ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.05.2025р. Справа №905/237/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання) справу

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», м.Дніпро

до відповідача: Акціонерного товариства «Жовтнева ЦЗФ», м.Добропілля, м.Білицьке

про стягнення 121980,00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Акціонерного товариства «Жовтнева ЦЗФ», м.Добропілля, м.Білицьке про стягнення штрафу у сумі 121980,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в накладній №49497613 від 18.06.2024 відповідачем невірно зазначена маса вантажу у вагоні №53067542, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 121980,00 грн, який він просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.03.2025 прийнято позовну Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», м.Дніпро до розгляду, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Пунктом 2 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвала суду від 10.03.2025 була направлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів у підсистему «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку документу до електронного кабінету.

Таким чином, сторони були повідомленні про рух справи.

27.03.2025 через підсистему «Електронний суд» до суду від відповідача надійшов відзив на позовну та клопотання про зменшення розмір штрафу до однієї перевізної плати спірного вагону.

03.04.2025 через підсистему «Електронний суд» до суду від відповідача надійшло клопотання, за змістом якого він також просить суд зменшити розмір штрафу до однієї перевізної плати спірного вагону

Згідно з положеннями статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України), суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з доводами Позивача, відповідно до електронного повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 48-00176549/2020-0001 від 13.07.2020 року, АТ «Укрзалізниця» засвідчило прийняття від АТ «Жовтнева ЦЗФ» заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення зазначеного договору. У зв`язку з цим АТ «Жовтнева ЦЗФ» (вантажовідправник у справі) було приєднано АТ «Українська залізниця» до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Відповідно до пункту 1.1 Договору, його предметом є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, а також інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, а також проведення розрахунків за ці послуги. Згідно з пунктом 1.4, надання послуг за Договором може підтверджуватись, зокрема, накладною.

Пунктом 7.3 Договору сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовника, що випливають з правовідносин сторін за Договором, становить один рік.

У червні 2024 року АТ «Жовтнева ЦЗФ» відправило вагони з вантажем «вугілля кам`яне» за накладною № 49497613 зі станції Родинська Донецької залізниці до станції Ладижин Одеської залізниці. Під час проходження вагону через станцію Чаплине Придніпровської залізниці 19.06.2024 року було проведено контрольне зважування на справних 150-тонних вагонних вагах станції Чаплине (заводський номер № 1465, державна повірка від 15.11.2023, прийняті до обліку СП «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» під № 1).

В результаті зважування було встановлено, що маса вантажу, зазначена відправником у залізничній накладній № 49497613 у графі «маса вантажу в кг, визначена відправником», не відповідає масі вантажу, встановленій під час контрольного зважування.

Номер накладної 49497613, номер вагону 53067542, маса нетто по накладній 70 000 кг, маса нетто при перевірці 67 900 кг, різниця 2 100 кг.

У зв`язку з цим, відповідно до статті 129 Статуту залізниць України та пункту 4 «Правил складання актів», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334, було складено комерційний акт № 454201/9 від 19.06.2024 року.

По прибуттю вагону № 53067542 на станцію призначення Ладижин Одеської залізниці, за результатами перевірки вантажу у вагоні, який прибув з комерційним актом попутної станції Чаплине Придніпровської залізниці № 454201/9 від 19.06.2024 року, не було виявлено різниці між даними акту, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу. Про це зроблено відповідну відмітку в розділі «Є» комерційного акту № 454201/9 від 19.06.2024 року, як передбачено пунктом 12 «Правил складання актів», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334.

Комерційний акт попутної станції Чаплине Придніпровської залізниці № 454201/9 від 19.06.2024 року було зареєстровано на станції призначення Ладижин Одеської залізниці під № 454201/9/6 від 19.06.2024 року, відповідно до пункту 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 року № 147-Ц.

Згідно з ч. 1 ст. З Закону України „Про залізничний транспорт від 04.07.1996 року № 273/96-ВР, законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативи о-правовими актами.

Ст. 2 Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

В ст. 5 Статут залізниць України зазначено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів(далі Правила) та інші нормативні документи. Нормативні документ, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 6 Статут залізниць України накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Правилами перевезень вантажів, п. 1.1 розділу 4 Правил оформлення перевідних * документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну. У накладній № 49497613 на вагон №53067542 вантажовідправником вказана маса вантажу нетто 70000 кг. Маса вантажу, згідно зі ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000р. за №861/5082. визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до накладної № 49497613 підтвердив своїм ЕЦП (електронно-цифровий підпис) представник відправника Видренко Лаймету Вацлово.

Ст. 23 Статуї залізниць України та „Правилами перевезень вантажів" затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21. Г1.2000 року, а саме „Правилами оформлення перевізних документів, передбачено що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі-ЕЦП)). Електронний перевізшій документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно з п. 2.1. та 2.2. розділу 2 „Правил оформлення перевізних документів", графи „Маса вантажу в кг. визначена відправником та „Спосіб визначення маси заповнюються відправником.

Відповідно до ст. 37 Статут залізниць України та п. 5 „Правил приймання вантажів до перевезення", маса вантажу визначається відправником.

Як передбачено п. 2.3. „Правил оформлення перевізних документів, правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Пунктом 28 ..Правил приймання вантажів до перевезення передбачено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Статут залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Частина 2 ст. 24 Статут залізниць України передбачає, що залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, під час перевезення та на станції призначення.

Так, під час перевезення через станцію Чаплине Придніпровської залізниці, при зважуванні вагону на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у спірному вагоні.

Ст. 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси І кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагаж/ нат/рою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про залізничний транспорт, розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничною транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Згідно з ст. 122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту. Штраф нарахований у розмірі відповідно до статті 118 Статуту підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

Розрахунок суми позову.

Згідно з накладною №49497613 сума провізної плати нарахованої відправнику по станції відправлення складає:

- за вагон № 53067542 - 24396,00 грн

-24396.00 грн. - провізна плата за 1 (один) вагон від станції Родинська Донецької залізниці до станції Ладижин Одеської залізниці за відстань 787 км;

кількість провізних плат 5;

номер накладної 49497613, номер вагону 53067542;

розмір провізної плати - 24396,00 грн;

розрахунок та сума штрафу :24396,00 грн х 5 = 121 980,00 грн

Вважаючи порушеним своє право, АТ «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом, у якому просить стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» штраф у розмірі 121 980,00 грн.

Доводи АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ»

АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» розглянуло позовні вимоги АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі РФ «ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» та відхиляє їх повністю.

Вважає, що застосування до відповідача такого великого розміру штрафу 121 980,00 грн не відповідає цілям і принципам правосуддя, невиправдано в даному конкретному випадку, безрозсудно і несправедливо по відношенню до відповідача.

Відповідач зазначив, що зважування завантажених вагонів, для встановлення маси вантажу здійснюється співробітниками АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» на повірених та зареєстрованих 150 тонних тензометричних вагонних вагах ВВЕТ-150-ТД-1. Зазначенні вагонні ваги взяті на облік залізницею, про що свідчить виданий технічний паспорт ЗВВТ N 003975 у відповідності до пункту 2.3. «Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України», затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 N 442.

АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» проводить своєчасну повірку засобів вимірювальної техніки: 150 тонних тензометричних вагонних ваг ВВЕТ-150-ТД-1, що засвідчується проставлянням підпису повірника та повіреного клейма у паспорті на вагонні ваги про придатність до застосування, зазначених вагонних ваг.

Таким чином, у відповідності до встановлених законодавством вимог АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» здійснювало зважування завантаженого вагону на придатних вагонних вагах, а тому допустити внесення неправдивих даних щодо маси ватажу в залізничній накладній є неможливим але технічна похибка під час зважування вантажу або людський фактор можуть мати місце в роботі.

Відповідно до пункту 6.2 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України N 04-5/225 від 29.09.2008 пункту 3.15. роз`яснень Президії ВХСУ № 04-5/601 від 29.05.2002г. при застосуванні т..118 Статуту ж/д слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником вказаних в цій статті порушень (пред`явлення вантажу, забороненого для перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, з неправильним зазначенням його найменування або властивостей), встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після пред`явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи були заподіяні залізниці у зв`язку з цим збитки.

У той же час т.. 122 Статуту передбачає відповідальність вантажовідправника за інші правопорушення, не пов`язані з можливою небезпекою для залізниці самого вантажу, менш значні, чим вказано в статті 118 Статуту, а саме: неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача. Разом з тим штраф за ці порушення повинен визначатися згідно т.. 118 Статуту, тобто у розмірі п`ятикратної платні за перевезення за всю відстань перевезення.

Пред`явлення вантажу, забороненого для перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, з неправильним зазначенням його найменування або властивостей, є особливою обставиною, загрозливою майну, життю і здоров`ю людей, що вабить майнові, матеріальні і інші негативні наслідки, пов`язані з втратою майна, документів, їх викраданням, можливою фальсифікацією документів, відповідальності самої залізниці перед відправником вантажу.

Вказані порушення за своєю суттю граничать із злочинами, порушують нормальний ритм роботи залізниці.

За даними позовної заяви, позивачу не причинена матеріальна шкода в результаті порушення, що мало місце, інші шкідливі для позивача наслідки виконання договору перевезення не наступили.

Штраф, який заявлено позивачем до стягнення, не має компенсаторного характеру, проте, на думку відповідача, є додатковим засобом отримання прибутку для позивача. Так, АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» за накладною N49497613 за перевезення вантажу сплатило провізну плату та додаткові збори за всю відстань перевезення вантажу, за повну вагу, вказану в перевізному документі, що підтверджується даними графи 34 накладних. Будь-яких збитків унаслідок того, що відповідач допустив помилку у залізничній накладній, позивач не зазнав.

Виходячи с того, що це порушення не вплинуло на порядок та умови виконання основного зобов`язання сторонами, не заподіяло збитків Позивачу, не вплинуло негативно на фінансово-економічне положення Позивача, а також те, що своїми діями АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, у відповідності до статті 551 ЦК України, статті 233 ГК України, направлених на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником, у відповідності до пункту 3 статті 83 ГПК України, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» просить відмовити в задоволенні позову.

Клопотання АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» про зменшення суми штрафу.

27.03.2025, АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» звернулося до господарського суду із заявою про зменшення суми штрафу до 24 396,00 грн.

В обґрунтування доводів цього клопотання, відповідач зазначив, що спір у справі виник у зв`язку з твердженнями АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі РФ «ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про наявність правових підстав для нарахування та стягнення з АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» (як вантажовідправника) штрафних санкцій у виді штрафу, передбаченого ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, розмір якого, за розрахунками позивача, складає 121 980,00 грн, оскільки відповідачем було неправильно зазначена маса вантажу у залізничної накладної № 49497613 від 18.06.2024р. у вагоні №53067542. Маса нетто по накладній - 70000кг, при перевірці - 67900кг, що менше даних по документу на 2100 кг.

Відповідно до п. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

При цьому п. 118 Статуту залізниць України визначено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

Відтак, положення пунктів 118, 122 Статуту залізниць України передбачають штраф у розмірі 500% вартості перевезення за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей; за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача.

Плата за перевезення вагону №53067542 становила 24 396,00 грн (дані залізничної накладної, дані про вагон, стовпчик «провізна плата»), а враховуючи зазначення в документах меншої маси вантажу на 3% позивач просить стягнути крім вже сплаченої провізної плати ще додатково штраф у розмірі 121 980,00 грн.

Застосування до відповідача такого великого розміру штрафу 121 980,00 грн (сто двадцять одна тисяча дев`ятсот вісімдесят грн. 00коп.) не відповідає цілям і принципам правосуддя, невиправдано в даному конкретному випадку, безрозсудно і несправедливо по відношенню до відповідача.

Тож, розмір штрафу, що стягується, значно перевищує розмір провізної плати. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Необхідно з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, балансу та співрозмірності порушення та розміру штрафу, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, майновий стан сторін.

Застосоване у частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України словосполучення «суд має право» та «може бути зменшений за рішенням суду» свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення.

Доводи відповідача щодо наявності обставин для зменшення штрафу.

За змістом п. 118 Статуту залізниць України штраф стягується безвідносно до стягнення збитків залізниці, проте така норма регулює в аспекті ч. 2 ст. 232 Господарського кодексу України питання стягнення збитків у повній сумі понад штрафні санкції.

При цьому, диспозиція частини третя статті 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо а) він значно перевищує розмір збитків, та б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В даному випадку, позивач взагалі не вказав на те, що йому спричинені збитки, а відтак розмір штрафу значно перевищує збитки, а наявність інших обставин, які мають істотне значення, стосується невідповідності принципам співмірності та розумності.

Статут залізниць України свідчить, що ним передбачена відповідальність для обох учасників перевезення. При цьому, максимальна відповідальність (в частині штрафів) залізниці становить 30% провізної плати та стягується за затримку доставки вантажу на більш ніж 4 дні. Відповідальність (в частині штрафів) відправника врегульована по іншому - 500% провізної плати у випадках, визначених п.п. 118, 122 Статуту залізниць України, 200% у випадках, передбачених п.п. 36, 97 Статуту залізниць України.

Зміст пунктів 118 та 122 Статуту залізниць України дозволяє розмежувати порушення, за які передбачений штраф на такі, які можуть і не можуть призвести до аварії на залізниці.

До порушень, які можуть призвести до аварії на залізниці відноситься пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей, а також неправильно зазначені у накладній масу (в частині зазначення в перевізному документі меншого розміру, ніж фактично завантажено).

До порушень, які не можуть призвести до аварії на залізниці відносяться неправильно зазначені у накладній маси (в частині зазначення в перевізному документі більшого розміру, ніж фактично завантажено), кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача.

Невірне зазначення назви, коду та адреси одержувача можуть призводити до плутанини при видачі та затримки в одержанні вантажу через не виявлення одержувача, проте окремо покриваються штрафами за простій вагона.

Тобто ця ситуація ніяким чином не вплинула на правильну та безпечну організацію руху залізничного транспорту.

Проте, відповідальність, за ненавмисно недобросовісні дії відправника (до речі позивачем не доведено зворотного) з метою заподіяння шкоди залізниці, не може мати наслідком стягнення ще п`яти провізних плат, понад одну, яку залізниця вже одержала. Застосування такого розміру штрафної санкції не відповідає ступеню порушення та очевидно є надмірним тягарем для учасника у сфері перевезення залізничним транспортом.

Про не співмірність такого штрафу свідчить ще й той факт, що сума штрафу по спірному вагону становить 121 980.00грн.. що перевищує вартість перевантаженого вантажу. Загальновідомою інформацією є те, що вартість вугілля кам`яного становить близько 2,0-3,0 тис. грн. (в залежності від марки), а відтак вартість недовантаження по документах у спірному вагоні становить приблизно 6000,00 грн., що у 20 разів менше суми штрафу.

Відтак, стягнення штрафу у заявленому розмірі не відповідатиме критерію співмірності.

Жодних збитків залізниці невірне зазначення маси вантажу не завдало, більш того - наявність у вагоні меншої ваги вантажу зменшує масу поїзда, а відтак і витрати локомотивом пального, що в певній мірі призводить до економії витрат залізниці на переміщення вагону.

Максимальний розмір штрафу, який Статутом покладено на залізницю є 30% провізної плати - за затримку вантажу на строк більше 4 діб, що майже в 16,66 разів менше максимального штрафу, який може бути покладено на відправника.

За таких обставин, Відповідач вважає, що розмір штрафу повинен бути зменшений та становити не більше однієї провізної плати спірного вагону та складати 24 396,00 грн.

Позивач проти зменшення суми штрафу заперечує, обґрунтовуючи тим, що статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей е акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту, в якій встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Позивач стверджує, що є таким самим господарюючим суб`єктом як і Відповідач та несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зважаючи на те, що вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов`язку, вжиття Відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу, господарський суд не має права з власної ініціативи зменшувати розмір штрафу, встановлений статтями 118 та 122 Статуту, виходячи тільки з того, що, на думку суду, встановлений Статутом розмір штрафу є занадто великим. Отже, нарахований Позивачем на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються, зокрема нормами Господарського кодексу України, Закону України „Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України „Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 року № 273/96-ВР, законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 2 Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

У статті 5 Статут залізниць України зазначено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів(далі Правила) та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 6 Статут залізниць України накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статут залізниць України та „Правилами перевезень вантажів" затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року, а саме „Правилами оформлення перевізних документів", передбачено що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі-ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно з п. 2.1. та 2.2. розділу 2 „Правил оформлення перевізних документів", графи „Маса вантажу в кг. визначена відправником" та „Спосіб визначення маси" заповнюються відправником.

Відповідно до ст. 37 Статут залізниць України та п. 5 „Правил приймання вантажів до перевезення", маса вантажу визначається відправником.

Як передбачено п. 2.3. „Правил оформлення перевізних документів", правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Пунктом 28 „Правил приймання вантажів до перевезення" передбачено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Статут залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Ч. 2 ст. 24 Статут залізниць України передбачає, що залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до ст.10 Закону України „Про залізничний транспорт", розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Згідно з ст.122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту. Штраф нарахований у розмірі відповідно до статті 118 Статуту підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до електронного повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 48-00176549/2020-0001 від 13.07.2020 року, АТ «Укрзалізниця» засвідчило прийняття від АТ «Жовтнева ЦЗФ» заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення зазначеного договору. У зв`язку з цим АТ «Жовтнева ЦЗФ» (вантажовідправник у справі) було приєднано АТ «Українська залізниця» до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Предметом цього Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, а також інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, а також проведення розрахунків за ці послуги. Згідно з пунктом 1.4, надання послуг за Договором може підтверджуватись, зокрема, накладною (п.1.1).

Пунктом 7.3 Договору сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами перевізника до замовника, що випливають з правовідносин сторін за Договором, становить один рік.

У червні 2024 року АТ «Жовтнева ЦЗФ» відправило вагони з вантажем «вугілля кам`яне» за накладною № 49497613 зі станції Родинська Донецької залізниці до станції Ладижин Одеської залізниці. Під час проходження вагону через станцію Чаплине Придніпровської залізниці 19.06.2024 року було проведено контрольне зважування на справних 150-тонних вагонних вагах станції Чаплине (заводський номер № 1465, державна повірка від 15.11.2023, прийняті до обліку СП «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» під № 1).

В результаті зважування було встановлено, що маса вантажу, зазначена відправником у залізничній накладній № 49497613 у графі «маса вантажу в кг, визначена відправником», не відповідає масі вантажу, встановленій під час контрольного зважування.

Номер накладної 49497613, номер вагону 53067542, маса нетто по накладній 70 000 кг, маса нетто при перевірці 67 900 кг, різниця 2 100 кг.

У зв`язку з цим, відповідно до статті 129 Статуту залізниць України та пункту 4 «Правил складання актів», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334, було складено комерційний акт № 454201/9 від 19.06.2024 року.

По прибуттю вагону № 53067542 на станцію призначення Ладижин Одеської залізниці, за результатами перевірки вантажу у вагоні, який прибув з комерційним актом попутної станції Чаплине Придніпровської залізниці № 454201/9 від 19.06.2024 року, не було виявлено різниці між даними акту, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу. Про це зроблено відповідну відмітку в розділі «Є» комерційного акту № 454201/9 від 19.06.2024 року, як передбачено пунктом 12 «Правил складання актів», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334.

Комерційний акт попутної станції Чаплине Придніпровської залізниці № 454201/9 від 19.06.2024 року було зареєстровано на станції призначення Ладижин Одеської залізниці під № 454201/9/6 від 19.06.2024 року, відповідно до пункту 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 року № 147-Ц.

Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір штрафу склав 121 980,00 грн, що обумовлено наступним:

За накладною №49497613 (номер вагону 53067542) сума провізної плати нарахованої відправнику по станції відправлення складає:

- за вагон № 53067542 - 24396,00 грн

-24396.00 грн. - провізна плата за 1 (один) вагон від станції Родинська Донецької залізниці до станції Ладижин Одеської залізниці за відстань 787 км;

кількість провізних плат 5;

розмір провізної плати - 24396,00 грн;

розрахунок та сума штрафу :24396,00 грн х 5 = 121 980,00 грн

Заявою від 27.03.2025 (з урахуванням заяви від 03.04.2025) АТ «Жовтнева ЦЗФ» просило про зменшити суму штрафу до 24 396,00 грн ( до розміру суми однієї провізної плати). Відповідач пояснив, що не завдав позивачу жодних збитків, у справі відсутні належні докази, які б свідчили про заподіяння позивачеві збитків та порушення інших його інтересів (відсутній факт пошкодження у зв`язку із цим вагонів чи залізничного покриття), а також відсутність загрози руху залізничного транспорту, затримки доставки вантажу з вини відповідача.

АТ «Українська залізниця» заперечувало проти зменшення розміру штрафу. Позивач стверджує, що штраф згідно ст. 122 Статуту залізниць України підпадає не під ч. 1 ст. 232 ГК України, а під п. 2 ч. 2 ст. 232 цього Кодексу та ч. 1 ст. 624 ЦК України, тобто відноситься до штрафної неустойки, яка підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Позивач наголошує на тому, що недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, і можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Цивільні та господарські відносини у країні ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми в якості неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій передбачених Статутом залізниць України вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 у справі №910/1005/19 та від 16.10.2019 по справі № 910/143/19.

Обґрунтовуючи доводи заяви про зменшення суми штрафу АТ «Жовтнева ЦЗФ» відповідач зазначив, що зважування завантажених вагонів, для встановлення маси вантажу здійснюється співробітниками АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» на повірених та зареєстрованих 150 тонних тензометричних вагонних вагах ВВЕТ-150-ТД-1. Зазначенні вагонні ваги взяті на облік залізницею, про що свідчить виданий технічний паспорт ЗВВТ N 003975 у відповідності до пункту 2.3. "Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України", затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 N 442.

АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» проводить своєчасну повірку засобів вимірювальної техніки: 150 тонних тензометричних вагонних ваг ВВЕТ-150-ТД-1, що засвідчується проставлянням підпису повірника та повіреного клейма у паспорті на вагонні ваги про придатність до застосування, зазначених вагонних ваг.

Таким чином, у відповідності до встановлених законодавством вимог АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» здійснювало зважування завантаженого вагону на придатних вагонних вагах, а тому допустити внесення неправдивих даних щодо маси ватажу в залізничній накладній є неможливим але технічна похибка під час зважування вантажу або людський фактор можуть мати місце в роботі.

Відповідно до наказів Міністерства енергетики України від 16.12.2022 №4-ДСК «Про внесення змін до Переліку об`єктів критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору критичної інфраструктури» та №75 від 03 березня 2023 року «Про визначення підприємств ПЕК критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (Протокол № 2) АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 року № 76.

АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» є вуглезбагачувальним підприємством яке територіально знаходиться в місті Білицьке Покровський район Донецької області. Майже весь час з початку військової агресії фабрика не припиняла і зараз не припиняє діяльності зі збагачення вугілля але у зв`язку з призупиненням трудових відносин з певною кількістю персоналу АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» з причин їх переїзду на безпечну територію, зменшенням обсягу виробництва та необхідністю забезпечити безаварійний виробничий процес у травні 2022року наказом по підприємству «Про зміну режиму роботи» тимчасово відмінило безперервний двозмінний режим роботи для працівників дільниці основного виробництва, дільниці навантаження, дільниці підготовки виробництва, дільниці контролю якості, дільниці хімічної лабораторії встановлений Колективним договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку та встановило новий режим роботи в одну зміну, ця напруженість роботи позначається на уважності внесення даних до залізничній накладній, але це скоріш виключення, взагалі АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» сумлінно виконує договірні зобов`язання перед Позивачем при організації перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення вантажів та надані залізницею додаткові послуги.

За даними позовної заяви, позивачу не причинена матеріальна шкода в результаті порушення, що мало місце, інші шкідливі для позивача наслідки виконання договору перевезення не наступили.

AT «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» за накладною №49497613 за перевезення вантажу було сплачено провізну плату та додаткові збори за всю відстань перевезення вантажу, за повну вагу вказану в перевізному документі, що підтверджується даними графи 34 накладних. Будь-яких збитків внаслідок того, що відповідачем була допущена помилка у залізничній накладній Позивач не зазнав.

Щодо дослідження випадку зазначення вантажовідправником у залізничній накладній маси вантажу більшої, ніж фактично навантажено у вагон.

Зі змісту розміщених на сайті Укрзалізниці тарифних умов на перевезення вбачається, що плата за послуги з перевезення вантажів для вантажовідправників за загальним правилом перебуває у прямо-пропорційному відношенні із масою вантажу: чим більше маса тим більше і розмір плати за його перевезення, що є виправданим, та корелює із витратами та амортизацією рухомого складу і колії, які має докласти залізниця для її переміщення.

Отже, якщо вантажовідправник помилково вказав і оплатив у залізничній накладній масу більшу, ніж фактично було завантажено у вагон, то він, з одного боку, формально порушив ст.122 Статуту залізниць, але з іншого боку частково невикористав оплачену послуги, що маркується «порушенням», за яке залізниця, додатково до вже отриманої оплати, набуває право у штрафному порядку отримати згідно ст.118 Статуту залізниць ще п`ять провізних плат. На думку суду це спадає скоріше нездійснення права вантажовідправником, ніж порушення ним обов`язку.

Пунктом 2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 р. № 411 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 р. за № 50/1854 визначено, що ці Правила обов`язкові для усіх підрозділів та працівників залізничного транспорту. Виконання Правил технічної експлуатації забезпечує злагодженість усіх ланок залізничного транспорту, чітку та безперебійну роботу залізниць і безпеку руху.

Абзацом 3 п.15.27 Правил технічної експлуатації залізниць заборонено ставити в поїзди вагони, що завантажені понад їх вантажопідйомність;

Тому, фактичне недовантаження вагону до рівня, вказаного у залізничній накладній, не визначається як загроза безпеки руху, але й навіть перевищення фактичної маси вантажу вказаного у накладній розміру має перевищити межу вантажопідйомності вагону.

Як наслідок, у такій ситуації штраф не виконує функцію «кари» за загрозу безпеки залізничного руху, що випливає зі змісту абз.3 п.15.27. Правил технічної експлуатації залізниць України.

Господарський суд звертає увагу учасників справи, що до найбільш важливих загальних принципів права віднесено принцип справедливості, добросовісності і розумності, який згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України визнається загальною засадою цивільного законодавства.

У світлі викладеної позиції в абз.2 п.3.2. мотивувальної частини Рішення КСУ від 11.07.2013 №7-рп/2013 (яке, хоча і стосувалася пені за прострочення грошового зобов`язання, але дозволяє, на погляд суду, у цілому «локалізувати» феномен неустойки у координатах засад справедливості, добросовісності і розумності як складових елементів конституційного принципу верховенства права) наявність у кредитора можливості стягувати надмірні грошові суми неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки така неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Відтак, заперечення повноважень суду зменшувати штраф на користь залізниці значною мірою обмежує забезпечення вирішення спору у відповідності до стандарту верховенства права та нівелює принцип пропорційності (ст.15 ГПК).

У відповідності до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновку щодо застосування норм матеріального права, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від № 755/10947/17 від 30.01.2019, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Отже, при виборі і застосуванні норми права до даних спірних правовідносин, при вирішенні питання щодо наявності підстав та повноважень господарського суд по зменшенню штрафу передбаченого Статутом залізниць України, суд враховує висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 по справі №910/1005/19 та від 16.10.2019 по справі № 910/143/19.

Цією постановою Верховний Суд залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 у справі №910/1005/19, якими було задоволено клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» (як відповідача) про зменшення розміру штрафу встановленого Статутом залізниць України, що підлягав стягненню з АТ «Українська залізниця».

Зокрема, Верховний Суду цій постанові зазначив, що питання про зменшення розміру штрафних санкцій передбачених Статутом залізниць України вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Також, Верховний Суд у постанові від 16.10.2019 по справі № 910/143/19 зазначив, що норми Статуту залізниць України не містять заборони щодо зменшення судом розміру неустойки (штрафу), який підлягає стягненню з відправника.

Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

У контексті зазначеного, зменшення заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Господарський суд зазначає, що норми Статуту залізниць України не містять заборони щодо зменшення судом розміру неустойки (штрафу), який підлягає стягненню з відправника. Також Статутом не врегульоване питання зменшення розміру штрафу на відміну від Цивільного та Господарського кодексів України, які мають вищу юридичну силу у порівнянні із Статутом залізниць України.

З огляду на всі фактичні обставини справи, ступінь виконання зобов`язання відповідачем, майновий стан сторін, відсутність доказів понесення позивачем збитків у результаті дій відповідача та керуючись загальними засадами цивільного законодавства, зокрема принципами справедливості, добросовісності та розумності, господарський суд дійшов висновку, що стягнення штрафу з відповідача у розмірі 121 980,00 грн. є надмірним, не відповідає критерію обґрунтованості відповідальності та не співмірне з наслідками порушення, а отже, наявні правові підстави для його зменшення.

Враховуючи наведене, господарський суд задовольняє клопотання відповідача та зменшує розмір штрафу до суми, еквівалентної одній провізній платі за спірний вагон, у розмірі 24 396,00 грн.

Слід також зауважити, що в постанові від 18.10.2019 у справі № 910/1526/19 (за позовом приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення штрафу) Верховний Суд погодився із зменшенням господарським судом штрафу, нарахованого відповідно до Статуту залізниць України, на підставі ст. 233 Господарського кодексу України.

Крім того, правова позиція щодо можливості зменшення судом штрафу, передбаченого Статутом залізниць України, неодноразово викладалася в постановах Верховного Суду у справах, зокрема: № 905/725/17 від 13 лютого 2018 року, № 905/1180/17 від 5 квітня 2018 року, № 905/1243/17 від 19 березня 2018 року, № 905/64/18 від 5 квітня 2018 року, № 910/16925/18 від 6 вересня 2019 року, № 905/1742/18 від 30 вересня 2019 року.

Суд звертає увагу сторін, що Верховний Суд у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 905/725/17, від 5 квітня 2018 року у справах № 905/1180/17 та № 905/64/18, від 19 березня 2018 року у справі № 905/1243/17, від 6 вересня 2019 року у справі № 910/16925/18, від 30 вересня 2019 року у справі № 905/1742/18 та від 18 жовтня 2019 року у справі № 910/1526/19, керуючись приписами статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, визнав за можливе задовольнити клопотання відповідача (ПАТ «Українська залізниця») та зменшити пред`явлені до стягнення штрафи, передбачені Статутом залізниць України, які були нараховані Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» акціонерними товариствами «Металургійний комбінат «Азовсталь» та «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

Саме Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», як відповідач у цих справах, зверталося до господарського суду з клопотаннями про зменшення суми штрафу, нарахованого позивачем на підставі Статуту залізниць України, обґрунтовуючи свої вимоги приписами частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України.

Касаційний розгляд частини цих справ здійснювався Верховним Судом саме за скаргами ПАТ «Українська залізниця», яке не погоджувалося з тим, що господарський суд, застосувавши норми статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, зменшив суму штрафу, проте в меншому розмірі, ніж просила «Українська залізниця».

У цій справі (№ 905/237/25) ПАТ «Українська залізниця» стверджує, що суд не має повноважень зменшувати розмір штрафу, встановлений Статутом залізниць України.

Зазначені обставини свідчать про непослідовність дій та висновків ПАТ «Українська залізниця», тому доводи позивача щодо неможливості застосування судом до спірних відносин ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, а також щодо неможливості зменшення розміру штрафу, встановленого Статутом залізниць України, не приймаються, оскільки є помилковими.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилаються позивач та відповідач, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір повністю покладається на АТ «ЖОВТНЕВА ЦЗФ», оскільки спір виник з вини відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська заліниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення штрафу - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «ЖОВТНЕВА ЦЗФ» (85043, Донецька область, м.Білецьке, вул.Красноарміська, 1А, ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, вул.Ежи Ґедройця, буд.5, ) особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49038, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.108, ) штраф у розмірі 24 396,00 грн та судовий збір 2422,40 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 06.05.2025.

Суддя Е.В. Зекунов