У Х В А Л А

08 травня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/296/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Кузьменко Т.О., розглянувши заяву від 01.05.2025 представника Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 31.03.2025, виданого за заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (), бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, м. Київ, 01133

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2025 року через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 19 900,57 грн заборгованості за договором про надання кредиту № 470762-КС-001 від 21.07.2023 року, з яких 4 687,49 грн прострочених платежів по тілу кредиту та 15 213,08 грн прострочених платежів по процентах.

31.03.2025 Господарським судом Чернігівської області задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та видано судовий наказ про стягнення з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 4 687,49 грн прострочених платежів по тілу кредиту та 15 213,08 грн прострочених платежів по процентах та 242,24 грн судового збору.

Копія судового наказу були надіслані боржнику засобами поштового зв`язку 31.03.2025, повторно 07.04.2025.

24.04.2025 судовий наказ видано стягувачу у зв`язку з набранням останнім законної сили.

До Господарського суду Чернігівської області 06.05.2025 надійшла заява представника Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 31.03.2025 у справі № 927/296/25.

Разом з заявою про скасування судового наказу подано клопотання про поновлення процесуального строку для подання заяви про скасування судового наказу.

В обґрунтування заяви про скасування судового наказу ФОП ОСОБА_1 зазначає про наявність спору між сторонами, що є підставою для скасування судового наказу.

Частинами 1, 2 ст. 157 ГПК України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається до суду у письмовій формі.

Як встановлено судом, копія судового наказу разом з заявою стягувача про видачу судового наказу та доданими до неї документами були направлені ФОП ОСОБА_1 на адресу місця реєстрації (відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань): АДРЕСА_2 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням № 410 від 31.03.2025.

Рекомендований лист № 410 повернуто відділенням зв`язку на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

07.04.2025 судом повторно направлено на офіційну адресу ФОП ОСОБА_1 копію судового наказу від 31.03.2025, копію заяви стягувача про видачу судового наказу та доданими до неї документами рекомендованим листом № 302, який повернуто відділенням зв`язку на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд неодноразово наголошував, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суд також звертає увагу на те, що в пункті 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 та в пункті 97 постанови від 17.05.2024 об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/17772/20 сформульовано висновки про те, що негативні наслідки через неодержання підприємцем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на підприємця. Не може вважатися неотриманим чи отриманим несвоєчасно звернення відправника до одержувача, якщо одержувач власними діями чи бездіяльністю (наприклад, несвоєчасним зверненням до відділення поштового зв`язку, незабезпечення особи для отримання кореспонденції за своєю адресою тощо) призвів до затримки в одержанні кореспонденції. Протилежний підхід суперечив би принципам справедливості, добросовісності і розумності (стаття 3 ЦК України).

Крім того, матеріали справи містять заяву ФОП ОСОБА_1 від 16.04.2025 (надійшла до суду 21.04.2025) про поновлення процесуального строку на подання заяви про скасування судового наказу, відповідно до якої заявниця зазначає про те, що з судовим наказом у справі № 927/296/25 ознайомилась 03.04.2025 на офіційному сайті Судова влада.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що датою вручення Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 судового наказу від 31.03.2025 у справі № 927/296/25 є 03.04.2025, а останнім днем строку для подання боржником заяви про скасування судового наказу є 18.04.2025.

Матеріали справи містять заяву ФОП ОСОБА_1 від 16.04.2025 про скасування судового наказу.

Ухвалою суду від 22.04.2025 заяву від 16.04.2025 про скасування судового наказу повернуто Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 .

Підставою для повернення слугувало недотримання заявницею норм ст. 157 ГПК України, відповідно до якої до заяви про скасування судового наказу додаються, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору.

Документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі ФОП ОСОБА_1 до зави не було додано.

У зв`язку з поверненням заяви про скасування судового наказу, подана заява про поновлення процесуального строку судом не розглядалась.

06.05.2025 Фізична особа підприємець ОСОБА_1 повторно звернулась з заявою про скасування судового наказу та з заявою про поновлення процесуального строку для подання зави про скасування судового наказу.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає таке.

В обґрунтування заяви про поновлення процесуального строкуна подання заяви про скасування судового наказу ФОП ОСОБА_1 зазначає те, що внаслідок воєнного стану в Україні вона опинилась у складному фінансовому становищі, постійно витрачає кошти на забезпечення базових життєвих потреб (харчування, ліки, оренда житла). З судовим наказом ознайомилась 03.04.2025. У зв`язку з тим, що заявниця не є спеціалістом у галузі права і не має спеціальних знань для складання процесуальних документів, було пропущено строк для подання заяви про скасування судового наказу. Між ФОП ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Захист» було укладено договір про надання адвокатських послуг № 23/1 від 11.04.2025.

Відповідно до частини 1 статті 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, про що заявниця була повідомлена судом, зазначивши про наявність вказаного права (зокрема, відомостей про порядок і строки подання заяви про скасування судового наказу) у пункті 4 судового наказу від 31.03.2025 у справі № 927/296/25.

Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що клопотання про поновлення строку повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Для вирішення господарським судом питання про поновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Посилання заявниці на складне фінансове становище та постійні витрати коштів на забезпечення базових життєвих потреб (харчування, ліки, оренда житла) внаслідок введення воєнного стану в України жодним чином не обґрунтовані та не доведені.

Обґрунтування поважності причин пропуску на введення в Україні воєнного стану, як на підставу поновлення процесуальних строків, відхиляється судом з огляду на таке.

Відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому був продовжений і наразі триває.

Введення воєнного стану є обставиною, яка не залежить від волевиявлення особи і в певних випадках може створити перешкоди та труднощі, що унеможливлюють чи ускладнюють можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Однак, сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Для визнання цієї підстави поважною слід брати до уваги, зокрема, територіальне місцезнаходження суду і скаржника, порядок його функціонування, хід бойових дій, існування реальної небезпеки для життя учасників процесу, тривалість самого процесуального строку; час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини (подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 25.10.2022 у справі за № 585/2494/18).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого строку (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22).

Таким чином, є недостатнім в клопотаннях про поновлення пропущених процесуальних строків посилання всього лише на факт дії воєнного стану на території України, адже воєнний стан не є безумовною перешкодою для здійснення правосуддя та не є безумовною підставою для зупинення судового процесу.

У контексті оцінки наведених аргументів в обґрунтування клопотання про пропуск строку на подання заяви про скасування судового наказу, суд вважає за необхідне зазначити, що у даному випадку не доведено, що пропуск строку на подання заяви про скасування судового наказу був зумовлений саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку із введенням воєнного стану, зокрема, не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між обставинами (збройна агресія проти України) та неможливістю виконати конкретну процесуальну дію у строк, встановлений законом (подання заяви у визначений законом строк).

Крім того, з приводу посилання заявниці на те, вона не є фахівцем у галузі права і не має спеціальних знань у галузі права, у зв`язку з чим 11.04.2025 укладено договір про надання правничої допомоги з Адвокатським бюро «Захист» суд зазначає таке.

Залучення адвоката як представника боржника 11.04.2025 та покладення питань, пов`язаних з процедурою подачі заяви про скасування судового наказу, лише на нього, мають суб`єктивний характер, залежать від волевиявлення ФОП ОСОБА_1 та не свідчать про існування об`єктивно непереборних причин неподання заяви про скасування судового наказу у встановлений строк.

Близькі за змістом висновки неодноразово викладались Верховним Судом.

Відтак, зазначені доводи заявниці суд не приймає.

Відповідно до частини 2 статті 158 ГПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 157 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Можливість поновлення судом пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

З огляду на викладене, суд за результатом дослідження підстав, викладених заявницею у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку для подання заяви про скасування судового наказу дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення строку, адже складне фінансове становище не доведено жодними належними доказами, введення воєнного стану на території України не є безумовною перешкодою для реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків, а відсутність у заявниці спеціальних знань у галузі права, знаючи про існування даного судового рішення, і укладення договору про надання правничої допомоги не свідчать про існування об`єктивно непереборних причин неподання заяви про скасування судового наказу у встановлений строк.

Керуючись статтями 157, 158, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку на подання заяви про скасування судового наказу.

2. Заяву від 01.05.2025 (зареєстрована 06.05.2025 за вх. № 1541) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 31.03.2025 у справі № 927/296/25 повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 08.05.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та порядку, що передбачені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т.О.Кузьменко