УХВАЛА

05 травня 2025 року

м. Київ

Справа № 904/4338/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши заяву заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури

про ухвалення додаткового рішення у справі

за позовом Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Будсервіс", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТ",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Петрол Маркет", 2) Акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Конкорд",

про знесення самочинно збудованого нерухомого майна та демонтаж тимчасових споруд,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Дніпропетровська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Будсервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТ" про знесення самочинно збудованого нерухомого майна та демонтаж тимчасових споруд.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.04.2022 у справі № 904/4338/21, відмовлено у повному обсязі в задоволенні позовних вимог Дніпропетровської обласної прокуратури.

Заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.04.2022 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021 у справі № 904/4338/21, у якій просив рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Верховний Суд постановою від 12.07.2022 у справі № 904/4338/21 частково задовольнив касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури; скасував постанову Центрального апеляційного господарського суду від 25.04.2022 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021 у справі № 904/4338/21; справу № 904/4338/21 направив на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

За результатами нового розгляду цієї справи рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2023, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського від 09.08.2023 у справі № 904/4338/21, частково задоволено позовні вимоги Дніпропетровської обласної прокуратури.

Верховний Суд постановою від 14.11.2023 у справі № 904/4338/21 скасував постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.08.2023 у справі № 904/4338/21, а справу № 904/4338/21 передав на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

За результатами нового апеляційного розгляду цієї справи постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2024 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2023 у справі № 904/4338/21 було залишено без змін.

Верховний Суд постановою від 11.06.2024 у справі № 904/4338/21 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2023 у справі № 904/4338/21 залишив без змін.

28.04.2025 від заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури до Верховного Суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник зазначає про те, що постановою Верховного Суду від 11.06.2024 не було вирішено питання про розподіл судових витрат щодо сплати судового збору за подання Дніпропетровською обласною прокуратурою касаційної скарги від 25.05.2022 № 15/1-421вих-22, яка була частково задоволена постановою Верховного Суду від 12.07.2022 у цій справі.

Розглянувши подану заяву, колегія суддів дійшла висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення з огляду на таке.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами частини 1 статті 315 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині постанови касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Отже, суд касаційної інстанції здійснює розподіл судових витрат у справі лише у разі прийняття ним постанови про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення чи зміну остаточного судового рішення, прийнятого по суті заявлених вимог. Водночас Верховний Суд постановою від 11.06.2024 у справі № 904/4338/21 оскаржувані судові рішення залишив без змін, що унеможливлює здійснення нового розподілу судових витрат. При цьому у випадках скасування касаційним судом рішення суду першої інстанції або постанови суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд судові витрати у справі підлягають розподілу господарським судом, який вирішує спір по суті за результатами нового розгляду справи. Аналогічні висновки викладені, зокрема, в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 500/2632/19, від 30.03.2021 у справі № 911/2390/18, постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.05.2020 у справі № 530/1731/16-ц.

Враховуючи викладене, у Верховного Суду немає правових підстав для здійснення розподілу судових витрат відповідно до вимог частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України і для ухвалення додаткового рішення у цій справі.

Керуючись статтями 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити заступнику керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в ухваленні додаткового рішення у справі № 904/4338/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак