ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.05.2025 Справа № 914/68/25

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., розглянувши заяву Приватного підприємства «АВЕРС-LVIV» про відвід судді у справі №914/68/25

за позовом:Приватного підприємства «АВЕРС-LVIV», м. Львів;
до відповідача:Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів;
про:визнання укладеним договору

Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Приватного підприємства «АВЕРС-LVIV», м. Львів до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів про визнання укладеним договору.

Хід розгляду справи відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Ухвалою від 28.04.2025 суд підготовче засідання на 15.05.2025.

08.05.2025 на адресу суду від Приватного підприємства «АВЕРС-LVIV» надійшла заява про відвід судді Мазовіти А.Б. у справі №914/68/25. Заява обґрунтована тим, що 30.12.2024 Приватне підприємство «АВЕРС-LVIV» звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. 01.01.2025 Господарським судом Львівської області у складі судді Ділай У.І. ухвалою у справі №914/3231/24 відмовлено в задоволенні заяви Приватного підприємства «АВЕРС-LVIV» про забезпечення позову.

Посилаючись на п. 12 розділу III «Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Львівської області», затверджених рішенням зборів суддів Господарського суду Львівської області від 11.03.2024, позивач стверджує, що позовна заява Приватного підприємства «АВЕРС-LVIV» мала бути передана раніше визначеному у судовій справі головуючому судді, тобто судді Ділай У.І. На думку позивача, передача справи судді Запотічняк О.Д., а згодом судді Мазовіті А.Б. є порушенням порядку визначення судді для розгляду справи, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 35 ГПК України є безумовною підставою для відводу судді.

Крім того, позивач у заяві про відвід зазначив, що суддя Мазовіта А.Б. протягом 2022-2025 років розглянув 26 справ ПрАТ «Львівобленерго» та пов`язаної з ним особи - ТзОВ «Львівенергозбут», ухваливши рішення на їхню користь у 73,08% випадків (19 із 26 справ). Така статистична перевага викликає обґрунтовані сумніви у неупередженості судді та є підставою для його відводу.

Приписами ч. 1 ст. 35 ГПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу..

Щодо обґрунтованості заявленого відводу, суд зазначає, що наведені в заяві про відвід судді обставини, не підтверджують наявності об`єктивних підстав для відводу судді, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 12 розділу III «Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Львівської області», у разі надходження до суду позовної заяви, відповідно до ч. 5 ст. 110 та ст. ст. 136 - 146 ГПК України, така позовна заява передається для розгляду судді (колегії суддів), якому розподілено заяву про забезпечення позову чи забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Разом з тим, ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.01.2025 (суддія Ділай У.І.) відмовлено у задоволенні заяви Приватного підприємства «АВЕРС-LVIV» про забезпечення позову. Відсутність заяви про забезпечення позову є підставою для передачі будь-яких заяв на загальний розподіл, оскільки позовна заява не може бути передана без розподілу судді, який відмовив у забезпеченні позову до подання позовної заяви навіть із дотриманням 10 денного терміну, оскільки даний термін не може поширюватись на подану позовну заяву, у зв`язку з відсутністю забезпечення.

Згідно з п. 8 розділу III «Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Львівської області», у разі відсутності раніше визначеного у справі судді у випадку надходження судових справ (заяв, клопотань, скарг), передбачених ст.ст. 110-112, 136-146, 243, 244, 245, 328, 329, 330, 331, 333, 334, 335, 336, 339 ГПК України та п. 19.4 Перехідних положень, такі справи та матеріали, з метою недопущення порушення строків розгляду, підлягають автоматизованому розподілу між суддями на підставі розпорядження керівника апарату суду. У випадку наступного надходження будь-якої іншої заяви по основній справі, такі будуть передаватись цьому ж судді, в якого триває розгляд заяви (до внесення в АСДС повного тексту судового рішення, яким закінчено розгляд справи), в іншому випадку та ж заява передається судді, який розглядав основну справу, а за його відсутності така заява розподіляється між всіма суддями на загальних підставах.

Проте, згідно ч. 3 ст. 138 ГПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Випадок, коли позовна заява подається в порядку, визначеному частиною третьою ст. 138 ГПК України, після подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви, до цього кола не включений.

Оскільки 01.01.2025 Господарським судом Львівської області у складі судді Ділай У.І. було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, відсутні підстави здійснення передачі такої позовної заяви раніше визначеному складу суду - судді Ділай У.І. як судді, що здійснювала розгляд заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви. Відповідно, позовна заява підлягала автоматизованому розподілу судової справи на загальних підставах між суддями, за результатами якого справа була передана судді Запотічняк О.Д.

Із наявного в матеріалах справи витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2025 вбачається, що головуючого суддю (суддю-доповідача) - суддю Запотічняк О.Д. для розгляду справи №914/68/25 було визначено шляхом автоматизованого розподілу судової справи.

Слід також зазначити, що позивачем 20.02.2025 заявлявся відвід судді Запотічняк О.Д. з аналогічних підстав.

Ухвалою суду від 24.02.2025 у задоволенні заяви Приватного підприємства «АВЕРС-LVIV» про відвід судді Запотічняк О.Д. від розгляду справи №914/68/25 відмовлено.

Надалі сторонами було подано спільну заяву про врегулювання спору за участю судді.

Ухвалою від 24.02.2025 суд задоволив заяву сторін про врегулювання спору за участю судді та зупинив провадження у справі №914/35/25 для проведення врегулювання спору за участю судді.

Ухвалою від 21.03.2025 суд (суддя Запотічняк О.Д) припинив проведення процедури врегулювання спору за участю судді у справі, поновив провадження у справі №914/68/25, передав справу №914/68/25 на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому статтею 32 ГПК України.

Згідно ч. 4 ст. 189 ГПК України у разі припинення врегулювання спору за участю судді з підстав, передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті, справа передається на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Відповідно до проведеного повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №914/68/25 була передана для розгляду судді Мазовіті А.Б.

З огляду на наведене, твердження позивача про порушення порядку визначення судді для розгляду справи №914/68/25 є безпідставним.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 24.05.1989 у справі №11/1987/134/188 «Hauschildt v. Denmark», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (пункт 48).

Тобто, заявлений учасником відвід складу суду від розгляду справи має ґрунтуватися не на особистих переконаннях заявника щодо обставин спірних правовідносин, а саме на оцінці особистих переконань конкретного судді у конкретній справі та його фактичної поведінки при вирішенні такої справи.

Досліджуючи наведені критерії оцінки в межах даної справи суд відзначає, що презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, однак, в даному випадку, заявником жодних доказів на підтвердження особистої упередженості судді Мазовіти А.Б. у вирішенні справи №914/68/25 не подано.

Як вбачається із змісту поданої заяви про відвід судді Мазовіти А.Б., вона обгрунтована тим, що, на думку позивача, суддя Мазовіта А.Б. у минулому розглянув 26 справ за участі ПрАТ «Львівобленерго» та пов`язаної з ним особи - ТзОВ «Львівенергозбут», ухваливши рішення на їхню користь у 73,08% випадків. Така статистична перевага викликає у позивача сумніви у неупередженості судді та є підставою для його відводу.

Частиною 4 статті 35 ГПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника справи можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, правова позиція яких його не влаштовує.

Відтак сама по собі незгода учасника справи із процесуальними рішеннями судді не свідчить про його упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість у справі, рішення по якій ще не прийняте, та не є підставою для відводу.

Натомість, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність зазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Будь-яких належних доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Мазовіти А.Б. в результаті розгляду цієї справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з доводів заяви про відвід судді не вбачається.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заявленого Приватним підприємством «АВЕРС-LVIV» відводу судді Мазовіті А.Б.

Частиною 3 ст. 39 ГПК України встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, заява Приватного підприємства «АВЕРС-LVIV» підлягає передачі для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 38, 39 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати необґрунтованою заяву Приватного підприємства «АВЕРС-LVIV» про відвід судді Мазовіти А.Б. від розгляду справи №914/68/25.

2. Заяву Приватного підприємства «АВЕРС-LVIV» про відвід судді Мазовіти А.Б. від розгляду справи №914/68/25 передати для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України.

Ухвалу складено 12.05.2025.

Суддя Мазовіта А.Б.