номер провадження справи 22/47/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 Справа № 908/556/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

Розглянувши без виклику учасників справи матеріали справи № 908/556/25

за позовом: Заступника керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області (вул. Залізнична, буд. 17, м. Запоріжжя, 69002) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах

позивача: Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Януша Корчака, буд. 9/12, м. Київ, 03190) в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Святого Миколая, буд. 37-В, м. Запоріжжя, 69063)

до відповідача: Фермерського господарства ЛІЛІЯ-7 (вул. Молодіжна, буд. 14, с. Володимирівка, Приазовський район, Запорізька область, 72424)

про стягнення 240 000 грн. 00 коп. У В

У

В

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви прокурора, позивача

07.03.2025 до Господарського суду Запорізької області через систему Електронний суд надійшла позовна заява (вих. № 55-649вих-25 від 06.03.2025) Заступника керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (позивач) до відповідача: Фермерського господарства ЛІЛІЯ-7 про стягнення 240000,00 грн. заборгованості за договором № 121ФГ-2019 від 01.10.2019 про надання фінансової підтримки на повторній основі фермерському господарству.

Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором № 121ФГ-2019 від 01.10.2019 про надання фінансової підтримки на повторній основі фермерському господарству.

11.04.2025 надійшла заява (вих. № 53-08/51 від 09.04.2025) Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, в якій зазначено про підтримання позовних вимог прокурора в повному обсязі. Позовні вимоги просило задовольнити повністю.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

Відповідач відзив на позов не надав.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 07.03.2025 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/556/25 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.03.2025 суддею Ярешко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/556/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданої на запит суду, місцезнаходженням відповідача є: вул. Молодіжна, буд. 14, с. Володимирівка, Приазовський район, Запорізька область, 72424.

Згідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, Приазовська селищна територіальна громада Мелітопольського району Запорізької області тимчасово окупована російською федерацією.

Поштові відділення, які розташовані на даній території, тимчасово не працюють.

Згідно ч. 1 ст. 12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи наведені вище приписи законодавства, відсутність у відповідача електронного кабінету, відповідача про судовий розгляд справи повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що розміщено 13.03.2025.

Телефонограма щодо судового розгляду справи відповідачу передана не була в зв`язку з відсутністю телефонного зв`язку з останнім.

Адреси електронної пошти відповідача чи його засновника позовна заява та матеріали справи не містять, судом також не було встановлено.

Судом були досліджені матеріали справи та встановлено, що єдиним засновником Фермерського господарства ЛІЛІЯ-7 та його керівником є БАБАК А.І., адресою реєстрації якого є: вул. Молодіжна, буд. 14, с. Володимирівка, Приазовський район, Запорізька область, 72424. Тобто, БАБАК А.І. мешкає на тимчасово окупованій території України.

Згідно наданих прокуратурою доказів, 24.11.2022 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб російської федерації внесено відомості щодо Фермерського господарства ЛІЛІЯ-7, місцезнаходження: Запорізька область, м. Бердянськ, туп. Приазовський, с. Володимирівка, вул. Молодіжна, буд. 14; керівник громадянин російської федерації БАБАК А.І., перебуває на обліку в міжрайонній інспекції федеральної податкової служби № 1 по Запорізькій області, ідентифікаційний код юридичної особи .

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України, за наявними матеріалами справи. Судом були вчинені всі дії, встановлені законодавством, щодо належного повідомлення відповідача про судове провадження щодо нього.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.

Рішення по суті ухвалено судом 06.05.2025.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази, що їх підтверджують

01.10.2019 між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (Укрдержфонд, позивач) та Фермерським господарством ЛІЛІЯ-7 (відповідач), в особі голови фермерського господарства БАБАКА А.І., укладено договір № 121ФГ-2019 про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству.

Предметом договору (розділ 1 договору) є надання Укрдержфондом фінансової підтримки на поворотній основі ФГ ЛІЛІЯ-7 в сумі 400000,00 грн., та зобов`язання ФГ ЛІЛІЯ-7 використати її за цільовим призначенням і повернути зазначену суму фінансової підтримки у строк та на умовах, що визначені цим договором.

Згідно розділу 2 договору, фінансова підтримка на поворотній основі надається для придбання техніки, обладнання, поповнення обігових коштів.

Згідно з п. 3.4.2 договору, відповідач зобов`язаний повернути кошти фінансової підтримки Українському державному фонду підтримки фермерських господарств згідно з встановленим графіком:

- до 01 листопада 2020 року в сумі 80000,00 грн.;

- до 01 листопада 2021 року в сумі 80000,00 грн.;

- до 01 листопада 2022 року в сумі 80000,00 грн.;

- до 01 листопада 2023 року в сумі 80000,00 грн.;

- до 14 серпня 2024 року в сумі 80000,00 грн.

Згідно п. 4.1, фінансова підтримка надається фермерському господарству з кінцевим терміном повернення 14.08.2024 та повертається останнім згідно з встановленим графіком (пункт 3.4.2 договору).

Відповідно до п.п. 7.1, 7.2 договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін. Договір діє до повного повернення фермерським господарством коштів фінансової підтримки та повного виконання ним будь-яких інших грошових зобов`язань, передбачених цим договором.

Позивач, на виконання цього договору, перерахував на банківський рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 400000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 121 від 28.12.2019.

На виконання договору відповідач частково перерахував грошові кошти у загальному розмірі 160000,00 грн. (23.10.2020 та 21.12.2021 по 80000,00 грн.) на рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, що підтверджується виписками Державної казначейської служби України з системи дистанційного обслуговування клієнтів за 23.10.2020 та 21.12.2021, та карткою рахунку контрагента ФГ ЛІЛІЯ-7.

Таким чином, з урахуванням сплати вищевказаних коштів, сума основного боргу відповідача становить 240000,00 грн.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача щодо необхідності погашення існуючої заборгованості.

Як зазначено в листі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств від 31.01.2025 № 53-08/23, станом на 31.01.2025 у ФГ ЛІЛІЯ-7 наявна заборгованість за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі в сумі 240000,00 грн. З претензією до боржника (відповідача) Відділення не зверталося, оскільки фермерське господарство знаходиться на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює скерування претензії.

5. Щодо представництва прокуратурою інтересів держави у суді

Відповідно ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з приписами частин 3, 4, 5 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Європейський Суд з прав людини також звертав увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009) Європейський Суд з прав людини висловив таку думку: "сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 3-рн/99 від 08.04.1999, під поняттям "орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Судом враховано, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Проте, з метою захисту інтересів держави прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежним чином.

Так, у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 суд дійшов висновку, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 906/506/18, від 11.04.2019 у справі № 904/583/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18, від 21.05.2019 у справі № 921/31/18.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 сформовано правовий висновок, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але, якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Згідно з п. 31 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, кредитування бюджету - операції з надання коштів з бюджету на умовах повернення, платності та строковості, внаслідок чого виникають зобов`язання перед бюджетом (надання кредитів з бюджету), та операції з повернення таких коштів до бюджету (повернення кредитів до бюджету). Для цілей цього Кодексу до кредитів з бюджету також належать бюджетні позички та фінансова допомога з бюджету на поворотній основі.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 30 Бюджетного Кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині кредитування є повернення кредитів, наданих з державного бюджету фермерським господарствам.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Бюджетного Кодексу України, у разі надання кредитів з бюджету у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом. Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється.

Відтак, невиконання відповідачем зобов`язань за договором, що покладений у підставу позову, перешкоджає формуванню Державного бюджету України та спричиняє збитки державі, порушує економічні інтереси держави, негативно впливає на реалізацію завдань Укрдержфонду та виконання регіональних програм забезпечення розвитку фермерських господарств.

Відповідно до листа Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств № 53-08/23 від 31.01.2025, останнє зазначає про неможливість підготовки документів для пред`явлення позовної заяви про стягнення заборгованості в зв`язку з відсутністю юриста; відсутність видатків на сплату судового збору, що перешкоджає можливості самостійного звернення до суду. Просило окружну прокуратуру вирішити питання про вжиття заходів представницького характеру та звернутися з позовом до суду, оскільки неповернення коштів завдає шкоди економічним інтересам держави.

У листі № 53-4/08 від 07.01.2025 Український державний фонд підтримки фермерських господарств посилається на відсутність коштів для сплати судового збору та просить окружну прокуратуру звернутися до суду з позовом про стягнення наявної простроченої заборгованості в сумі 240000,00 грн.

За таких обставин позивач, маючи повноваження щодо самостійного звернення до суду з позовною заявою, не вжив заходів з метою захисту інтересів держави та стягнення з відповідача заборгованості за договором, що є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором.

Отже, органом, уповноваженим здійснювати функції у спірних правовідносинах, є Укрдержфонд та його регіональні відділення згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 83 від 27.06.1991.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.06.2024 у справі № 916/2404/23.

Заступник керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області направив Укрдержфонду та його Запорізькому відділенню повідомлення про подання позовної заяви у цій справі згідно з вимогами частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» з метою здійснення представництва в суді інтересів держави в особі Укрдержфонду.

Отже, при зверненні з даним позовом до господарського суду прокурором дотримано норми статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", визначено уповноважений здійснювати функції у спірних правовідносинах орган та належним чином обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах внаслідок, у тому числі, бездіяльності позивача.

6. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1102 Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам (тут і надалі в редакції станом на 11.10.2019) (далі Порядок), встановлено, що фінансова підтримка на конкурсних засадах на поворотній основі надається у розмірі, що не перевищує 500 тис. гривень, із забезпеченням виконання зобов`язання щодо повернення бюджетних коштів.

Відповідно до п.п. 12, 13 Порядку, фермерське господарство несе відповідальність згідно з законодавством за нецільове використання одержаних коштів та своєчасне і в повному обсязі повернення до державного бюджету коштів фінансової підтримки. Кошти фінансової підтримки, наданої фермерським господарствам на конкурсних засадах на поворотній основі, повертаються згідно з укладеними відповідно до цього Порядку договорами на відповідні рахунки Фонду і його регіональних відділень, відкриті в територіальних органах Державного казначейства, і протягом двох робочих днів перераховуються до державного бюджету.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Спірні правовідносини виникли з договору про надання фінансової підтримки фермерському господарству від 01.10.2019 № 121ФГ-2019, який за своєю правовою природою є договором позики.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За приписами статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, зобов`язання за договором повинні бути виконані, незважаючи на інші обставини.

У відповідності до вимог частин 1 та 2 статті 202 Господарського кодексу України, зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

За умовами п. 3.4.2 договору відповідач був зобов`язаний повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) Українському державному фонду підтримки фермерських господарств згідно з встановленим графіком, до 14 серпня 2024 року в загальній сумі 400000,00 грн.

Місцем знаходження відповідача є тимчасово окупована територія України.

Пунктом 13 Порядку (в редакції станом на час розгляду цієї справи) встановлено, що кошти фінансової підтримки, надані фермерським господарствам на конкурсних засадах на поворотній основі, повертаються згідно з укладеними відповідно до цього Порядку договорами на відповідний рахунок Укрдержфонду, відкритий в Казначействі за місцем реєстрації, і протягом двох робочих днів перераховуються до державного бюджету. Фермерські господарства, виробничі потужності яких станом на 24 лютого 2022 р. було розміщено на територіях активних бойових дій (для яких не визначена дата завершення бойових дій), територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (для яких не визначена дата завершення бойових дій), і тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України (для яких не визначена дата завершення тимчасової окупації), що включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, на дату укладення або пролонгації кредитного договору шляхом пролонгації діючих кредитів, наданих згідно із цим Порядком, на строк не пізніше 31 грудня 2025 року. Для пролонгації діючих кредитів фермерські господарства подають до Укрдержфонду звернення у довільній формі, в тому числі за допомогою програмних засобів ведення Державного аграрного реєстру, на підставі яких Укрдержфонд протягом 30 днів укладає додаткову угоду.

Матеріалами справи не підтверджується подання відповідачем до Укрдержфонду та/чи Запорізького відділення Укрдержфонду заяви щодо пролонгації договору, доказів укладення відповідної додаткової угоди щодо продовження строку повернення коштів фінансової підтримки суду не надано.

Крім того, згідно наданих прокуратурою доказів, 24.11.2022 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб російської федерації внесено відомості щодо Фермерського господарства ЛІЛІЯ-7, місцезнаходження: Запорізька область, м. Бердянськ, туп. Приазовський, село Володимирівка, вул. Молодіжна, 14; керівник громадянин російської федерації ОСОБА_1 .

Згідно приписів ст.ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як встановлено судом, позивач, на виконання договору № 121ФГ-2019 від 01.10.2019, перерахував на банківський рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 400000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 121 від 28.12.2019.

Відповідач перерахував (повернув) грошові кошти у загальному розмірі 160000,00 грн. (23.10.2020 та 21.12.2021 по 80000,00 грн.) на рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, що підтверджується виписками Державної казначейської служби України з системи дистанційного обслуговування клієнтів за 23.10.2020 та 21.12.2021, та карткою рахунку контрагента ФГ ЛІЛІЯ-7.

Таким чином, з урахуванням сплати вищевказаних коштів, сума основного боргу відповідача становить 240000,00 грн.

Відповідач не надав доказів повернення суми позики в розмірі 240000,00 грн., проти позову не заперечив, контррозрахунку заборгованості не надав.

Враховуючи викладене, позов задовольняється судом повністю з підстав його обґрунтованості та доведеності.

7. Судові витрати

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у сумі 2880,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фермерського господарства ЛІЛІЯ-7 (вул. Молодіжна, буд. 14, с. Володимирівка, Приазовський район, Запорізька область, 72424, ) на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Януша Корчака, буд. 9/12, м. Київ, 03190, ) в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Святого Миколая, буд. 37-В, м. Запоріжжя, 69063, ) заборгованість за договором № 121ФГ-2019 від 01.10.2019 про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству у розмірі 240000 (двісті сорок тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Фермерського господарства ЛІЛІЯ-7 (вул. Молодіжна, буд. 14, с. Володимирівка, Приазовський район, Запорізька область, 72424, ) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області (вул. Залізнична, буд. 17, м. Запоріжжя, 69002; отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ) 2880 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 06 травня 2025.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко