ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Справа № 903/720/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Миханюк М.В. , суддя Коломис В.В.

секретар судового засідання Юзефович Д.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Шваліковська В.О. (адвокат), Прокопюк А.Л. (самопредставництво);

від відповідача: Троянчук Д.М. (адвокат);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" на рішення Господарського суду Волинської області, ухвалене 11.11.2024 суддею Дем`як В.М. у м. Луцьк (повний текст рішення складено 19.11.2024) у справі № 903/720/24

за позовом Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари"

про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари"

до Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод"

про внесення змін до договору оренди нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Волинської області звернулося Приватне акціонерне товариство "Нововолинський ливарний завод" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" з вимогою про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням (частиною приміщення модельної дільниці Б-2), площею 880,0 м2, що знаходиться за адресою: Волинська область, Володимирський р-н., м. Нововолинськ, вул. Луцька, 29, шляхом примусового виселення з нерухомого майна та надання доступу до вказаного приміщення його власнику.

В обґрунтування позову посилався на те, що договір оренди нерухомого майна № 01-12/2023-0 від 01.12.2023, укладений між ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" та ТОВ "Володимирська фабрика гофротари", припинив свою дію у зв`язку з закінченням строку. Водночас відповідач не виявив наміру продовжити строк дії договору, звільнити майно та продовжує користуватись приміщенням без належної правової підстави.

Також у провадженні Господарського суду Волинської області перебувала справа № 903/773/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" до Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 01-12/2023-0 від 01.12.2023, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Нововолинський ливарний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари", зокрема з вимогами:

- внести зміни до пункту 4.1. договору, виклавши його в такій редакції: "Розмір орендної плати за все майно, що передається в оренду, становить: 150 000,00 грн (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) з ПДВ, за один календарний місяць оренди."

- встановити, що орендна плата у розмірі 150 000,00 грн за місяць застосовується починаючи з "01" травня 2024 року і діє до моменту закінчення строку дії договору і підписання сторонами акту приймання-передачі орендованого приміщення.

- внести зміни до пункту 11.1 договору, виклавши його в наступній редакції: "Строк оренди становить з "01" грудня 2023 року по "31" грудня 2024 року включно. Орендар повинен передати орендодавцю об`єкт оренди не пізніше 10 робочих днів з момент закінчення вказаного строку. Передача об`єкта оренди від орендаря орендодавцю оформлюється відповідним актом приймання-передачі".

- встановити, що в разі суперечностей даних умов з умовами, які містяться в договорі або інших додаткових угодах до договору, мають превагу і підлягають застосуванню умови, визначені рішенням суду.

- встановити, що дані зміни застосовуються до відносин між сторонами починаючи з "01" травня 2024 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що строк оренди за укладеним між сторонами договором оренди нерухомого майна № 01-12/2023-О від 01.12.2023 становить з 01.12.2023 по 30.11.2026 включно. Договір оренди був орієнтований на значну тривалість використання об`єкта оренди орендарем при помірній вартості орендної плати; договір містив виключні підстави для внесення змін в вартість орендної плати, і таким чином швидше просто юридично фіксував наявність орендних взаємовідносин, що з огляду на умови оренди підтверджує факт існування певних істотних обставин, які були визначальними під час укладення договору і які впливали на обрання та закріплення сторонами договірних положень саме в такому вигляді. Істотними ж умовами, наявність яких була причиною укладення даного договору, були домовленості про придбання в майбутньому ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" у ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" приміщення об`єкта оренди. Водночас зазначає, що ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" вимагало укладення додаткових угод про скорочення строку оренди та про непомірне підвищення вартості орендної плати, погрожуючи розірванням договору оренди. В подальшому, ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" не визнало існування усних домовленостей і відхилило пропозицію (оферту) ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" про укладення додаткової угоди, а також не повернуло кошти, сплачені ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" ТОВ "Ергобуд" (генпідрядник, який здійснював будівництво виробничого приміщення у відповідності до договору на капітальне будівництво № 05-10/2024-Р від 17.10.2023 приміщення модельної дільниці Б-2 площею 2 406,8 м2, будівля складу Хіміка/П-1/, площею 597,3 м2, яке ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" мало намір придбати у ПрАТ "Нововолинський ливарний завод"). Вважає, що ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання, а тому, у зв`язку зі значною зміною обставин, порівняно з тими, які існували на момент укладення основного договору оренди, виникла нагальна необхідність у внесенні змін у договір оренди шляхом підписання відповідної додаткової угоди, якою буде передбачено конкретний розумний строк дії договору оренди та буде встановлено справедливий розмір орендної плати, який буде застосовано починаючи з травня 2024 року по завершення строку оренди.

Ухвалою місцевого господарського суду від 16.09.2024 задоволено клопотання ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" про об`єднання справ в одне провадження за вх.№ 01-75/6167/24 від 16.09.2024, об`єднано справу № 903/720/24 за позовом ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" до ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням та справу № 903/773/24 за позовом ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" до ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" про внесення змін до договору оренди нерухомого майна в одне провадження.

Від ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" 11.10.2024 надійшла заява за вх. №01-74/1410/24 про зміну предмету позову, в якій останній просив суд зобов`язати ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" звільнити нежитлове приміщення (частина приміщення модельної дільниці Б-2), площею 880,0 м2, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0200) від сторонніх речей, зобов`язати повернути ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" нежитлове приміщення (частина приміщення модельної дільниці Б-2), площею 880,0 м2, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0200), що знаходиться за адресою: Волинська область, Володимирський р-н., м. Нововолинськ, вул. Луцька, 29, та зобов`язати не чинити перешкоди у користуванні приміщенням.

Від ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" 14.10.2024 надійшли заяви про зміну предмета позову за вх.№ 01-74/1413/24 від 14.10.2024 та за вх.№ 01-74/1423/24 від 14.10.2024, в яких просив:

- внести зміни до пункту 4.1. договору, виклавши його в такій редакції: "Розмір орендної плати за все майно, що передається в оренду, становить: 150 000,00 грн (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) з ПДВ, за один календарний місяць оренди."

- встановити, що орендна плата у розмірі 150 000,00 грн за місяць застосовується починаючи з "01" травня 2024 року і діє до моменту закінчення строку дії договору і підписання сторонами акту приймання-передачі орендованого приміщення.

- внести зміни до пункту 11.1 договору, виклавши його в наступній редакції: "Строк оренди становить з "01" грудня 2023 року по "15" липня 2025 року включно. Орендар повинен передати орендодавцю об`єкт оренди не пізніше 10 робочих днів з момент закінчення вказаного строку. Передача об`єкта оренди від орендаря орендодавцю оформлюється відповідним актом приймання-передачі".

- встановити, що в разі суперечностей даних умов з умовами, які містяться в договорі або інших додаткових угодах до договору, мають превагу і підлягають застосуванню умови, визначені рішенням суду.

- встановити, що дані зміни застосовуються до відносин між сторонами починаючи з "01" травня 2024 року.

Ухвалою місцевого господарського суду від 28.10.2024 у задоволенні заяви ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" про зміну предмету позову за вх.№ 01-74/1410/24 від 11.10.2024 відмовлено; заяву ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" про зміну предмета позову за вх.№ 01-74/1423/24 від 14.10.2024 задоволено.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 11.11.2024 у справі № 903/720/24 відмовлено у задоволенні позову ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" до ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням, відмовлено. Позов ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" до ПАТ "Нововолинський ливарний завод" про внесення змін до договору оренди нерухомого майна - задоволено. Ухвалено внести зміни до договору оренди нерухомого майна № 01-12/2023-0 від 01.12.2023, укладеного між ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" та ПАТ "Нововолинський ливарний завод" (згідно заявлених у зустрічній позовній заяві). Стягнуто з ПАТ "Нововолинський ливарний завод" на користь ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" 3 028,00 грн витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що оскільки договір оренди нерухомого майна № 01-12/2023-0 від 01.12.2023 укладений між ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" та ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" діє до 30.11.2026 включно, то дострокове розірвання договору оренди буде суперечити суспільним інтересам і принесе ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" шкоду, адже потягне за собою необхідність негайного звільнення орендованого приміщення, що в свою чергу призведе до необхідності проведення дороговартісного демонтажу обладнання в стиснуті строки.

Окрім того, судом також взято до уваги долучені до матеріалів справи докази існування листування щодо договору та можливих домовленостей про продаж приміщення модельної дільниці Б-2 площею 2 406,8 м2, будівля складу Хіміка/П-1/, площею 597,3 м2, та земельних ділянок, на яких розташовані дані будівлі. Суд встановив, що наявність і зміст даної переписки свідчить як про можливе існування домовленостей про продаж приміщення Модельної дільниці Б-2 площею 2 406,8 м2, будівля складу Хіміка/П-1/, площею 597,3 м2 та земельних ділянок так і про те, що подальший продаж пов`язаний зі здійсненням ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" у відповідності до Договору про заміну боржника від 17.10.2023 обов`язків щодо оплати рахунків ТОВ "Ергобуд".

Суд вказав, що ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" належним чином виконувало свої обов`язки та дотрималося порядку зміни розірвання господарських договорів визначеному положенням ст. 188 ГК України, надіславши ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" цінним листом з описом вкладення пропозицію (оферту) укласти додаткову угоду від 14.08.2024 до договору оренди нерухомого майна № 01-12/2023-О від 01.12.2023 та два примірники відповідної додаткової угоди, підписаної директором ТОВ "Володимирська фабрика гофротари", відтак дійшов висновку про задоволення зустрічного позову останнього. Водночас, через дії ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" змінилися істотні обставини, зокрема, в частині підняття орендної плати, вимоги покинути приміщення, демонтажу встановленого обладнання, що на думку суду, є несправедливим дисбалансом між інтересами сторін внаслідок зміни обставин.

Враховуючи задоволення позову ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" до ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, зокрема, в частині того, що строк оренди становить з "01" грудня 2023 року по "31" грудня 2024 року включно, в задоволені первісного позову ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" до ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням відмовив.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Волинської області від 11.11.2024 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовну заяву ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" до ТОВ "Володимирська фабрика гофротари", з урахуванням заяви позивача про зміну предмету позову, а саме: зобов`язати товариство звільнити від сторонніх речей, зобов`язати повернути ПАТ "Нововолинський ливарний завод" нежитлове приміщення (частину приміщення модельної дільниці Б-2), площею 880,0 м2, що знаходиться за адресою: Волинська область, Володимирський р-н., м. Нововолинськ, вул. Луцька, 29, та зобов`язати не чинити перешкоди у користуванні приміщенням. Також просить відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" про внесення змін до договору оренди нерухомого майна.

Аргументуючи доводи апеляційної скарги вказує, що відмовивши у задоволенні первісного позову ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" місцевий господарський суд не надав належної правової оцінки умовам та змісту договору оренди нерухомого майна № 01-12/2023-О від 01.12.2023 та додатковим угодам до нього, зокрема щодо строку дії договору оренди № 01-12/2023-О від 01.12.2023 та розміру орендної плати. Разом з цим вказує про неправомірну відмову суду першої інстанції у задоволенні заяви ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" про зміну предмета позову (ухвала суду від 28.10.2024).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" на рішення Господарського суду Волинської області від 11.11.2024 у справі № 903/720/24; апеляційну скаргу постановлено розглянути із повідомленням (викликом) сторін.

Від ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується із доводами апелянта та вказує, що місцевим господарським судом досліджено всі докази, подані сторонами у процесі розгляду позовної заяви та надано їм вірну оцінку, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Господарського суду Волинської області від 11.11.2024 у справі № 903/720/24 - без змін.

Зазначає, що оскільки одностороння відмова від договору оренди не допускається згідно з законодавством, сторонами в добровільному порядку договір не був припинений, а скаржник не звертався до відповідача в порядку, встановленому ст. 188 Господарського кодексу України, та також до суду з вимогою про розірвання договору оренди, - спірний договір оренди наразі є діючим і отже є можливість внесення до нього змін.

Щодо питання апеляційного оскарження скаржником ухвали Господарського суду Волинської області від 28.10.2024 в частині відмови в задоволенні заяви ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" про зміну предмета позову звертає увагу, що викладені у заяві вимоги є взаємовиключними самостійними позовними вимогами, а відтак кожна з них повинна бути оплачена судовим збором, про що зазначено судом в ухвалі від 28.10.2024.

В судовому засіданні присутні представники сторін підтримали доводи, викладені у поданих ними процесуальних документах та надали усні пояснення.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи № 903/720/24 та проаналізувавши наявні докази, суд встановив наступне.

Між Приватним акціонерним товариством "Нововолинський ливарний завод" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" (Орендар) 01.12.2023 укладено договір оренди нерухомого майна № 01-12/2023-о (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору Орендодавець зобов`язується передати Орендареві в строкове платне користування нерухоме майно, а саме частину приміщення модельної дільниці Б-2 площею 880 м кв (надалі іменується об`єкт оренди), а Орендар зобов`язується прийняти об`єкт оренди, своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення цього договору повернути об`єкт оренди орендодавцеві відповідно до умов цього договору. Об`єкт оренди належить орендодавцеві на праві приватної власності (пункт 1.2 договору).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Приватне акціонерне товариство "Нововолинський ливарний завод" є власником нерухомого майна - приміщення модельної дільниці Б-2, розташованої за адресою: Волинська обл., Володимирський р-н., м. Нововолинську, вул. Луцька, буд. 29.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору, передача орендованого майна в користування здійснюється після підписання договору та складання акту приймання-передачі в якому відображається реальний стан об`єкта оренди на момент його приймання.

Відповідно до пункту 4.1. договору, розмір орендної плати за все майно, що передається в оренду, становить: 10 000,00 грн. з ПДВ, за один календарний місяць оренди.

Згідно абз. 2 п. 4.2. договору, розмір орендної плати залишається незмінним під час всього строку дії Договору. У випадку продовження строку дії договору, розмір орендної плати може бути змінений Орендодавцем, але в будь-якому випадку не раніше ніж після 6 місяців з дня підписання даного договору.

Відповідно до п. 4.3. договору, розмір щомісячної орендної плати може самостійно змінюватися Орендодавцем у разі зміни ставки податку на нерухомість, земельного податку в Україні, розміру орендної плати за земельну ділянку, на якій знаходиться майно або виникнення інших обставин, які не залежать від волі Орендодавця та прямо чи опосередковано впливають на розмір орендної плати згідно даного Договору. Зміна розміру орендної плати відбувається з урахуванням абзацу 2 пункту 4.2. Договору.

Умовами пункту п. 11.1. договору сторони погодили, що строк оренди становить з "01" грудня 2023 року по "30" листопада 2026 року включно. За угодою сторін строк оренди може бути продовжений на новий період, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду.

01 січня 2024 року сторонами було підписано акт приймання передачі майна до договору від 01.12.2023, згідно якого, Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове користування нерухоме майно, а саме: частина приміщення модельної дільниці Б-2 площею 880,0 м2.

На момент підписання цього акту прийому-передачі від 01.01.2024 до договору (далі - акт прийому-передачі) Об`єкт нерухомого майна має наступні характеристики та технічний стан: 2.1. Загальна характеристика (обов`язково вказуються виробники щодо кожного з підпунктів): 2.1.1. Стеля: Стан: без пошкоджень. 2.1.2. Підлога: Стан: без пошкоджень. 2.1.3. Стіни: Стан без пошкоджень. 2.1.4. Вікна: Стан: без пошкоджень. 2.1.5. Двері: без пошкоджень, Стан: без пошкоджень. Орендодавець передав, а Орендар прийняв наступні Ключі до замків: - вхідних дверей до приміщення в комплекті 1 (шт.). 2.1.6. Санвузли: відсутні; Стан (відсутність/наявність дефектів/пошкоджень) 2.2. Технічний стан інженерних мереж та інших систем в Об`єкті нерухомого майна: (обов`язково вказуються виробники щодо кожного з підпунктів) Задовільний. Без пошкоджень.

Об`єкт нерухомості на момент його прийому-передачі 01.01.2024 перебуває у доброму стані, без пошкоджень, є повністю придатним для використання згідно умов договору, що зафіксовано відеозвітом майна, яке передається в оренду та є невід`ємною частиною акту прийому-передачі майна до договору оренди нерухомого майна № 01- 12/2023-О від 01.12.2023.

07 грудня 2023 року між Приватним акціонерним товариством "Нововолинський ливарний завод" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" (Орендар) було укладено додаткову угоду № 1, в якій сторони домовились внести зміни до пункту 11.1 договору, виклавши його зміст в наступній редакції: "Строк оренди становить з "01" грудня 2023 року по "31" березня 2024 року включно. За угодою сторін, строк оренди може бути продовжений на новий період, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду до даного договору."

Пунктом 8 додаткової угоди № 1 від 07.12.2023 сторони домовились доповнити договір пунктом 11.6, який викласти в наступній редакції: "Орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір (з інших підстав, ніж передбачені пунктом 11.4 цього договору), без зазначення причин розірвання договору, попередивши про це Орендаря не пізніше ніж за 3 (три) календарні дні до дати розірвання договору. У такому випадку договір вважається розірваним з 4-го календарного дня направлення Орендодавцем відповідного повідомлення Орендареві, якщо у такому повідомленні не вказаний пізніший строк. Днем направлення повідомлення (передбаченого цим пунктом договору та пунктом 1.4 договору) вважається дата, зазначена на квитанціях, що надається Орендодавцю відділенням зв`язку при відправленні Орендареві листа (повідомлення) про відмову від цього договору з повідомленням про вручення, або дата, зазначена уповноваженою особою орендаря на листі (повідомленні) про відмову орендаря від цього договору при отриманні вказаного повідомлення орендарем у орендодавця особисто під розпис. В зазначений строк орендар звільняє об`єкт оренди та проводить розрахунки за фактичний час користування об`єктом оренди."

29 березня 2024 року сторонами було укладено нову додаткову угоду, якою було прийнято рішення внести зміни до пункту 11.1 договору, виклавши його в наступній редакції: "Строк оренди становить з "01" грудня 2023 року по "30" квітня 2024 року включно. За угодою сторін строк оренди може бути продовжений на новий період, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду до даного договору."

25 квітня 2024 року ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" направило ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" лист за вих. № 24/234, в якому орендодавець погодився продовжити строк дії договору оренди, проте на певних умовах, а саме: збільшення орендної плати. Так, між ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" та ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" було погоджено збільшення вартості місячної орендної плати до 500 000,00 грн з ПДВ, про що сторонами було укладено додаткову угоду. (додаткова угода в матеріалах справи відсутня)

23 травня 2024 року сторонами було укладено нову додаткову угоду, якою було прийнято рішення внести зміни до пункту 11.1 договору, виклавши його в наступній редакції: "Строк оренди становить з "01" грудня 2023 року по "30" червня 2024 року включно. За угодою сторін строк оренди може бути продовжений на новий період, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду до даного договору." Сторони також домовилися внести зміни до пункту 4.1 договору, виклавши його зміст в наступній редакції: "Розмір орендної плати за все майно, що передається в оренду, становить: 700 000,00 грн (сімсот тисяч гривень 00 коп.) з ПДВ, за один календарний місяць оренди."

21.06.2024 листом за № 24/356 ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" повідомив ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" про можливість пролонгації договору оренди за умови підняття вартості орендної плати. У випадку непогодження з даною пропозицією, ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" вимагало звільнити передане приміщення та 30 червня 2024 року передати відповідно до акту. Даний лист був одержаний уповноваженим представником ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" 21.06.2024 року та зареєстрований у журналі вхідної кореспонденції за № 707. Відповідь на зазначений лист ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" не надало, приміщення не звільнило.

04.07.2024 листом за № 24/374 ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" повідомив ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" про необхідність підписання проекту додаткової угоди для продовження строку дії договору, а у випадку з непогодженням повідомив про звільнення орендованого приміщення та передачі його представнику товариства згідно акту приймання - передачі до 10 липня 2024 року. Відповідь на зазначений лист ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" не надало, приміщення не звільнило.

Враховуючи, що ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" не надало відповідь, ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" вважає, що орендарем порушено умови п.7.2 договору котрим передбачено, що не пізніше ніж за 20 (двадцять) днів з моменту закінчення строку оренди або настання інших обставин, що є підставою для розірвання договору, орендар зобов`язується звільнити об`єкт оренди від сторонніх предметів та підготувати його до передачі орендодавцю та порушено п. 7.3 договору, котрим зазначено, що об`єкт оренди повинен бути переданий Орендодавцю не пізніше наступного дня після закінчення строку передбаченого пунктом 7.2 даного договору, якщо сторони не домовились про інше.

08.07.2024 ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" повідомило ТОВ "Володимирська фабрика гофротари", що заперечує проти подальшого використанні об`єкту оренди вказаного в пункті 1.1 договору та у відповідпості до пунктів 7.2 та 7.3, вимагає повернути орендоване приміщення згідно акту приймання - передачі 22 липня 2024 року. Зазначений лист був отриманий представником ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" 17 липня 2024 року, підтвердженням чого є роздруківка з сайту АТ "Укрпошта".

Відтак, ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" вважає, що відповідач з 22 липня 2024 року по сьогоднішній день, незаконно користується переданим йому згідно договору оренди № 201-12/2023-О від 01.12.2023 нежитловим приміщенням (частиною приміщення модельної дільниці Б-2), площею 880,0 м2, що знаходиться за адресою: Волинська область, Володимирський р-н., м. Нововолинськ, вул. Луцька, 29, право власності на яке належить Приватному акціонерному товариству "Нововолинський ливарний завод" (45400, місто Нововолинськ, вул. Луцька, 29, ).

Вказує, що договір оренди нерухомого майна № 01-12/2023-О від 01.12.2023 припинив свою дію у зв`язку з закінченням строку - з 01 липня 2024 року, додаткових угод сторонами не підписано, ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" не виявив наміру ані продовжити строк дії договору, ані звільнити орендоване майно та безпідставно продовжує користуватися приміщенням, не маючи на це відповідної правової підстави.

Поруч з цим, ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" подало позов до ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 01-12/2023-0 від 01.12.2023, укладеного між ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" та ТОВ "Володимирська фабрика гофротари, зокрема, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просило:

- внести зміни до пункту 4.1. договору, виклавши його в такій редакції: "Розмір орендної плати за все майно, що передається в оренду, становить: 150 000,00 грн (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) з ПДВ, за один календарний місяць оренди.";

- встановити, що орендна плата у розмірі 150 000,00 грн за місяць застосовується починаючи з "01" травня 2024 року і діє до моменту закінчення строку дії договору і підписання сторонами акту приймання-передачі орендованого приміщення;

- внести зміни до пункту 11.1 договору, виклавши його в наступній редакції: "Строк оренди становить з "01" грудня 2023 року по "15" липня 2025 року включно. Орендар повинен передати орендодавцю об`єкт оренди не пізніше 10 робочих днів з момент закінчення вказаного строку. Передача об`єкта оренди від орендаря орендодавцю оформлюється відповідним актом приймання-передачі.";

- встановити, що в разі суперечностей даних умов з умовами, які містяться в договорі або інших додаткових угодах до договору, мають превагу і підлягають застосуванню умови, визначені рішенням суду;

- встановити, що дані зміни застосовуються до відносин між сторонами починаючи з "01" травня 2024 року.

В обґрунтування позовної заяви про внесення змін до договору оренди нерухомого майна ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" посилалося на п.11.1. договору оренди нерухомого майна № 01-12/2023-О від 01.12.2023, відповідно до якого строк оренди становить з "01" грудня 2023 року по "30" листопада 2026 року включно. За угодою сторін строк оренди може бути продовжений на новий період, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду.

Зазначало, що договір оренди був орієнтований на значну тривалість використання об`єкта оренди орендарем при помірній вартості орендної плати; договір містив виключні підстави для внесення змін в вартість орендної плати, і таким чином швидше просто юридично фіксував наявність орендних взаємовідносин, що з огляду на умови оренди само по собі підтверджує факт існування певних істотних обставин, які були визначальними під час укладення договору і які впливали на обрання та закріплення сторонами договірних положень саме в такому вигляді.

Істотними ж умовами, наявність яких була причиною укладення даного договору, були домовленості про придбання в майбутньому ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" у ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" приміщення модельної дільниці Б-2 площею 2 406,8 м2, будівля складу Хіміка/П-1/, площею 597,3 м2, тобто того ж таки об`єкта оренди. Укладенню договорів купівлі-продажу мало передувати здійснення будівництва виробничого приміщення на території ПрАТ "Нововолинський ливарний завод", оплата вартості якого мала здійснюватися ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" з метою наступного розрахунку за приміщення модельної дільниці Б-2 площею 2 406,8 м2, будівля складу Хіміка/П-1/, площею 597,3 м2 шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог. На виконання даної домовленості ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" належним чином виконувала взятий на себе відповідно до договору про заміну боржника від 17.10.2023 року, підписаного ТОВ "Володимирська фабрика гофротари", ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" та ТОВ "Ергобуд", обов`язок щодо оплати рахунків, виставлених за проведення будівництва виробничого приміщення, яке будується відповідно до договору на капітальне будівництво № 05-10/2024-Р від 17.10.2023, укладеного між ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" та ТОВ "Ергобуд".

ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" зазначало, що домовленість між підприємствами полягала в тому, що після побудови виробничого приміщення, сторони домовилися укласти між собою договір (договори) купівлі-продажу приміщення модельної дільниці Б-2 площею 2 406,8 м2, будівлі складу Хіміка/П-1/, площею 597,3 м2, та земельні ділянки, на яких розташовані дані будівлі, за яким (якими) право власності на вказані приміщення і земельні ділянки перейде до ТОВ "Володимирська фабрика гофротари", а розрахунки по цьому (цих) договорах будуть здійснені сторонами шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму коштів, яку останнє витратило на фінансування будівництва виробничого приміщення.

ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" під приводом того, що нібито підприємство бажає прокредитуватися і має намір здати в іпотеку орендоване приміщення, висунуло вимогу про укладення додаткової угоди № 1 від 07.12.2023, якою скорочувався строк оренди. Після цього ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" все ж розраховував, що ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" дозволить підряднику - ТОВ "Ергобуд" завершити зведення виробничого приміщення у відповідності до договору на капітальне будівництво № 05-10/2024-Р від 17.10.2023, надавши достатній час як для закінчення виконання робіт, і, відповідно, продовжить і строк дії договору оренди в подальшому.

Проте, не зважаючи на належне виконання ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" взятого на себе обов`язку щодо оплати рахунків ТОВ "Ергобуд" по будівництву виробничого приміщення, починаючи з травня 2024 року ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" почало вимагати від ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" підписання додаткових угод про непомірне підвищення вартості орендної плати, погрожуючи припиненням договору оренди, аргументуючи це тим, що підрядник ТОВ "Ергобуд" не вкладається в строки будівництва виробничого приміщення на території ПрАТ "Нововолинський ливарний завод". В той же час, єдиним обов`язком ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" за підписаними між сторонами договорами було лише своєчасна оплата рахунків від підрядника і ніяк не міг би повпливати на належне виконання обов`язків підрядником, з яким у ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" підписано договір, згідно якого саме ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" міг застосовувати до ТОВ "Ергобуд" відповідні засоби впливу.

При цьому, ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" був обізнаний про те, що в орендованій частині приміщення розміщено дороговартісне обладнання для виробництва гофрокартону, яке наразі передано в іпотеку АТ "ТАСКОМБАНК", про що свідчить підписана між нами додаткова угода до договору від 27.01.2024. А демонтаж та вивезення даного обладнання неодмінно призведе до проблем з кредитуванням від банку, займе тривалий час і буде досить дороговартісним процесом. ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" також було достеменно відомо про той факт, що для роботи на вказаному обладнанні підприємство прийняло на роботу значну кількість працівників, і необхідність демонтажу обладнання буде рівноцінним неможливості забезпечення підприємством виконувати трудові функції цими працівниками, а отже призведе до зниження рівня їх фінансового забезпечення. Адже при оформленні простою оплаті підлягають лише 2/3 розміру заробітної плати. Окрім того, ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" належить до підприємств, установ, організацій, що є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, і демонтаж обладнання та простій виробництва відповідним чином позначиться на здатності забезпечувати товаропакувальною продукцією підприємства, установи, організації харчової, медичної та іншої промисловості, які часто є виконавцями мобілізаційних завдань, що в умовах збройної агресії РФ і дії на території України воєнного стану є абсолютно неприпустимим.

Листом від 10.06.2024 ТОВ "Ергобуд" було повідомлено ТОВ "Володимирська фабрика гофротари", що ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" фактично перестав допускати керівника, працівників і субпідрядників ТОВ "Ергобуд" на територію ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" приблизно з другої половини місяця травня 2024 року, чим позбавив можливості продовжити виконання робіт щодо побудови виробничого приміщення. Водночас, від ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" надійшла чергова вимога про підняття орендної плати до 1 200 000,00 грн за місяць починаючи з липня 2024 року.

14 серпня 2024 року ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" отримала від ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" лист-повідомлення № 24/431 від 12.08.2024 з доказами того, що договір підряду розірваний ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" в односторонньому порядку (лист № 24/390 від 17.07.2024).

Враховуючи факт розірвання договору підряду, ТОВ "Володимирська фабрика гофротари", керуючись п.2.6. договору про заміну боржника від 17.10.2023, надіслав ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" лист-вимогу про повернення коштів від 20.08.2024 вих. №250/08-24, сплачених у відповідності договору про заміну боржника від 17.10.2023. ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" дану вимогу про не виконав.

У зв`язку зі значною зміною обставин, порівняно з тими, які існували на момент укладення основного договору оренди, виникла нагальна необхідність у внесенні змін у договір оренди шляхом підписання відповідної додаткової угоди, якою буде передбачено конкретний розумний строк дії договору оренди та буде встановлено справедливий розмір орендної плати, який буде застосовано починаючи з травня 2024 року по завершення строку оренди.

ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" надіслало ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" цінним листом з описом вкладення пропозицію (оферту) укласти додаткову угоду від 14.08.2024 до договору оренди нерухомого майна № 01-12/2023-О від 01.12.2023 року та два примірники відповідної додаткової угоди, підписаної директором ТОВ "Володимирська фабрика гофротари". В даному листі містилося пропозиція підписати додаткову угоду від 14.08.2024 до договору оренди, а також прохання надати відповідь на даний лист впродовж 5-ти робочих днів з моменту його отримання, але не пізніше 23.08.2024.

ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" 28.08.2024 отримало від ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" лист від 23.08.2024 вих. № 24/472, у відповідності до змісту якого останній не визнає існування усних домовленостей і відхиляє пропозицію (оферту) ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" про укладення додаткової угоди, а також не бачить підстав повертати кошти, сплачені ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" ТОВ "Ергобуд" на підставі договору про заміну боржника від 17.10.2023.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд зазначає таке.

Спір у даній справі виник з орендних правовідносин, які регулюються загальними положеннями цивільного законодавства про найм (оренду), а особливості регулювання майнових правовідносини, які виникають між суб`єктами господарювання і пов`язані з укладенням, виконанням та припиненням договорів оренди, передбачені Господарськи кодексом України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статей 6, 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628, статті 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України визначено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк (абзац 2 частини 2 статті 763 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до частини 4 статті 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтею 764 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зазначені норми не встановлюють форму заяви про припинення договору оренди. Така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вимога обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та її направлення у межах строку, встановленого законом.

В свою чергу, чинне законодавство не обмежує сторін у праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору.

Отже, якщо на дату закінчення строку дії договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі N 910/5410/19.

Між сторонами виникли правовідносини на підставі договору оренди нерухомого майна № 01-12/2023-О від 01.12.2023.

У пункті 11.1. договору оренди нерухомого майна № 01-12/2023-О від 01.12.2023 зазначено, що строк оренди становить з 01 грудня 2023 року по 30 листопада 2026 року включно. За згодою сторін строк оренди може бути продовжений на новий період, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду.

Згідно п.11.2. Договору, цей Договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін. Цей Договір діє до закінчення строку оренди, а в частині виконання зобов`язань щодо повернення об`єкту оренди та здійснення розрахунків до повного виконання Сторонами зазначених зобов`язань.

Таким чином, сторонами чітко визначений період часу зі спливом якого пов`язано закінчення користування об`єктом оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами договору за їх взаємною згодою неодноразово вчинялися дії, зокрема, щодо укладення додаткових угод до даного договору.

Так, 07 грудня 2023 року було укладено додаткову угоду № 1, в якій сторони домовились внести зміни до пункту 11.1 договору щодо строку оренди, виклавши його зміст в наступній редакції: "Строк оренди становить з 01 грудня 2023 року по 31 березня 2024 року включно. За угодою сторін, строк оренди може бути продовжений на новий період, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду до даного договору."

Пунктом 8 додаткової угоди № 1 від 07.12.2023 сторони домовились доповнити договір пунктом 11.6, який викласти в наступній редакції: "Орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір (з інших підстав, ніж передбачені пунктом 11.4 цього договору), без зазначення причин розірвання договору, попередивши про це орендаря не пізніше ніж за 3 (три) календарні дні до дати розірвання договору. У такому випадку договір вважається розірваним з 4-го календарного дня направлення орендодавцем відповідного повідомлення орендареві, якщо у такому повідомленні не вказаний пізніший строк. Днем направлення повідомлення (передбаченого цим пунктом договору та пунктом 1.4 договору) вважається дата, зазначена на квитанціях, що надається орендодавцю відділенням зв`язку при відправленні орендареві листа (повідомлення) про відмову від цього договору з повідомленням про вручення, або дата, зазначена уповноваженою особою орендаря на листі (повідомленні) про відмову орендаря від цього договору при отриманні вказаного повідомлення орендарем у орендодавця особисто під розпис. В зазначений строк орендар звільняє об`єкт оренди та проводить розрахунки за фактичний час користування об`єктом оренди.

В подальшому, сторони укладали додаткові угоди, якими, зокрема, продовжували строк оренди.

Згідно останньої укладеної між сторонами додаткової угоди від 23.05.2024, сторони домовилися внести зміни до пункту 4.1 договору, виклавши його зміст в наступній редакції: "Розмір орендної плати за все майно, що передається в оренду, становить: 700 000,00 грн (сімсот тисяч гривень 00 коп.) з ПДВ, за один календарний місяць оренди.", а також внесли зміни до пункту 11.1 договору, виклавши його в наступній редакції: "Строк оренди становить з 01 грудня 2023 року по 30 червня 2024 року включно. За угодою сторін строк оренди може бути продовжений на новий період, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду до даного договору".

Таким чином, сторони неодноразово змінювали строк, зі спливом якого закінчується користування об`єктом нерухомого майна: частини приміщення модельної дільниці Б-2 площею 880,0 кв.м. Згідно останньої домовленості строк оренди становить з 01 грудня 2023 року по 30 червня 2024 року включно.

Доводи ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" щодо того, що спірний договір діє з 01.12.2023 по 30.11.2026 судом відхиляються з огляду на те, що додаткові угоди, якими такий строк було неодноразово змінено, узгоджені та підписані обома сторонами без заперечень.

Листом від 21.06.2024 вих. № 24/356 ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" повідомило ТОВ "Володимирську фабрику гофротари" про можливість пролонгації договору оренди за умови підняття вартості орендної плати. У випадку непогодження з даною пропозицією, ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" вимагало звільнити передане приміщення та 30 червня 2024 року передати відповідно до акту. Вказаний лист був одержаний уповноваженим представником орендаря 21.06.2024 та зареєстрований у журналі вхідної кореспонденції за № 707.

У зв`язку із відсутністю відповіді на лист від 21.06.2024 вих.№ 24/356, ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" звернулося з листом від 04.07.2024 вих. № 24/374 з пропозицією підписання проекту додаткової угоди, а у випадку з непогодженням звільнення орендованого приміщення та передачі його представнику ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" згідно акту приймання передачі до 10 липня 2024 року.

Орендарем у визначені строки не було прийнято жодного рішення про продовження договору оренди нерухомого майна № 01-12/2023-О від 01.12.2023 чи/або про відмову у продовженні цього договору оренди. Вказане розцінюється як небажання орендаря продовжувати договір оренди.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що не пізніше ніж за 20 (двадцять) днів з моменту закінчення строку оренди або настання інших обставин, що є підставою для розірвання договору, орендар зобов`язується звільнити об`єкт оренди від сторонніх предметів та підготувати його до передачі орендодавцю.

Згідно пункту 7.3 договору об`єкт оренди повинен бути переданий орендодавцю не пізніше наступного дня після закінчення строку передбаченого пунктом 7.2 даного договору, якщо сторони не домовились про інше.

Зважаючи на відсутність у ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" волевиявлення щодо продовження терміну оренди, ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" 08 липня 2024 року повідомив ТОВ "Володимирську фабрику гофротари", що заперечує проти подальшого використання об`єкту оренди вказаного в пункті 1.1 договору та, у відповідності до пунктів 7.2 та 7.3 договору, вимагало повернути орендоване приміщення згідно акту приймання передачі 22 липня 2024 року. Лист був отриманий представником ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" 17 липня 2024 року.

З огляду на викладене, суд зауважує, що правове регулювання процедури припинення орендних правовідносин, наведене у статті 764 Цивільного кодексу України та частині 4 статті 284 Господарського кодексу України, спрямовано на досягнення справедливого балансу між правом орендодавця як власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і правом орендаря очікувати на стабільність та незмінність його майнового становища. У контексті наведених вище норм настання наслідків у вигляді припинення чи продовження договору є пов`язаним з дотриманням сторонами орендних правовідносин добросовісної та послідовної поведінки, обумовленої змістом укладеного договору, положеннями господарського законодавства, а також усталеними звичаями ділового обороту та документообігу.

При цьому негативні наслідки неодержання орендарем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно та розумно, покладаються на орендаря, а факт наявності відповідного звернення (листа) орендодавця та доказів його належного надсилання орендарю, свідчить про добросовісне звернення орендодавця до орендаря, а відтак і про припинення договірних відносин між сторонами відповідно до приписів чинного законодавства.

Отже, наявність відповідних листів позивача як орендодавця свідчить про добросовісність звернення до орендаря, вчинення залежних від його волі необхідних дій у спірних правовідносинах на відміну від відповідача, а відтак і про припинення договірних відносин між сторонами відповідно до приписів чинного законодавства. (аналогічна позиція щодо повідомлення орендаря викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19)

З огляду на встановлені вище обставини, у зв`язку із закінченням строку оренди, відсутності його пролонгації та наявності заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, договір оренди нерухомого майна № 01-12/2023-О від 01.12.2023 є припиненим.

Окрім того, щодо доводів ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" та висновків суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи доказів переписки про можливе існування домовленостей про продаж приміщення модельної дільниці Б-2 площею 2 406,8 м2, будівля складу Хіміка/П-1/, площею 597,3 м2 та земельних ділянок, апеляційний господарський суд зазначає, що чинним законодавством передбачений єдиний спосіб закріпити домовленості - укладення попереднього договору.

Абзацом 1, 5 ч. 1 статті 635 Цивільного кодексу України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір щодо купівлі - продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню.

Меморандум не є ні попереднім договором, ні правочином в розумінні статті 626 ЦК України та статті 182 ГК України, який породжує юридичні наслідки, оскільки не містить волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не містить положень, які б свідчили про набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків його сторін в результаті його підписання. Однак, зазначивши про те, що в меморандумі зафіксовано намір сторін здійснити розрахунок за спірним договором саме шляхом продажу позивачем корпоративних прав ТОВ, суди не врахували, що закріплені наміри не породжують для сторін жодних правових наслідки та, відповідно не можуть впливати на дію, зміну, припинення або виконання основного договору, зокрема його умов щодо здійснення розрахунків.

Різниця між попереднім договором та угодою сторін про наміри полягає в тому, що угода про наміри, на відміну від попереднього договору, фактично не породжує для сторін ніяких правових наслідків.

Закріплення сторонами в договорах про наміри, протоколах, меморандумах тощо певних намірів не означає того, що вони будуть закріплені в основному договорі. Лише у разі, якщо такі наміри знайдуть своє відображення в положеннях основного договору, вони будуть мати юридичне значення, як умови договору. (висновки, викладені у постанові КГС ВС від 17.07.2018 у справі № 910/13249/17)

Як встановлено з матеріалів справи, сторонами за результатом переговорів не було досягнуто згоди та не укладено попереднього договору купівлі - продажу з дотриманням вимог законодавства. Висновки, сформовані на припущеннях, не можуть бути підтвердженням певного юридичного факту.

Водночас суд зауважує, що будь - які інші правовідносини ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" з іншими особами не є предметом дослідження у даній справі та не приймається до уваги.

Порядок зміни господарських договорів регламентовано приписами ст. 188 Господарського кодексу України, відповідно до ч. 1 - 3 якої зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Разом з цим, зміна договору можлива лише протягом строку його дії. Внесення змін до припиненого договору не передбачене законодавством.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні не навів достатніх обґрунтувань, на підставі яких він дійшов висновку, що ТОВ "Володимирська фабрика гофротари" дотрималося порядку зміни господарських договорів визначеному положенням ст. 188 ГК України, надіславши ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" цінним листом з описом вкладення пропозицію (оферту) укласти додаткову угоду від 14.08.2024 до договору оренди нерухомого майна № 01-12/2023-О від 01.12.2023 та два примірники відповідної додаткової угоди, оскільки на момент надсилання такої пропозиції (оферти) договір оренди нерухомого майна № 01-12/2023-О від 01.12.2023 був припинений, а отже підстави для внесення змін до нього відсутні.

Оскільки договір оренди є припиненим відповідно до частини 2 статті 291 Господарського кодексу України, за якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з чим відповідач як орендар зобов`язаний повернути таке майно власникові. Такі обставини вказують на відсутність підстав для задоволення зустрічного позову.

Отже, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Натомість первісний позов підлягає задоволенню з врахуванням слідуючого.

Стосовно поданої позивачем за первісним позовом заяви про зміну предмета позову та відмови в її задоволенні судом першої інстанції згідно ухвали від 28.10.2024, судова колегія приймає до уваги наступне.

Відповідно до позовної заяви ПрАТ "Нововолинський ливарний завод" просило суд: - зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" усунути перешкоди в користуванні приватному акціонерному товариству "Нововолинський ливарний завод" нежитловим приміщенням (частиною приміщенні модельної дільниці Б-2), площею 880,0 кв.м., що знаходиться зща адресою: Волинська область, Володимирський район, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 29, шляхом примусового виселення з нерухомого майна та надання доступу до вказаного приміщення його власнику.

У заяві про зміну предмета позову від 11.10.2024 позивач просив суд:

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" звільнити нежитлове приміщення (частина приміщення модельної дільниці Б-2) площею 880,0 кв.м. від сторонніх речей,

- зобов`язати повернути приватному акціонерному товариству "Нововолинський ливарний завод" нежитлове приміщення (частиною приміщенні модельної дільниці Б-2), площею 880,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, Володимирський район, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 29,

- зобов`язати не чинити перешкоди у користуванні приміщенням.

Мотивуючи відмову в задоволенні заяви про зміну предмета позову, суд першої інстанції зазначив, що зміна вимоги з "виселення" на "звільнення" є безпідставною, оскільки така зміна слів не змінює предмет позову. Водночас вимоги про "зобов`язання повернути" та "зобов`язання не чинити перешкоди" на думку суду є самостійними позовними вимогами, а відтак повинні бути оплачені судовим збором. Оскільки заявлені додаткові позовні вимоги не оплачені судовим збором, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам процесуального права з огляду на таке.

За частиною третьою статті 163 ГПК України у разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

Відповідно до ч. 10 ст. 174 ГПК України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Частиною 2 ст. 174 ГПК України визначено, що в ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення такої ухвали. Якщо ухвала постановляється з підстави несплати судового збору, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Положення щодо залишення заяви без руху застосовуються як у випадку, коли суд перед прийняттям до розгляду заяви встановить, що відповідно до поданого платіжного доручення (квитанції, чека тощо) сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету (частина друга статті 9 Закону), так і у випадку, коли до заяви взагалі не додані документи, які підтверджують сплату судового збору в установлених порядку і розмірі у зв 'язку із збільшенням розміру позовних вимог. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду при розгляді справи № 920/949/19.

Отже, встановивши обставини відсутності сплати судового збору за заявою про зміну предмета позову, процесуальним наслідком такої дії є залишення заяви без руху згідно ч. 10 ст. 174 ГПК України з наданням строку для їх усунення, а не відмова в задоволенні заяви.

Оскільки ухвала суду першої інстанції від 28.10.2024 не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, апелянтом включено до апеляційної скарги на рішення суду аргументи щодо допущених порушень під час її ухвалення. Такі аргументи знайшли своє підтвердження.

Відповідно суд апеляційної інстанції, з метою усунення допущеного порушення вважає необхідним розглянути заяву позивача від 11.10.2024 про зміну предмета позову та надати власні висновки.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Оскільки предмет позову кореспондує із способами захисту права, які визначені, зокрема статтею 16 ЦК України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом (постанова Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 922/53/19).

Водночас під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви (постанови Верховного Суду від 10.12.2019 у справі 923/1061/18, від 19.12.2019 у справі № 925/185/19, від 23.01.2020 у справі № 925/186/19, від 09.07.2020 у справі № 922/404/19).

Верховний Суд у постановах від 09.07.2020 у справі № 922/404/19, від 20.02.2024 у справі № 922/3960/23, від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20, від 10.11.2021 у справі № 916/1988/20 та від 31.05.2023 у справі № 916/1029/22, постанові Великої Палати від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 дотримується позиції, що доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмета позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

У справі № 922/3960/23 від 20.02.2024 Верховний Суд сформував висновок, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Зміна предмета позову можлива, зокрема, такими способами: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Такий спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника (титульного володільця), які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Суд зазначає, що підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Подібні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17 та від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18.

Частиною 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Пунктом 4 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Зважаючи на те, що пп. 6.1.11, 6.1.13, 7.2 договору оренди нерухомого майна № 01-12/2023-О від 01.12.2023 передбачено, що орендар зобов`язаний передати об`єкт оренди орендодавцю після закінчення строку дії договору; негайно звільнити об`єкт оренди у випадку надіслання орендодавцем повідомлення про дострокове одностороннє розірвання договору в порядку п.11.4 цього договору; не пізніше ніж за 20 (двадцять) днів з моменту закінчення строку оренди або настання інших обставин, що є підставою для розірвання договору, орендар зобов`язаний звільнити об`єкт оренди від сторонніх предметів та підготувати його до передачі орендодавцю, позивач вважає, що деталізував позовні вимоги, з метою застосування найкращого способу захисту та змінив позовні вимоги, що передбачено ч. 3 ст. 46 ГПК України, сформувавши їх у відповідності до договору оренди нерухомого майна № 01-12/2023-О від 01.12.2023, а саме: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" звільнити від сторонніх речей та зобов`язати повернути Приватному акціонерному товариству "Нововолинський ливарний завод" нежитлове приміщенням (частина приміщення модельної дільниці Б-2), площею 880,0 м2, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0200), що знаходиться за адресою: Волинська область, Володимирський р-н., м. Нововолинськ, вул. Луцька, 29.

Виходячи з наведеного судова колегія відзначає, що заява позивача про зміну предмету позову узгоджується з договірними відносинами та відповідає способам захисту прав. При цьому підстави позову залишаються тіж самі.

Оскільки за п. 7.2 договору визначено обов`язок орендаря не пізніше ніж за 20 днів з моменту закінчення строку оренди звільнити об`єкт оренди від сторонніх речей та підготувати його до передачі орендодавцю, сформульовані в заяві про зміну предмету позову вимоги: зобов`язати відповідача звільнити нежитлове приміщення від сторонніх речей та зобов`язати відповідача повернути нежитлове приміщення орендодавцю, не слід розцінювати як окремі позовні вимоги, оскільки договір оренди визначає це як одночасну дію. Таким чином, вказані вимоги судом розцінюються як одна вимога немайнового характеру.

Зважаючи, що першочергово заявлена вимога про усунення перешкод в користуванні приміщенням шляхом виселення оплачена судовим збором у відповідному розмірі, слід вважати, що остання змінена на іншу вимогу - зобов`язання повернути приміщення, звільнене від сторонніх речей, орендодавцю.

Поряд з цим вимога про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні приміщенням є окремою немайновою вимогою, яка підлягає оплаті судовим збором.

Відповідно за наслідками розгляду даної вимоги суд апеляційної інстанції вирішує питання стягнення судового збору за її подання.

Водночас, колегія суддів зазначає, що статтею 386 ЦК України передбачено право власника звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення іншою особою дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Тобто вимоги мають бути конкретизованими. Проте, звертаючись із позовною вимогою про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні позивачу його майном, останній такі дії відповідача не конкретизував.

З огляду на наведене суд відмовляє у задоволенні такої позовної вимоги за безпідставністю.

Враховуючи вищевикладені висновки про підставність первісного позову, судова колегія дійшла висновку про його задоволення частково, виходячи з вимог заяви про зміну предмета позову.

В силу ст. 73, 74, 76 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Рішення Господарського суду Волинської області від 11.11.2024 у справі № 903/720/24 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, відповідно до висновків суду апеляційної інстанції.

За результатами розгляду апеляційної скарги, в порядку ст. 129 ГПК України, суд здійснює новий розподіл судових витрат.

Судовий збір за подання позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод", з огляду на часткове задоволення апеляційної скарги, покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" у розмірі 2 422,00 грн та 6 540,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

В дохід Державного бюджету України Приватному акціонерному товариству "Нововолинський ливарний завод" належить сплатити 2 422,00 грн недоплаченого судового збору за подання заяви про зміну предмету позову.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 11 листопада 2024 року у справі № 903/720/24 скасувати. Прийняти нове рішення.

Первісний позов задоволити частково.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" звільнити від сторонніх речей та повернути Приватному акціонерному товариству "Нововолинський ливарний завод" нежитлове приміщення (частину приміщення модельної дільниці Б-2), площею 880,0 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0200), що знаходиться за адресою: Волинська область, Володимирський район, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 29.

В решті первісного позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 25, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 29, ) - 2422,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 29, ) в дохід Державного бюджету України 2422,00 грн. недоплаченого судового збору.

Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирська фабрика гофротари" (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 25, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Нововолинський ливарний завод" (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 29, ) - 6540,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

4. Доручити Господарському суду Волинської області видати накази на виконання даної постанови.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

6. Справу № 903/720/24 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "05" травня 2025 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Коломис В.В.