ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2025 р. Справа№ 920/1114/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцька Т.О.

представники сторін не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Укрспецмаш"

на рішення господарського суду Сумської області від 14.01.2025

у справі №920/1114/24 (суддя Вдовенко Д.В.)

за позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Укрспецмаш"

про стягнення 431 616 грн 30 коп.,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 431 616,30 грн, що складаються з 3% річних в сумі 172 686,36, інфляційних втрат в сумі 258 929,94 грн за прострочення виконання зобов`язань по виплаті дивідендів за період з 08.03.2023 до 05.08.2024

Рішенням господарського суду Сумської області від 14.01.2025 позов задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Укрспецмаш" на користь ОСОБА_1 258 929 грн 94 коп. інфляційних втрат, 172 686 грн 36 коп. 3% річних, 5179 грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи належним чином доведено факт прострочення відповідачем виплати дивідендів, в зв`язку з чим нарахування позивачем 3% річних та інфляційних є обґрунтованим та правомірним.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Укрспецмаш" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 14.01.2025 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі; вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що виплата дивідендів позивачу згідно з рішенням загальних зборів, оформленого протоколом від 26.12.2019 неможлива, оскільки згідно з приписами ст. 27 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариство не має права виплачувати дивіденди учаснику, який повністю або частково не вніс свій вклад. Під час вирішення справи № 920/236/23, судами не досліджувалися обставини, з якими ст. 27 Закону пов`язує обмеження виплати дивідендів. Наявність цих обставин виключає виникнення боргу по виплаті дивідендів, а стягнення інфляційних витрат та 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України можливе виключно при наявності у відповідача заборгованості. Також судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи №920/1452/24, а тому апелянт просить зупинити провадження у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2025 апеляційну скаргу у справі №920/1114/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Укрспецмаш" на рішення господарського суду Сумської області від 14.01.2025 у справі №920/1114/24 залишено без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів про сплату судового збору у розмірі 7 769,10 грн. Роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

07.03.2025 через канцелярію суду скаржником на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху було подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2025 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Укрспецмаш" та призначено розгляд справи на 29.04.2025 р.

24.03.2025 через канцелярію суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання 29.04.2025 року представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили хоча про час та місце справи сторони повідомлялись належним чином, а саме шляхом направлення процесуальних документів до їх електронних кабінетів через систему «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документа (а.с.22-24 т.2)

Відповідно до ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету.

Частинами 5 та 7 ст. 6 ГПК України визначено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, колегія суддів, зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників сторін у судовому засіданні 29.04.2025.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.12.2019 загальними зборами учасників ТОВ "Конструкторське бюро "Укрспецмаш" прийнято рішення про розподіл прибутку від господарської діяльності станом на 31.12.2018 та про виплату дивідендів, яке оформлене протоколом від 26.12.2019.

Загальними зборами вирішено: 1) прибуток розподілити наступним чином: 12000000 грн 00 коп. направити на виплату дивідендів учасникам товариства пропорційно їх долям у статутному капіталі Товариства згідно з чинною редакцією статуту Товариства; решту прибутку 1350000 грн 00 коп. залишити в статті балансу "Нерозподілений прибуток"; 2) виплату дивідендів здійснювати частинами шляхом перерахування на пластикові картки учасників Товариства при наявності фінансової можливості Товариства. Доручити директору Товариства визначати суму чергових виплат оперативно на свій розсуд, про що видавати відповідні накази, при цьому остаточний розрахунок провести не пізніше 20 грудня 2022 року.

На підставі протоколу зборів учасників товариства 26.12.2019 директором ТОВ "Конструкторське бюро "Укрспецмаш", ОСОБА_2 , видано наказ № 22 про розподіл нерозподіленого прибутку та нарахування дивідендів, згідно з яким учасникам нараховано дивіденди по 6000000 грн 00 коп., з яких утримано податки та збори (5% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військовий збір).

У зв`язку з несвоєчасною виплатою в повному обсязі дивідендів ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Укрспецмаш" про стягнення 4210000 грн 00 коп. дивідендів, 33680 грн 00 коп. інфляційних втрат, 26644 грн 11 коп. 3% річних за період з 21.12.2022 до 07.03.2023.

Зазначені обставини встановлені рішенням господарського суду Сумської області від 12.07.2023 у справі № 920/236/23, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 та постановою Верховного Суду від 19.06.2024 (а.с.52-54 т.1), позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Укрспецмаш" на користь Фізичної особи ОСОБА_1 4110000 грн 00 коп. боргу, 33680 грн 00 коп. інфляційних втрат, 26644 грн 11 коп. 3% річних, 64054 грн 86 коп. витрат по сплаті судового збору; в частині стягнення 100000 грн 00 коп. боргу провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

При розгляді даного спору суд встановив, що виплата дивідендів мала бути здійснена у строк, встановлений рішенням загальних зборів учасників Товариства від 26.12.2019, а саме до 20 грудня 2022 року, у цей строк дивіденди повністю не виплачені, відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання перед позивачем.

Заборгованість зі сплати дивідендів сплачена відповідачем у повному обсязі станом на 06.08.2024, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № 75624698 з примусового виконання рішення суду у справі № 920/236/23.(а.с.7 т.1)

Позивач звернувся з позовними вимогами, про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 258 929,94 грн та 3% річних в сумі 172 686,36 грн за період з 08.03.2023 до 05.08.2024, в зв`язку з несвоєчасною сплатою дивідендів в сумі 4 110 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що оскільки відповідачем було допущено порушення виконання грошового зобов`язання з своєчасної виплати дивідендів, що підтверджується судовим рішенням у справі №920/236/23, виконаного боржником в повному обсязі в примусовому порядку, тому позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ГПК України є обґрунтованими та доведеними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиційного установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиційного рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Згідно з преамбулою та статтею 6 Розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» і від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з матеріалами справи, рішенням господарського суду Сумської області від 12.07.2023 у справі № 920/236/23 встановлено факт наявності у відповідача перед позивачем грошового зобов`язання з виплати дивідендів, а також факт прострочення виконання відповідачем цього грошового зобов`язання. Зазначене рішення залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 та постановою Верховного Суду від 19.06.2024.

Оскільки у справі №920/236/23 брали участь ті самі особи, що і у даній справі, в силу ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням Господарського суду Сумської області від 12.07.2023 у справі № 920/236/23, повторного доказування не потребують.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 598 ЦК передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК).

Згідно зі ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, на підставі ст. 625 ЦК, останньому нараховані інфляційні втрати у розмірі 258 929,94 грн та 3% річних у розмірі 172 686,36 грн, виходячи з суми заборгованості в розмірі 4 110 000,00 грн за період з 08.03.2023 до 28.07.2024 та, з урахуванням часткової оплати 29.07.2024 в сумі 2682852 грн. 75 коп., виходячи з суми заборгованості в розмірі 1427147 грн. 25 коп. за період з 29.07.2024 до 05.08.2024.

Інфляційне нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є наслідком прострочення боржником грошового зобов`язання і способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зобов`язання відповідача виплатити дивіденди за рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Укрспецмаш", оформленим протоколом від 26.12.2019 не припинилося після звернення позивача з позовом до суду у справі № 920/236/23, ухвалення судом рішення у цій справі та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, а відтак позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.

Стосовно доводів апелянта, про відсутність підстав для виплати дивідендів позивачу, колегія суддів зазначає, що стягнення дивідендів не є предметом спору і обставини наявності чи відсутності підстав для їх виплати не входять до предмету доказування у цій справі, з огляду на те, що рішення загальних зборів учасників ТОВ "Конструкторське бюро "Укрспецмаш" про розподіл прибутку від господарської діяльності та виплату дивідендів, яке оформлене протоколом збрів учасників Товариства від 26.12.2019, є дійсним та чинним, заборгованість зі сплати дивідендів в сумі 4 110 000 грн. стягнута з товариства за рішенням господарського суду Сумської області від 12.07.2023 у справі 920/236/23, яке набрало законної сили.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволені клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 920/1452/24, що перебуває на розгляді в господарському суді Сумської області, а також просить апеляційний суд задовольнити зазначене клопотання та зупинити провадження у справі, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та зазначає наступне.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає, що звертаючись з клопотанням про зупинення провадження у справі, позивачем не було надано належних доказів того, що справа №920/1452/24, яка начебто пов`язана з даною справою №920/1114/24 перебуває на розгляді Верховного Суду, не надано доказів об`єктивної неможливості розгляду даної справи №920/1114/24 до вирішення іншої справи №920/1452/24.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Враховуючи зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому пов`язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не зазначено, яким чином з`ясування обставин в ході розгляду справи №920/1452/24 унеможливить розгляд даної справи, та яким чином встановлені у вказаній справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи, у даній справі.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до зазначено ст. 228 ГПК України, зупиняти провадження у справі є правом суду, а не обов`язком.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами справи належним чином доведено факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з виплати дивідендів, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 258 929 грн 94 коп. інфляційних втрат, 172 686 грн 36 коп. 3 % річних за період з 08.03.2023 по 05.08.2024 правомірно були задоволенні судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Сумської області від 14.01.2025 у справі №920/1114/24, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Конструкторське бюро "Укрспецмаш" на рішення господарського суду Сумської області від 14.01.2025 у справі №920/1114/24 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 14.01.2025 у справі №920/1114/24 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача (апелянта).

Матеріали справи № 920/1114/24 повернути до місцевого господарського суду .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України

Повний текст постанови складено 13.05.2025

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко