УХВАЛА

м. Київ

05.05.2025Справа № 910/3055/25

За позовом Приватного підприємства "ЗАХІДСАНТЕХПРОЕКТ"

до Державного торговельно-економічного університету

про стягнення 88 428,26 грн.

Суддя Привалов А.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "ЗАХІДСАНТЕХПРОЕКТ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного торговельно-економічного університету про стягнення 88428,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 03/07/24 на проектні роботи від 15.08.2024, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 51201,00 грн, за прострочення сплати якої нараховані пеня в розмірі 35416,60 грн, 3% річних - 470,83 грн та інфляційні втрати - 339,83 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 позовну заяву Приватного підприємства "ЗАХІДСАНТЕХПРОЕКТ" залишено без руху.

19.03.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано докази сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 відкрито провадження у справі № 910/3055/25 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

25.04.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про затвердження мирової угоди сторін від 17.04.2025.

28.04.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла аналогічна заява про затвердження мирової угоди сторін від 17.04.2025.

Розглянувши заяву сторін про затвердження мирової угоди, господарський суд зазначає наступне.

Згідно приписів статті 192 ГПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Тобто, для затвердження мирової угоди суду необхідно дослідити умови мирової угоди на предмет того, чи відповідають ці умови закону, чи не порушуються права або охоронювані законом інтереси інших осіб, чи не є такі умови невиконуваними, а також чи відповідають дії представників сторін мирової угоди інтересам осіб, яких вони представляють, оскільки порушення будь-якої з наведених вимог є безумовною підставою для відмови у затвердженні мирової угоди і, як наслідок, виключає закриття провадження у справі з цих підстав.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог у справі є стягнення 88 428,25 грн., з яких: 51201,00 грн - борг, 470,83 грн - 3% річних, 35416,60 грн - пеня та інфляційні втрати - 339,83 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2422,40 грн. судового збору та витрат на правничу допомогу, орієнтовний розмір яких визначений у сумі 20 000,00 грн.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що сторони узгодили платіж, який відповідач зобов`язується сплатити позивачу в сумі 73623,40 грн, який включає в себе: 51201,00 грн - боргу, 2422,40 грн - витрат по сплаті судового збору та 20 000,00 грн - витрат на правничу допомогу.

Суд звертає увагу, що мирова угода припиняє процесуально-правові відносини сторін, результатом чого є закриття провадження у справі, тому сторони повинні дійти згоди щодо усіх позовних вимог або їх частини. Умови мирової угоди мають бути викладені чітко та недвозначно без скасувальних чи відкладальних обставин.

Однак, укладена сторонами мирова угода від 17.04.2025 не містить положень щодо частини заявлених позовних вимог, а саме щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона за своїм змістом не може бути виконана або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Верховний Суд у постанові від 09 серпня 2023 року у справі № 914/1789/19, аналізуючи наведені положення процесуального законодавства, дійшов висновку, що мирова угода у позовному провадженні - це письмова домовленість між сторонами спору про його вирішення, яка укладається в добровільному порядку з метою припинити спір, на погоджених сторонами умовах. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони припиняють наявний правовий конфлікт самостійним (без державного примусу) врегулюванням розбіжностей на погоджених умовах.

Утім у п. 6 переданої суду для затвердження мирової угоди від 17.04.2025 міститься положення щодо нарахування пені за порушення строків сплати заборгованості згідно мирової угоди, що суперечить нормам процесуального законодавства, оскільки мирова угода не є цивільно-правовою угодою, в розумінні ст.11, 203 Цивільного кодексу, за порушення зобов`язань за якою можливо передбачити відповідальність, а є угодою процесуального характеру.

Суд також звертає увагу, що мирова угода від 17.04.2025 суперечить закону в частині включення до її складу 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу, оскільки частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У матеріалах справи № 910/3055/25 відсутні будь-які належні докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу.

Крім того, ст. 126 ГПК України визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на вищевикладене, умови Мирової угоди від 17.04.2025, яка укладена між Приватним підприємством "ЗАХІДСАНТЕХПРОЕКТ" та Державним торговельно-економічним університетом, суперечать нормам чинного законодавства, тому суд відмовляє в її затвердженні.

Відповідно до п .1 ч. 5 ст. 192 ГПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Керуючись ст. 192, 232, 233-235, 248, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у затвердженні Мирової угоди від 17.04.2025, укладеної між Приватним підприємством "ЗАХІДСАНТЕХПРОЕКТ" та Державним торговельно-економічним університетом.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя А.І. Привалов