УХВАЛА

м. Київ

05.05.2025Справа № 910/19635/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши матеріали скарги Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на дії державного виконавця у справі за позовом Національної поліції України до 1. Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" Паламарчука Віталія Віталійовича, 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Топ-Текс", третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Тайм" про зобов`язання вчинити дії, за участю представників: стягувача - Медведського В.В., заявника/боржника-1 - Погорєлова А.П., боржника-2 - Кібця Р.Р., державного виконавця - не з`явився, третіх осіб-1-2 - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 року залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 року позов задоволено повністю, зобов`язано Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" Паламарчука Віталія Віталійовича акцептувати (визнати) кредиторські вимоги Національної поліції України в розмірі 264 009,00 грн. та подати відповідні зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" в частині включення кредиторських вимог Національної поліції України до реєстру акцептованих вимог кредиторів акціонерного товариства "Український будівельно- інвестиційний банк" в розмірі 264 009,00 грн., стягнуто з Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на користь Національної поліції України 2 684,00 грн. судового збору, стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь Національної поліції України 2 684,00 грн. судового збору.

Постановою Верховного суду від 02.04.2025 року касаційні скарги Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" Паламарчука Віталія Віталійовича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 року у справі № 910/19635/23 в частині задоволених вимог щодо зобов`язання АТ "Укрбудінвестбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду акцептувати (визнати) кредиторські вимоги Національної поліції України в розмірі 122 499,00 грн., та зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни реєстру акцептованих вимог АТ "Укрбудінвестбанк" в частині включення кредиторських вимог Національної поліції України до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Укрбудінвестбанк" в розмірі 122 499,00 грн. - скасовано та прийнято в цій частині нове рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2024 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 року у справі № 910/19635/23 залишено без змін.

04.04.2024 року Акціонерним товариством "Український будівельно-інвестиційний банк" до суду подано скаргу на дії старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Наталії Крилової відносно виконання наказу № 910/19635/23 виданого 06.01.2025 року Господарським судом міста Києва про стягнення з Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на користь Національної поліції України судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2025 року вирішення питання щодо розгляду скарги Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на дії державного виконавця відкладено до повернення матеріалів справи з касаційної інстанції до Господарського суду міста Києва та передачі матеріалів справи № 910/19635/23 судді Чебикіній С.О.

07.04.2025 року до суду надійшли матеріали справи № 910/19635/23 з касаційної інстанції, які передано судді Чебикіній С.О. 15.04.2025 року у зв`язку з перебуванням судді у відрядженні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 року розгляд скарги Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на дії державного виконавця призначено на 05.05.2025 року.

17.04.2025 року відповідачем-2 до суду подано заяву, в якій останній підтримав доводи заявленої скарги відповідачем-1.

25.04.2025 року Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано до суду відзив на скаргу відповідача-1.

30.04.2025 року відповідачем-1 до суду подано відповідь на відзив Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на скаргу відпоавідача-1.

05.05.2025 року Національною поліцією України до суду подано додаткові пояснення у справі.

05.05.2025 року відповідачем-1 до суду подано клопотання про долучення доказів, в якому останній просив долучити Рішення дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 418 від 05.05.2025 року до матеріалів справи, яке прийнято судом до розгляду.

У судове засідання 05.05.2025 року з`явилися представники стягувача, заявника/боржника-1 та боржника-2, представники державного виконавця та третіх осіб-1-2 не з`явилися, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши у судовому засіданні скаргу Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на дії державного виконавця, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з частиною 1 статті 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Звертаючись з даною скаргою до суду, скаржник вказує на те, що божником у виконавчому провадженні ВП № 77598532 є банк - Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк", який знаходиться в процесі ліквідації, а відтак вказані обставини перешкоджали відкриттю виконавчого провадження та зобов`язували державного виконавця в силу положень статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" повернути виконавчий документ стягувачу без виконання.

Так, у пункті 4 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" вказано, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Відповідно до пункту 11 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Судом встановлено, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 05.10.2023 року № 350-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1235 від 05.10.2023 року "Про початок процедури ліквідації АТ "Укрбудінвестбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку", відповідно до якого повноваження ліквідатора з 06.10.2023 року до 05.10.2026 року (включно) делеговані Паламарчуку Віталію Віталійовичу .

Суд зазначає, що положеннями частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який, серед іншого, передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення ЄСПЛ від 25.07.2002 року у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України», заява № 48553/99, пункт 77, та від 05.07.2005 року у справі "Агротехсервіс проти України", заява № 62608/00, пункт 42).

Конституційний Суд України, беручи до уваги статті 3, 8, частини 1, 2 статті 55, частини 1, 2 статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, зазначив, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність (абзаци 13, 14 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 2 статті 26 Закону №1404-VIII (щодо забезпечення державою виконання судового рішення) від 15.05.2019 року № 2-р(II)/2019).

Конституційний Суд України зазначив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац 2 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин 7, 9, пункту 2 частини 16 статті 236-8 Кримінально-процесуального кодексу України від 30.06.2009 року № 16-рп/2009).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (частина 1, пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" законодавець урегулював, що примусове виконання рішень уповноваженими цим Законом органами та особами здійснюється у межах повноважень та у спосіб, що визначені, зокрема, Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Одним з таких актів є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який установлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати ФГВФО відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між ФГВФО, банками, НБУ, визначає повноваження та функції ФГВФО щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (стаття 1 цього Закону).

Відповідно до пункту 8 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що йому не суперечить.

Тобто у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, зобов`язань перед його кредиторами, приписи Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними відносно приписів інших нормативних актів, що регулюють відповідні правовідносини. Подібна правова позиція щодо пріоритетності норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відносно інших законодавчих актів України під час розгляду спору в правовідносинах з банком була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 13.03.2018 року у справі № 910/23398/16, від 29.08.2018 року у справі № 127/10129/17, від 23.01.2019 року у справі № 761/2512/18, від 09.02.2021 року у справі № 381/622/17.

ФГВФО безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі ФГВФО з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, такі повноваження: реалізує повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі НБУ.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.04.2023 року у справі № 5002-17/1718-2011 щодо застосування приписів пункту 4 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" зробила висновок, що вказана правова норма має застосовуватися імперативно щодо всіх конкурсних вимог кредиторів неплатоспроможного банку, оскільки Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає спеціальні процедури задоволення конкурсних вимог неплатоспроможного банку у відповідній черговості.

Разом з тим, якщо існують судові рішення, які набрали законної сили, щодо зобов`язання до вчинення ліквідатором банку певних дій з погашення вимог, які виникли як поточні в ліквідаційній процедурі до неплатоспроможного банку, і такий ліквідатор відмовляється в добровільному порядку виконати такі рішення, стягувач не може бути позбавлений конституційного права на виконання судового рішення. З огляду на таке повернення державним виконавцем без прийняття до виконання виконавчого документа стягувачу буде незаконним.

Оскільки вимоги про стягнення з банку судового збору є поточними вимогами, які виникли після запровадження процедури ліквідації банку, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.04.2023 року у справі № 5002-17/1718-2011, норми Господарського процесуального кодексу України, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї та практику ЄСПЛ, суд дійшов висновку щодо відсутності протиправної поведінки державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо прийняття до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06.01.2025 року у справі № 910/19635/23 та відкриття виконавчого провадження ВП № 77598532.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, і тому в зазначеній скарзі слід відмовити.

Відповідно до статті 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись статтями 232-235, 342 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в порядку розділу IV ГПК України.

Повний текст ухвали складено 12.05.2025.

Суддя С.О. Чебикіна