ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р. Справа№ 911/693/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Сергієнко О.В., адвокат;

від відповідача: Овчар Ю.Ю., самопредставництво,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Івангород"

на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2024 (повний текст рішення складено 25.11.2024)

у справі № 911/693/24 (суддя - Христенко О.О.)

за позовом Приватного підприємства "Івангород"

до Ржищівської міської ради Київської області

про визнання поновленим договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У березні 2024 року Приватне підприємство "Івангород" (далі - ПП "Івангород", позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Ржищівської міської ради Київської області (далі - Міська рада, відповідач) про визнання поновленим Договору оренди землі № 09-08/9 від 10.08.2016 на той самий строк і на тих самих умовах, вважаючи укладеною Додаткову угоду у редакції, викладеній у позові.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач з посиланням на приписи статті 33 Закону України "Про оренду землі" стверджував, що він належним чином виконує свої обов`язки за Договором, у 2022 році звернувся до Ржицівської міської ради із заявою про поновлення договору та продовження строку оренди земельної ділянки на новий строк, однак відповідачем за результатами розгляду поданої ним заяви прийнято рішення від 07.10.2022 №1977-27-08 про відмову у продовженні договору оренди землі, чим порушено його переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк.

Короткий зміст заперечень на позов.

Ржищівська міська рада проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що:

- порушення позивачем істотних умов договору та своєчасного здійснення забудови має наслідком втрату ним переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк;

- оскільки земельна ділянка, яка перебувала в оренді позивача, безпосередньо знаходиться в межах історичного ареалу національної пам`ятки археології Городище "Іван Гора", та у зв`язку з відсутністю розробленого історико-архітектурного опорного плану, з 01.01.2019 нове будівництво на земельній ділянці, кадастровий номер :69:029:0132, є неможливим;

- позивачем порушено вимоги, визначені у статті 33 Закону України "Про оренду землі", щодо строку направлення листа-повідомлення та без проекту додаткової угоди про поновлення договору оренди.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 28.08.2024 у справі № 911/693/24 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи ухвалене рішення, посилаючись правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, від 22.09.2020 у справах № 313/350/16-ц та № 159/5756/18, зазначив, що з огляду на предмет та підстави даного позову, необхідним є встановлення обставин, які свідчать про погодження сторонами всіх істотних умов договору та виконання приписів частин 1-5 Закону України "Про оренду землі", доведення яких належними і допустимими доказами покладається саме на позивача у справі. Оскільки позивач неналежно виконував свої зобов`язання за договором оренди землі, порушив строк повідомлення відповідача про намір поновити договір оренди землі на новий строк, до заяви про поновлення договору оренди землі не додано проєкт додаткової угоди про поновлення спірного договору, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ПП "Івангород" 14.12.2024 звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2024 у справі № 911/693/24 та ухвалити нове рішення, яким позов про визнання поновленим договору оренди землі задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач вказує на непогодження з висновками суду першої інстанції, які містяться в оскаржуваному рішенні, оскільки ним завчасно, а саме 26.06.2022, ініційовано поновлення договору оренди землі в межах встановлених Законом України "Про оренду землі" та Перехідних положень до цього Закону, а відповідачем з грубим порушенням норм права вчинено протиправні дії шляхом надання неправомірної відмови апелянту щодо застосування переважного права останнього на укладення договору оренди землі на новий строк.

Скаржником в апеляційній скарзі також порушено питання про долучення до матеріалів даної справи додаткових доказів в обгрунтування її доводів та вимог, а також зазначено пояснення про причини неможливості своєчасного подання цих доказів до суду першої інстанції. Такими доказами, за твердженням скаржника, є: Договір оренди земельної ділянки від 04.02.2006, укладений на підставі рішення Ржищівської міської ради №615-28-24 від 27.04.2005 між відповідачем та ТОВ "Тревелінк-У"; лист Управління водних ресурсів у м. Києві та Київській області від 14.03.2014 №103 "Про погодження проекту землеустрою", копії яких долучено до апеляційної скарги.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024, апеляційну скаргу ПП "Івангород" на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2024 у справі № 911/693/24 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (судді - доповідача) Кравчука Г.А., суддів Хрипуна О.О., Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2024 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/693/24; відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ПП "Івангород" на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2024 у справі № 911/693/24 до надходження до суду матеріалів справи.

08.01.2025 матеріали справи № 911/693/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці з 01.01.2025 по 14.01.2025 включно, перебуванням судді Коробенка Г.П. у відпустці з 10.01.2025 по 19.01.2025 включно, а також 20.01.2025, процесуальні дії у справі не здійснювались.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 відкрито апеляційне ровадження за апеляційною скаргою ПП "Івангород" на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2024 у справі № 911/693/24, розгляд справи призначено на 04.03.2025 о 14 год 45 хв, запропоновано учасникам справи вчинити відповідні процесуальні дії у встановлені судом апеляційної інстанції строки.

За результатами судового засідання, яке відбулося 04.03.2025 за неявки представників сторін, колегією суддів відкладено розгляд апеляційної скарги ПП "Івангород" на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2024 у справі № 911/693/24 на 02.04.2025 о 15 год 10 хв, про що винесено відповідну ухвалу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 відкладено розгляд апеляційної скарги позивача на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2024 у даній справі на 23.04.2025 об 11 год 30 хв.

У судовому засіданні протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання позивача про долучення ксерокопії реєстраційної електронної картки, у зв`язку з його необгрунтованістю та порушенням встановленого процесуальним законом порядку подання доказів.

Позиція інших учасників справи.

31.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому викладено прохання відмовити скаржнику у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін, оскільки останнє ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Узагальнені доводи відповідача щодо необгрунтованості апеляційної скарги зводяться до такого:

-позивачем не дотримано форми та змісту апеляційної скарги, в ній не наведено допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права під час прийняття оскаржуваного рішення;

- позивачем порушено порядок подання додаткових доказів, оскільки не доведено винятковості випадку та неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього;

- апеляційна скарга містить змінені позовні вимоги, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції;

- неналежне виконання орендарем обов`язків за договором оренди землі, порушення строків повідомлення орендодавця про намір поновити договірні відносини на новий строк, відсутність проєкту додаткової угоди позбавляють ПП "Івангород" права на поновлення договору оренди землі №09-08/9 від 10.08.2016 на новий термін.

Явка представників сторін.

У судове засідання 23.04.2025 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу, просить суд апеляційної інстанції її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції у даній справі, ухваливши нове про задоволення позову ПП "Івангород".

Присутній у судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив, просить суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні в повному обсязі.

Заявлені у справі клопотання та результати їх розгляду.

Як вже зазначалось, ПП "Івангород" в апеляційній скарзі порушено питання про долучення до матеріалів даної справи додаткових доказів, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції, а саме: Договору оренди земельної ділянки від 04.02.2006, укладеного на підставі рішення Ржищівської міської ради №615-28-24 від 27.04.2005 між відповідачем та ТОВ "Тревелінк-У"; листа Управління водних ресурсів у м. Києві та Київській області від 14.03.2014 №103 "Про погодження проекту землеустрою", копії яких долучено до апеляційної скарги.

При цьому, клопотання про поновлення строку на долучення копій зазначених доказів до матеріалів справи позивачем не заявлено ні в апеляційній скарзі, ні шляхом подання окремої заяви.

Водночас, обґрунтовуючи причини неможливості подання зазначених доказів до суду першої інстанції, позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що ПП "Івангород" вважало, що під час повномасштабного вторгнення рф на територію України, а також ведення активних бойових дій на території Київської області з 24.02.2024 до 30.03.2024, документи які мають істотне значення та які знаходились у апелянта повністю знищені. Проте, згадувані документи були знайдені закордоном, які були датовані задовго до подання позову. Позивач вважає зазначені документи такими, що підтверджують відповілність його дій продовж зазначених років вимогам чинного законодавства України та те, що ним не вчинялись протиправні дії.

Дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частини 1, 2 статті 80 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 ГПК України).

Відповідно до статті 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом з тим, відповідно до статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку на позивача).

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає. Клопотання повинно містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, позивач зазначив, що причиною, яка унеможливлювала подання ним додаткових доказів до суду першої інстанції разом із позовною заявою (18.03.2024) було те, що він вважав ці документи знищиними під час повномасштабного вторгнення рф на територію України, а також веденням активних бойових дій на території Київської області з 24.02.2024 до 30.03.2024 (фактично з 24.02.2022 по 30.03.2022), проте знайдені за кордоном. Жодного доказу на підтвердження зазначених аргументів позивач не надав.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає вказані твердження припущеннями, не підтвердженими належними та допустими доказами у розумінні вимог ГПК України.

Крім того, позивачем не доведено, що докази, які позивач просить долучити до матеріалів справи, пов`язані з процедурою поновлення спірного Договору, а отже входять в предмет доказування у даній справі.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одними з основних засад судочинства, закріпленими у статті 124 Конституції України, статтях 2, 7, 13, 14 ГПК України. Принцип диспозитивності передбачає, зокрема, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами.

Така обставина, як відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість неподання зазначених доказів до суду першої інстанції, виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України (постанови Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 914/1725/19; від 12.01.2021 у справі № 01/1494(14-01/1494); від 15.12.2020 у справі № 925/1052/19; від 21.04.2021 у справі № 906/1179/20).

Крім того, позивачем не доведено, що причини на які він посилається в обгрунтування неможливості подання цих доказів в порядку та строки, передбачені процесуальним законодавством, об`єктивно не залежали від нього.

Отже, встановлені обставини виключають можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України. Оскільки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що надані позивачем разом з апеляційною скаргою додаткові докази не можуть бути прийняті до розгляду, оскільки не були подані до суду першої інстанції, підстави такого неподання необгрунтовані заявником, належних доказів на підтвердження поважності причин не надано, клопотання про поновлення пропущенного строку не заявлено.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається із матеріалів справи, 13.05.2016 директор ПП "Івангород" звернувся до голови міста Ржищів із заявою (вх. № 4-22/711), в якій просив затвердити проект землеустрою на земельну ділянку в м. Ржищів, площею 1,0589 га та укласти договір оренди.

Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" Ржищівській міський виробничий відділ виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП "Івангород" в м. Ржищів по вул. М.Грушевського, який заявою від 13.06.2016 № 5-11-4/31 (вх. № 4-19/849) подано на затвердження до Ржищівської міської ради.

13.06.2016 директор ПП "Івангород" звернувся до Ржищівської міської ради із заявою (вх. № 4/22/900 від 16.06.2016), в якій просив затвердити на сесії міської ради розроблену документацію із землеустрою щодо відведення в користування земельної ділянки загальною площею 1,0589 га, яка знаходиться по вул. М.Грушевського в м. Ржищів. У своїй заяві директор підприємства вказав на те, що з моменту державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, у встановленому законодавством порядку, ПП "Івангород" має протягом 18 місяців виготовити проектно-кошторисну документацію та отримати дозволи для будівництва бази відпочинку "Іван Гора"; після затвердження проектно-кошторисної документації протягом 48 місяців ПП "Івангород" побудує готель та ресторани.

01.07.2016 Ржищівською міської радою прийнято рішення № 357-18-07 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва і обслуговування об`єктів рекреаційного призначення ПП "Івангород" по вул. Михайла Грушевського в м. Ржищів Київської області", яким вирішено:

-затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ПП "Івангород" загальною площею 1,0589 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, кадастровий номер :69:029:0132 по вул. Михайла Грушевського в м. Ржищів Київської області;

- передати ПП "Івангород" в оренду терміном на 6 років земельну ділянку загальною площею 1,0589 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, кадастровий номер :69:029:0132 по вул. Михайла Грушевського в м. Ржищів Київської області;

- прийняти та погодитись на пропозиції ПП "Івангород, викладені у клопотанні від 16.06.2016 та включити до умов договору оренди земельної ділянки по вул. Михайла Грушевського у м. Ржищів Київської області взяті на себе наступні зобов`язання: ПП "Івангород" протягом 18 місяців з моменту державної реєстрації договору оренди землі, зобов`язується виготовити проектно-кошторисну документацію та отримати дозволи для будівництва бази відпочинку "Іван Гора"; ПП "Івангород" протягом 48 місяців після затвердження проектно-кошторисної документації зобов`язується побудувати готель і ресторан;

- встановити орендну плату за використання даної земельної ділянки в розмірі 12% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки;

-доручити виконуючій обов`язки міського голови, секретарю ради укласти від імені Ржищівської міської ради відповідний договір оренди земельної ділянки протягом одного місяця з моменту прийняття рішення;

-з метою проведення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки доручити орендарю подати необхідні документи до відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ржищівської міської ради.

10.08.2016 між Ржищівською міською радою (орендодавець) та ПП "Івангород" (орендар) укладений Договір оренди землі № 09-08/9 (далі - Договір), за умовами пункту 1 якого орендодавець на підставі рішення Ржищівської міської ради Київської області від 01.07.2016 № 357-18-07 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва і обслуговування об`єктів рекреаційного призначення Приватному підприємству "Івангород" по вул. Михайла Грушевського в м. Ржищів Київської області" передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

У пункті 2 Договору визначено, що об`єктом оренди є земельна ділянка з наступними характеристиками:

-місце розташування: Київська область, м. Ржищів, вул. Михайла Грушевського;

-площа: 1,0589 га;

-цільове призначення: для будівництва і обслуговування об`єктів рекреаційного призначення;

- кадастровий номер: :69:029:0132;

- на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: нежитлова будівля, що належить ПП "Івангород", відповідно до витягу про державну реєстрацію № 32624538 від 22.12.2011;

- нормативна грошова оцінка земельної ділянки, згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки управління Держгеокадастру у Кагарлицькому районі № 1373/85-16 від 02.08.2016, становить 435 531,54 грн , експертна оцінка не проводилась.

Умовами пункту 3 Договору передбачено, що Договір укладено строком на 6 років відповідно до рішення Ржищівської міської ради від 01.07.2016 № 357-18-07 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної в оренду для будівництва і обслуговування об`єктів рекреаційного призначення Приватному підприємству "Івангород" по вул. Михайла Грушевського в м. Ржищів Київської області". Після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше 30 днів після закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до пункту 4 Договору орендна плата складає 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік та становить 52 263,78 грн.

Орендна плата вноситься в наступні строки - щомісяця, до 30 числа кожного місяця. Орендар сплачує орендодавцю 1/12 частину від суми річної орендної плати (пункт 6 Договору).

Пунктом 9 Договору встановлено, що земельна ділянка передається в оренду для будівництва і обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Категорія земель за основним цільовим призначенням - землі рекреаційного призначення (пункт 10 Договору).

Обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки передбачені у пункті 18 Договору, за змістом якого останні відповідно до висновку головного архітектора м. Ржищів № 160094/01-15 від 06.05.2016 полягають у: забороні змінювати цільове призначення земельної ділянки; дотриманні режиму використання частини земельної ділянки площею 0,6862 га охоронної прибережної смуги; дотриманні режиму забудови частини земельної ділянки площею 0,3727 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення. Використання земельної ділянки передбаченої для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення можливе за умови дотримання вимог нормативно-правових актів, державних будівельних норм та відомчих документів. Будь-яке будівництво на даній земельній ділянці повинне погоджуватись з відділом містобудування та архітектури Ржищівської міської ради в установленому законодавством порядку.

Пунктом 22 Договору визначені обов`язки орендаря, серед яких, зокрема:

-використувати орендовану земельну ділянку відповідно до мети, визначеної у Договорі, дотримуючись при цьому вимог чинного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі;

- протягом 18 місяців з моменту державної реєстрації Договору виготовити проектно-кошторисну документацію та отримати відповідні дозволи для будівництва бази відпочинку "Іван Гора";

- протягом 48 місяців після затвердження проектно-кошторисної документації побудувати готель та ресторан.

Умовами пункту 26 Договору встановлено, що дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку на який його було укладено.

За приписами пункту 32 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання його сторонами. Право оренди земельної ділянки виникає у орендаря після державної реєстрації відповідно до закону.

Згідно з Актом приймання-передачі земельної ділянки від 10.08.2016 сторони провели прийом-передачу земельної ділянки, загальною площею 1,0589 га, що знаходитьсяза адресою: Київська область, місто Ржищів, вул. Михайла Грушевського, кадастровий номер :69:029:0132 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 01.12.2022 за індексним номером 316507895 державну реєстрацію права позивача на оренду земельної ділянки кадастровий номер :69:029:0132 загальною площею 1,0589 га за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Грушевського Михайла, здійснено 26.08.2016 на підставі договору оренди № 09-08/9 від 10.08.2016 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 31126490 від 29.08.2016).

На засіданні архітектурно-містобудівної ради при виконкомі Ржищівської міської ради, оформленого протоколом № 4-16 від 17.11.20216, було заслухано питання з розгляду передпроектної пропозиції розробленої ПТАМ "Контур" щодо будівництва ПП "Івангород" бази відпочинку в м. Ржищів по вул. Михайла Грушевського. Доповідачем - керівником ПТАМ "Конутур" повідомлено про те, що, в тому числі але не виключно, враховано історичне значення місця проектування та для архітектурної виразності вибрано сучасний етно-стиль з елементами давньоруської архітектури. На засіданні було вирішено підтримати представлену до розгляду проектну пропозицію та рекомендовано ПП "Івангород" отримати містобудівні умови для розробки проектно-кошторисної документації.

В подальшому, Відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та роботи з об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків Виконавчого комітету Ржищівської міської ради на об`єкт будівництва замовнику - ПП "Івангород" видано Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за вих. № 160006/01-30 від 23.11.2016.

01.06.2017 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції (ДАБІ) Київської області зареєстровано за №КС63 Декларацію про початок виконання будівельних робіт з будівництва бази відпочинку на земельній ділянці за адресою: 09230, Київська обл., м. Ржищів, вул. М. Грушевського, вид будівництва - нове будівництво, код об`єкта - 1212.9.

29.07.2022 на адресу Міської ради від ПП "Івангород" надійшов лист №012 від 26.07.2022, в якому заявник повідомляв про те, що відповідно до Декларації про початок будівельних робіт ПП "Івангород" на орендованій земельній ділянці розпочато будівництво будівлі, загальною площею 1 140,00 кв.м в порядку та на умовах, передбачених відповідним Договором оренди землі. Також, позивач користуючись своїм переважним правом, визначеним у пункті 3 Договору, просив поновити Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :69:029:0132, загальною площею 1,0589 га, для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, розташованих по вул. Михайла Грушевського в м. Ржищів Київської області.

Рішенням Ржищівської міської ради від 07.10.2022 № 1977-27-08 "Про розгляд звернення ПП "Івангород" було відмовлено останньому в продовженні договору оренди землі в зв`язку із невиконанням умов Договору оренди № 09-08/9 від 10.08.2016; доручено відділу містобудування, архітектури та земельних відносин підготувати та надати документи для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зважаючи на отриману відмову, ПП "Івангород" звернулось до господарського суду із позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Спір у даній справі виник щодо змісту та порядку реалізації прав орендаря земельної ділянки на оформлення продовження орендних відносин у відповідності до статті 33 Закону України "Про оренду землі".

В апеляційній скарзі ПП "Івангород" стверджує, що має право на поновлення Договору на тих самих умовах та на той самий строк, адже належним чином виконувало свої обов`язки за Договором, повідомило орендодавця в установлені строки про свій намір скористатись переважним правом на укладення Договору на новий строк із наданням необхідних документів, в тому числі відповідних проєкту додаткової угоди та проєкту нового Договору, а Ржищівська міська рада, в свою чергу, не розглянула у місячний строк звернення скаржника та не надала заперечень на таке поновлення протягом одного місяця після отримання листа-повідомлення. Отже, позивач продовжив користуватися спірною земельною ділянкою, сплачувати орендні платежі, вважаючи, що договір було поновлено. За доводами позивача, відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі слід кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше.

Досліджуючи питання наявності/відсутності підстав для продовження (поновлення) позивачу спірних орендних відносин у відповідності до статті 33 Закону України "Про оренду землі" на тих самих умовах та на той самий строк, суд апеляційної інстанції зважає на таке.

Порядок та умови набуття права користування земельною ділянкою на умовах оренди встановлено Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі", за змістом статті 1 якого, що кореспондується з положеннями частини 1 статті 93 Земельного кодексу України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Приписами частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Земельний кодекс України (далі - ЗК України) визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (статті 124).

Проте, саме Законом України "Про оренду землі" врегульовані відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренду землі, його істотні умови, основні права та обов`язки сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

Так, статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди (стаття 15 Закону України "Про оренду землі").

Згідно зі статтею 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на землю відповідно до закону.

16.01.2020 набрав чинності Закон України від 05.12.2019 №340-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", яким статтю 33 Закону України "Про оренду землі", що регламентувала порядок поновлення договорів оренди, було викладено в новій редакції.

Статтею 32-2 Закону України "Про оренду землі" (у редакції Закону України від 05.12.2019 №340-ІХ) передбачено, що поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 ЗК України.

При цьому розділ ІХ Перехідні положення Закону України "Про оренду землі" доповнено абзацами 3 і 4 такого змісту:

"Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".

З огляду на викладене, поновлення спірного у даній справі Договору оренди землі має здійснюватися на умовах, визначених таким Договором, за правилами, чинними на момент його укладення, а саме відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на момент його укладення, а саме 10.08.2016).

Суд першої інстанції при вирішенні спору у даній справі правомірно взяв до уваги, що стяття 33 Закону України "Про оренду землі" до зміни її редакції згідно із Законом України від 05.12.2019 №340-ІХ вимагала від орендаря саме для поновлення договору оренди землі завчасно надіслати орендодавцеві повідомлення про таке поновлення з проєктом відповідної додаткової угоди, а спеціального порядку державної реєстрації права оренди на новий строк законодавство не передбачало.

Позивачем, у свою чергу, як свідчать матеріали справи, ініційовано механізм поновлення Договору за правилами, встановленими статтею 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на момент укладення цього Договору.

Так, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у відповідній редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, мала назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина 1).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина 2).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди (частина 3).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина 4).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5).

Частина 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлювала, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

За приписами частини 8 цієї статті додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку, а положення частини 9 вказаної статті зазначали, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею 33 Закону України "Про оренду землі" було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття "переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк" та "поновлення договору оренди землі", використовуючи конструкцію "поновлення договору оренди землі" як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною 2 цієї статті) повідомити про це орендодавця та надіслати проєкт додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проєкту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк).

За загальним правилом, викладеним у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду", орендодавець у місячний строк з дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.

Водночас, за приписами частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено спеціальне правило, за яким у разі, якщо орендодавець, який отримав від орендаря лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий орендодавець позбавляється можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, цей договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без прийняття орендодавцем (щодо земель державної та комунальної власності) окремого рішення про таке поновлення.

Таким чином, виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проєкт додаткової угоди.

Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі". І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його "мовчазну згоду" на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справах № 313/350/16-ц і №159/5756/18.

За положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 зауважила, що незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами спору у даній справі, строк дії Договору оренди землі №09-08/9, який укладено 10.08.2016 та державну реєстрацію права оренди за яким здійснено 26.08.2016, тривав до 26.08.2022.

За змістом пункту 3 Договору, поновлення якого є предметом позову у даній справі, позивач за умови належного виконання своїх обов`язків мав переважне право на поновлення Договору на новий строк і про намір продовжити його дію повинен був повідомити відповідача не пізніше 30 днів після закінчення строку дії Договору.

Водночас, відповідно до вимог частини 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі" позивач зобов`язаний був не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі повідомити відповідача про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, тобто не пізніше 26.07.2022.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та не спростовано скаржником, лист про поновлення Договору, надійшов на адресу Ржищівської міської ради 29.07.2022, тобто поза межами строків, визначених частиною 2 статтею 33 Закону України "Про оренду землі". Доказів надіслання поштовою кореспонденцією чи вручення нарочно відповідачу зазначеного листа раніше вказаної дати позивачем до матеріалів справи не додано.

Крім того, позивачем до своєї заяви про поновлення Договору оренди землі не було додано проєкт додаткової угоди про поновлення Договору оренди землі № 09-08/9 від 10.08.20216, що зокрема підтверджується описом вкладення до листа, наданого відповідачем до своїх заперечень.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що судовий захист прав орендаря на продовження орендних правовідносин за приписами статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором.

Тобто, у вирішенні питання щодо продовження користування земельною ділянкою слід виходити з того, що користування має бути належним з точки зору положень статті 3 ЦК України, а не будь-яким.

На необхідність наявності, серед інших, таких юридичних фактів, як належне виконання орендарем своїх обов`язків за договором та продовження користування виділеною земельною ділянкою, для поновлення цього договору з підстав, передбачених статтею 33 Закону України "Про оренду землі", неодноразово наголошувала Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі №594/376/17-ц, від 21.11.2018 у справі №530/212/17, від 22.09.2020 у справах №313/350/16-ц і №159/5756/18.

Отже, необхідною підставою для застосування приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі" є добросовісне та належне виконання орендарем умов договору оренди та одночасне безумовне прийняття такого виконання орендодавцем.

Судом першої інстанції встановлено, що оскільки Договір оренди землі від 10.08.2016 містив зобов`язання щодо будівництва бази відпочинку "Іван Гора", у зв`язку із відсутністю в матеріалах звернення документів, які підтверджують виконання цього зобов`язання, виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області звернувся до ПП "Івангород" з листом вих. № 02-02-13/163 від 30.08.2022, в якому просив надати копію документів, що посвідчують право власності на об`єкти нерухомого майна, які були збудовані на орендованій земельній ділянці. Доказів надання позивачем відповіді на вказаний запит до суду першої інстанції не надано. Зазначених обставин в апеляційній скарзі позивач не спростував.

Відмовляючи в продовженні Договору оренди землі, Ржищівська міська рада у своєму рішенні № 1977-27-08 від 07.10.2022 зазначала, зокрема, про те, що на момент звернення щодо продовження строку дії Договору оренди землі ПП "Івангород" надало лише копію декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області від 01.06.2017 № КС63; проектно-кошторисна документація до виконавчого комітету не надходила, тому відповідач зазначає про не виконання позивачем умов Договору оренди № 09-08/9 від 10.08.2016.

Відповідно до пункту 2.1 Договору цільове призначення спірної земельної ділянки - для будівництва і обслуговування об`єктів рекреаційного призначення. Тобто, земельна ділянка надавалася для будівництва та обслуговування об`єктів нерухомості.

За змістом пункту 22 Договору позивач взяв на себе зобов`язання протягом 18 місяців з моменту державної реєстрації Договору виготовити проектно-кошторисну документацію та отримати відповідні дозволи для будівництва бази відпочинку "Іван Гора" і протягом 48 місяців після затвердження проектно-кошторисної документації побудувати готель та ресторан.

Наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що державна реєстрація права оренди спірної земельної ділянки за ПП "Івангород" здійснена 26.08.2016, що сторонами не спростовано.

Отже, в термін до 26.02.2018 позивач повинен був виготовити проектно-кошторисну документацію, отримати відповідні дозволи для будівництва бази відпочинку "Іван Гора" та подати зазначені документи до Ржищівської міської ради для підтвердження виконання умов Договору, у строк встановлений пунктом 22 Договору, а саме протягом 48 місяців з моменту затвердження проектно-кошторисної документації здійснити забудову земельної ділянки (до 26.02.2022).

Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів виконання ним взятих на себе за Договором зобов`язань щодо здійснення забудови земельної ділянки, готель і ресторан бази відпочинку "Іван Гора" на орендованій земельній ділянці не побудовані, доказів на спростування викладеного позивачем не надано.

Крім того, позивачем не надано доказів внесення в установленому чинним законодавством порядку змін до вказаного Договору щодо строків здійснення забудови спірної земельної ділянки.

В матеріалах справи наявний Акт від 15.04.2024, складений комісією Ржищівської міської ради, у складі Терещанка Ю.Г. - першого заступника міського голови, Корденко І.В. - начальника відділу містобудування, архітектури та земельних відносин, Михайловської І.Г. - головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та земельних відносин, Овчар Ю.Ю. - начальника юридичного відділу, за результатами проведення обстеження земельної ділянки по вул. М.Грушевського в місті Ржищів Обухівського району Київської області, кадастровий номер :69:029:0132, цільове призначення - для будівництва і обслуговування об`єктів рекреаційного призначення. За змістом цього Акта, під час огляду земельної ділянки комісією було встановлено, що на земельній ділянці відсутні будь-які ознаки будівельної діяльності, не споруджено жодного об`єкта рекреаційного призначення, будівельно-монтажні роботи та закладка елементів несучих конструкцій будівель (фундаментів, стін, перекриття та покрівлі) не проводились. Ділянка вільна від будь-яких новозбудованих об`єктів нерухомості чи об`єктів незавершеного будівництва. Земельна ділянка знаходиться в захаращеному стані, поросла бур`янами та багаторічною чагарниковою рослинністю, що свідчить про те, що земельна ділянка не використовувалась орендарем за цільовим призначенням. До акта додані фото обстеження місцевості від 15.04.2024.

Позивач посилався на те, що неналежне та несвоєчасне виконання ним умов Договору щодо здійснення будівництва бази відпочинку "Іван Гора", зумовлено поширенням в 2020 році коронавірусної хвороби SARS-CoV-2, а потім початком збройної агресії рф проти України у зв`язку з чим, ПП "Івангород" не змогло отримати необхідні матеріали та комплектуючі для здійснення будівельних робіт в строк, передбачений Договором оренди землі. Зокрема, позивач зазначав, що частина будівельних матеріалів залишились на території Республіки Казахстан через неможливість їх доставки до України морським або повітряним транспортом, робітники з Республіки Казахстан, що мали бути залучені до здійснення будівельних та оздоблювальних робіт, також не змогли прибути на територію України. До матеріалів справи позивач долучив комерційну пропозицію та ескізні наміри забудови щодо будівництва на земельній ділянці комплексу споруд у стилі національних казахських юрт.

Суд першої інстанції правомірно відхилив зазназначені доводи відповідача, з огляду на те, що за встановленими обставинами, на засіданні архітектурно-містобудівної ради при виконкомі Ржищівської міської ради, оформленого протоколом № 4-16 від 17.11.20216, було вирішено підтримати представлену для розгляду проектну пропозицію, розроблену ПТАМ "Контур", щодо будівництва ПП "Івангород" бази відпочинку, в якій враховано історичне значення місця проектування та для архітектурної виразності вибрано сучасний етностиль з елементами давньоруської архітектури, оскільки орендована земельна ділянка безпосередньо межує з пам`яткою археології національного значення ІХ-ХІІІ століття, Городище "Іван Гора", інформацію про яку внесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Відповідно до статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом, держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність. Збереження традиційного характеру середовища історичних ареалів, охорона і раціональне використання розташованих в їх межах нерухомих об`єктів культурної спадщини, збереження її містоформуючої ролі пріоритетним напрямом містобудівної діяльності в межах історичних ареалів.

Позивачем не доведено погодження архітектурно-містобудівною радою ескізних намірів забудови земельної ділянки у стилі національних казахських юрт, затвердження та надання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки під зазначений ескізний проект.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, в період з 03.02.2020 по 28.02.2020 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області було проведено позапланову перевірку Відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області, зокрема містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 160006/01-30 від 23.11.2016, виданих ПП "Івангород" для будівництва бази відпочинку "Іван Гора" по вул. Михайла Грушевського в м. Ржищів Обухівського району Київської області. За результатами перевірки Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції прийнято рішення про зупинення дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 160006/01-30 від 23.11.2016 (копія рішення наявна в матеріалах справи).

18.03.2020 на підставі рішення від 16.03.2020, начальником Відділу містобудування, архітектури та земельних відносин, видано наказ про зупинення дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 160006/01-30 від 23.11.2016 в місті Ржищів по вул. Михайла Грушевського № 47-А, про що повідомлено ПП "Івангород" листом вих. № 05-01-14/79 від 27.04.2020.

Отже, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №160006/01-30 від 23.11.2016, на підставі яких Державною будівельно-архітектурною інспекцією у Київській області було зареєстровано Декларацію № КС63 про початок виконання будівельних робіт з будівництва бази відпочинку, були зупинені Інспекцією, що, в свою чергу, унеможливлює здійснення будівельних робіт на підставі відповідної Декларації.

Позивачем доказів на спростування зазначених обставин, а також звернень до відповідних органів щодо внесення змін до містобудівних умов та обмежень до матеріалів справи не додано.

Невиконання позивачем умов Договору оренди землі призвело до нездійснення забудови землі та позбавило територіальну громаду міста Ржищів можливості отримати те, на що вона розраховувала при укладенні Договору, а саме, мати облаштовану рекреаційну зону для відпочинку (будівництво бази відпочинку "Іван Гора" у встановлені Договором строки).

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованих, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Встановлені судом першої інстанції обставини щодо неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором, свідчать про недобросовісну поведінку орендаря (позивача) та дають підстави для висновку про припинення фактичних орендних правовідносин між сторонами вказаного Договору після закінчення строку його дії, що в сукупності виключає застосування до спірних правовідносин положень як частини 1-5, так і частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

За даних фактичних обставин справи, тобто за умови неналежного виконання умов Договору оренди з боку орендаря, порушення ним строку повідомлення орендодавця про намір поновити Договір на новий строк, сама по собі відсутність заперечень орендодавця проти поновлення Договору (мовчазна згода) не спричиняє поновлення Договору оренди землі в силу закону.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.06.2019 у справі 910/9044/18, від 10.04.2019 у справі №921/678/17-г/4.

Отже, з огляду на встановлені у даній справі обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПП "Івангород" про визнання поновленими на той самий строк та на тих самих умовах Договору оренди землі №09-08/9, вважаючи укладеною Додаткову угоду у редакції, наведеній у позовній заяві.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Зазначений принцип, хоч і не містить нормативного визначення, однак розуміється в контексті необхідності врахування всіх обставин справи в їх сукупності з точки зору дотримання сторонами при виконання своїх договірних зобов`язань принципів добросовісності, належного виконання зобов`язань, прагнення до утвердження суспільного блага тощо.

Позивач при розгляді даної справи, посилаючись на формальні порушення своїх прав як землекористувача відповідачем, не надав доказів, які б свідчили про його свідоме, належне та добросовісне ставлення до своїх зобов`язань за Договором оренди землі.

З огляду на викладене та враховуючи встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду надаючи правову кваліфікацію доказам, які подані сторонами з урахуванням фактичних обставин справи та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, дійшла висновку, що аргументи та доводи позивача в апеляційній скарзі не спростували висновків суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту порушення відповідачем його права або охоронюваного законом інтересу на поновлення спірного Договору шляхом укладення додаткової угоди на той самий строк та на тих самих умовах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на викладене зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, інші доводи та аргументи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не впливають на результат вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на встановлені та досліджені у даній справі обставини в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції, підстави для скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду у даній справі відсутні.

Судові витрати.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватно підприємства "Івангород" на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2024 у справі №911/693/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2024 у справі №911/693/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/693/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 05.05.2025.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

О.О. Хрипун