РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2025Справа № 910/3079/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 4 065,09 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2025 року Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - Компанія) 39 268,00 грн заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) не відшкодував позивачу в повному обсязі шкоду, завдану вказаною особою внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

21 березня 2025 року через систему "Електронний суд" позивач на виконання вимог вказаної ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.

Крім того, 21 березня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від цієї ж дати про зменшення розміру позовних вимог. У цій заяві Товариство просило суд стягнути з відповідача 36 068,80 грн заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26 березня 2025 року відкрито провадження у справі № 910/3079/24 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання). Цією ж ухвалою суду прийнято до розгляду заяву позивача від 21 березня 2025 року про зменшення розміру позовних вимог.

10 квітня 2025 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив від 9 квітня 2025 року, у якому останній проти задоволення позову заперечив та повідомив суд про часткове погашення спірної суми основного боргу в розмірі 32 003,71 грн. До вказаного відзиву відповідачем було долучено копію відповідної платіжної інструкції від 9 квітня 2025 року № 00139481 на вищевказану суму. Також відповідач вказав, що заявлена до стягнення позивачем сума страхового відшкодування розрахована без урахування коефіцієнта фізичного зносу. Крім того, ні позивач, ні власник пошкодженого транспортного засобу не зверталися до Компанії з необхідними документами для визначення суми страхового відшкодування.

Оскільки після звернення позивача до суду з даним позовом та відкриття провадження у справі № 910/3079/25 відповідачем було частково сплачено позивачу суму спірної основної заборгованості в розмірі 32 003,71 грн, ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2025 року провадження в справі у цій частині було закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Жодних інших заяв чи клопотань від сторін до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2024 року на Чоколівському бульварі, 42-А в місті Києві ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Volkswagen Crafter", державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до наїзду на припаркований транспортний засіб марки "KIA Sportage", державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України. У результаті зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Зазначені обставини були встановлені постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 8 жовтня 2024 року в справі № 760/17820/24, якою водія автомобіля марки "Volkswagen Crafter", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (копія даної постанови наявна в матеріалах справи).

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки "KIA Sportage", державний номерний знак НОМЕР_2 (застрахований транспортний засіб). Власником застрахованого транспортного засобу є ОСОБА_2 (страхувальник), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що пошкоджений транспортний засіб на момент ДТП було застраховано позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 22 листопада 2023 року № 209.23.2799927. Копія цього правочину наявна в матеріалах справи.

У зв`язку з наведеними обставинами 26 липня 2024 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, копія якої наявна в матеріалах справи.

Судом також встановлено, що на підставі: акта (протоколу) огляду пошкодженого транспортного засобу від 26 липня 2024 року, складеного уповноваженою особою позивача Кононюком Д.В., рахунків-фактур філії "Автомобільний центр Київ" Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська автомобільна корпорація": від 1 серпня 2024 року № на суму 36 897,12 грн (з калькуляцією), від 19 серпня 2024 року № на суму 2 371,68 грн (з калькуляцією), актів наданих послуг філії "Автомобільний центр Київ" Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська автомобільна корпорація" від 23 серпня 2024 року: № ЗНМS281196 на суму 2 371,68 грн, № ЗНМS281101 на суму 36 897,12 грн, довідки Управління патрульної поліції в місті Києві Національної поліції України про дорожньо-транспортну пригоду від 25 липня 2024 року № 829828, аварійних сертифікатів: від 1 серпня 2024 року, від 19 серпня 2024 року, складених аварійним комісаром Залуцьким С.В., - позивачем були складені страхові акти: від 2 серпня 2024 року № 3.24.03869-1 на суму 36 897,12 грн, від 20 серпня 2024 року № 3.24.03869-2 на суму 2 371,68 грн (належні копії зазначених документів містяться в матеріалах справи).

З матеріалів справи також вбачається, що сума страхового відшкодування в загальному розмірі 39 268,80 грн була перерахована позивачем на рахунок суб`єкта господарювання, який здійснював ремонт застрахованого транспортного засобу, - філії "Автомобільний центр Київ" Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська автомобільна корпорація", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідних платіжних інструкцій: від 2 серпня 2024 року на суму 36 897,12 грн та від 20 серпня 2024 року № 68820408 на суму 2 371,68 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, до позивача в зв`язку зі здійсненою страховою виплатою за вищеописаною ДТП перейшло право вимоги на вказану суму.

Суд зазначає, що достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжні доручення та рахунки на сплату послуг з ремонту пошкодженого ТЗ.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як особи, що на законних підставах експлуатувала автомобіль марки "Volkswagen Crafter", державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) серії ЕР № 220102673 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, - 160 000,00 грн, франшиза - 3 200,00 грн).

Отже, Компанія є особою, на яку вказаним полісом покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації зазначеного автомобіля "Volkswagen Crafter" на момент ДТП.

З матеріалів справи вбачається, позивач звернувся до відповідача із заявою від 11 вересня 2024 року вих. № 3.24.03869 на виплату страхового відшкодування на суму 39 268,80 грн. Належні докази направлення відповідачу вказаної заяви з доданими до неї документами на електронну адресу відповідача наявні в матеріалах справи. Проте зазначена вимога Компанією до подачі даного позову задоволена не була.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічна норма міститься у статті 9 Закону України "Про страхування".

Враховуючи вищезазначені обставини, положення статей 12, 22, 29 Закону, статей 9, 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1192 ЦК України, беручи до уваги підтверджену матеріалами справи суму сплаченого позивачем страхового відшкодування у розмірі 39 268,80 грн, а також враховуючи встановлений полісом серії ЕР № 220102673 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб, у розмірі 160 000,00 грн та франшизи - 3 200,00 грн, суд дійшов висновку про те, що у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі 36 068,80 грн.

Разом із цим, судом встановлено, що після звернення Товариства до суду з даним позовом відповідач сплатив на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 32 003,71 грн. Дана обставина підтверджується доданим до відзиву Товариства платіжним дорученням від 28 травня 2020 року № 3143. У зв`язку з цим ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2025 року провадження в даній справі в частині зазначеної суми основного боргу було закрито.

Оскільки невідшкодована позивачу сума страхового відшкодування становить 4 065,09 грн, і Компанією не надано жодних доказів на спростування встановленої позивачем вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля внаслідок його пошкодження в ДТП, а також документів на підтвердження оплати позивачу зазначеної суми або обґрунтованих заперечень щодо її несплати, суд дійшов висновку про законність та доведеність вимоги Товариства до відповідача щодо стягнення цієї суми грошових коштів.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо наявності підстав для застосування коефіцієнта фізичного зносу, з огляду на таке.

Так, відповідно до статті 29 та пункту 32.7 статті 32 Закону, в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктами 1.6. та 8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ (транспортного засобу) за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ.

При цьому, за змістом пунктів 7.38 та 7.39 вказаної Методики коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ (колісного транспортного засобу), строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

Винятками стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

У даному випадку значення коефіцієнта фізичного зносу застрахованого позивачем автомобіля марки "KIA Sportage", державний номерний знак НОМЕР_2 , 2021 року випуску, приймається таким, що дорівнює нулю, оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди (23 липня 2024 року) строк експлуатації вказаного транспортного засобу не перевищував визначених у пункті 7.38 Методики строків.

У свою чергу, відповідачем до матеріалів справи не було надано жодних доказів того, що складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ, зокрема, переднього бампера (зазначено в акті огляду ТЗ після настання ДТП) мали станом на дату ДТП пошкодження у вигляді деформації, що не підпадали під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики, та призвели до зниження витривалості й міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ. Доказів існування обставин, які є винятковими відповідно до пункту 7.39 Методики стосовно застрахованого позивачем автомобіля, матеріали справи також не містять.

При цьому, ремонтні роботи, зазначені в рахунках-фактурах: від 1 серпня 2024 року № на суму 36 897,12 грн (з калькуляцією), від 19 серпня 2024 року № на суму 2 371,68 грн (з калькуляцією) та актах наданих послуг від 23 серпня 2024 року: № ЗНМS281196 на суму 2 371,68 грн, № ЗНМS281101 на суму 36 897,12 грн, - складених філією "Автомобільний центр Київ" Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська автомобільна корпорація" за результатами відновлювального ремонту транспортного засобу "KIA Sportage", державний номерний знак НОМЕР_2 , узгоджуються з пошкодженнями, зазначеними в акті (протоколі) огляду пошкодженого транспортного засобу від 26 липня 2024 року та з інформацією про пошкодження, що зазначена в довідці про дорожньо-транспортну пригоду від 25 липня 2024 року № 829828.

Судом також враховано й те, що відповідач не звертався до позивача із запитами на отримання додаткових документів, фото тощо для з`ясування даних, необхідних для оцінки розміру завданої шкоди. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Вказана норма Закону встановлює вичерпний перелік документів, які додаються до заяви про виплату страхового відшкодування. Обов`язковість надання страхувальником (у даному випадку - страховиком пошкодженого транспортного засобу) інших документів до вищевказаної заяви чинним законодавством не передбачена.

Судом також встановлено, що разом із заявою від 11 вересня 2024 року вих. № 3.24.03869, а також з даною позовною заявою, Товариство направило відповідачу копії всіх документів, на підставі яких був розрахований розмір страхового відшкодування.

У свою чергу, відповідач рішення про відмову у виплаті регламентної виплати Товариству в порядку статті 36 Закону не надав. Таке рішення в матеріалах справи відсутнє.

У зв`язку з цим аргументи відповідача щодо ненадання позивачем документів, необхідних для виплати страхового відшкодування (регламентної виплати), судом не приймаються.

Також відповідачем не надано суду доказів на спростування встановленої позивачем вартості відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу внаслідок його пошкодження в ДТП. Компанія не спростувала й розраховану позивачем суму страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 4 065,09 грн підлягає задоволенню.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Товариства підлягає задоволенню.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої Товариством суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 40; ідентифікаційний код 20782312) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 22; ідентифікаційний код 36086124) 4 065 (чотири тисячі шістдесят п`ять) грн 09 коп. страхового відшкодування та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13 травня 2025 року.

Суддя Є.В. Павленко