РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2025Справа № 910/1366/25

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смобайл Груп"

(01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 5, оф. 1;

ідентифікаційний код: 40182913)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ТОРГОВА

ГРУПА ЛІОМ"

(02121, м. Київ, вул. Братства тарасівців, буд. 12/37;

ідентифікаційний код: 38266192)

про стягнення 276 020,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смобайл Груп" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ТОРГОВА ГРУПА ЛІОМ" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за Договором №21/12/2023 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 21.12.2023 в розмірі 276 020,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2025 було прийнято справу до провадження, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 07.02.2025 була направлена та доставлено відповідачу в його Електронний кабінет, що підтверджується Довідкою про доставлення процесуального документа до електронного кабінету 08.02.2025.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/1366/25, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно Договору про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги № 21/12/2023 від 21.12.2023 р. (надалі - договір) ТОВ "Смобайл Груп" було надано поворотну фінансову допомогу у розмірі 1 026 020,00 грн.

Згідно з п. 1.1 Договору про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги № 21/12/2023 від 21.12.2023 р. позивач надав відповідачу 1 026 020,00 (один мільйон двадцять шість тисяч двадцять) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжними інструкціями: від 09 травня 2024 р. № 589 на суму 84 000,00 грн.; від 05 квітня 2024 р. № 537 на суму 100 000,00 грн.; від 04 червня 2024 р. № 623 на суму 108 000,00 грн.; від 08 квітня 2024 р. № 538 на суму 154 520,00 грн.; від 21 грудня 2023 р. № 389 на суму 250 000,00 грн.; від 16 квітня 2024 р. № 550 на суму 329 500,00 грн..

За Договором про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги № 21/12/2023 від 21.12.2023 р. відповідачем було здійснено часткову оплату у сумі 750 000,00 грн.

Таким чином, заборгованiсть за договором № 21/12/2023 від 21.12.2023 р становить 276020,00 грн.

Пунктом 1.2. вищезазначеного договору № 21/12/2023, встановлено, що поворотна фінансова допомога, що надається позикодавцем позичальнику є безвідсотковою.

Відповідно до розділу 2 договору № 21/12/2023 поворотна фінансова допомога надається в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника. Датою надання фінансової допомоги є дата здійснення платежу. Поворотна фінансова допомога повертається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позикодавця у розмірі отриманої фінансової допомоги. (п.3.1. договору № 21/12/2023).

Згідно п 3.3. договору № 21/12/2023, позичальник зобов`язаний повернути всю суму отриманої фінансової допомоги в строк, не пізніше 21.12.2024 р.

В порушення умов укладеного між позивачем та відповідачем Договору про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги № 21/12/2023 від 21.12.2023 р. відповідач не повернув позивачу отриману позику, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 276 020, 00 гривень.

ТОВ "Смобайл Груп" (надалі - Позивач) взяті на себе зобов`язання, відповідно до умов, вищевказаного договору виконало в повному обсязі, проте ТОВ "Українська торгова група ЛІОМ" (надалі - Відповідач) зобов`язання щодо повернення фінансової допомоги не виконало, внаслідок чого станом на сьогодні має борг в сумі: 276 020, 00 грн.

Строк виконання зобов`язання згідно договору настав 21.12.2024 р.

Претензію від 09.01.2025 року Відповідач залишив без задоволення.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що вказаний договори за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, позивачем на надано суду доказів повернення позики відповідачем. Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість його звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За представленими до матеріалів справи документами, судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав умови Договору в частині повернення позивачу у строк до 21.12.2024 276 020,00 грн, внаслідок чого позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ТОРГОВА ГРУПА ЛІОМ" (02121, м. Київ, вул. Братства тарасівців, буд. 12/37; ідентифікаційний код: 38266192) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смобайл Груп" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 5, оф. 1; ідентифікаційний код: 40182913) 276 020,00 грн. основної заборгованості та 3 312,24 грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Суддя М.О. Лиськов