 28.04.2025 про залишення апеляційної скарги без руху, визнані Південно-західним апеляційним господарським судом неповажними, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" слід відмовити.

Станом на 13.05.2025 будь-яких інших документів на виконання вимог ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 про залишення апеляційної скарги без руху у справі №915/1564/24 від скаржника до суду апеляційної інстанції не надходило.

Згідно з частиною четвертою статті 261 Господарського процесуального кодексу України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 232-235, 256, 258, 261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2025 у справі №915/1564/24.

Справу №915/1564/24 повернути Господарському суду Миколаївської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук