ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/172/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді Пашкевич І.О., за участі секретаря судового засідання Ярощук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" (33014, Рівненська обл., Рівненський р-н, м. Рівне, вул. Степана Бандери, 44, )

до відповідача Рівненської міської ради (вул. Соборна, 12А, м. Рівне, Рівненська обл., Рівненський р-н, 33028, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12-А, )

про стягнення заборгованості в сумі 134 978 грн. 12 коп.

у судове засідання з`явилися:

- від позивача: Шаблій Валерій Іванович

- від відповідача: Сидорчук Катерина Василівна

- від третьої особи: Борисова Ірина Вячеславівна

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою наявних технічних засобів

ВСТАНОВИВ:

Заяви і клопотання сторін, процесуальні рішення.

05 березня 2025 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Рівненської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 134 978 грн. 12 коп. (з яких: 63 201 грн 60 коп. - заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період із 01.06.2023 по 25.02.2025; 71 776 грн 52 коп. - інфляційні втрати та 3 % річних за період із 17.03.2019 до 27.02.2024).

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 918/172/25 розподілено судді Войтюку В.Р.

Ухвалою від 06.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/172/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07.04.2025. Запропоновано сторонам подати заяви по суті спору та встановлено процесуальні строки для подання таких заяв.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 18.03.2025 № 542/0/15-25 суддю ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Рівненської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. У зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади судді , враховуючи наказ Господарського суду Рівненської області № 04-40/90/25 від 18.03.2025 про відрахування зі штату суду, виникла необхідність призначити повторний автоматизований розподіл справи № 918/172/25. Відповідно до підпунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду розпорядженням керівника апарату від 20.03.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/172/25.

20 березня 2025 року за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 918/172/25 розподілено судді Пашкевич І.О.

Ухвалою від 21.03.2025 справу № 918/172/25 прийнято до свого провадження cуддею Пашкевич І.О.

При підготовці справи до судового розгляду судом встановлено, що 11.03.2025 від представника Рівненської міської ради надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Ухвалою від 03.04.2025 заяву Рівненської міської ради про залучення до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради - задоволено. Залучено Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Зобов`язано позивача та відповідача протягом 3-х днів з дня отримання даної ухвали, направити для третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача заяви по суті спору з долученими до них документами (позовну заяву, відзив, відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив). Докази такого направлення надати суду. Запропоновано Управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради, протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали, подати суду письмові пояснення по суті спору.

07 квітня 2025 року на виконання вимог ухвали від 03.04.2025 від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів направлення для третьої особи позовної заяви з долученими до неї додатками.

Ухвалою від 07.04.2025 розгляд справи відкладено на 24.04.2025.

08 квітня 2025 року від відповідача надійшли докази направлення для третьої особи заяв по суті спору (відзиву та заперечень на відповідь на відзив) з долученими до них додатками.

23 квітня 2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача надійшли письмові пояснення.

23 квітня 2025 року від позивача надійшли письмові пояснення з урахуванням письмових пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

У судовому засіданні 24.04.2025 суд протокольною ухвалою оголосив перерву до 01.05.2025.

Ухвалою від 24.04.2025 повідомлено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44", що наступне судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 01.05.2025.

01 травня 2025 року у судове засідання з`явилися представники: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44", Рівненської міської ради та Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради, котрі підтримали свої правові позиції, викладені у заявах по суті спору та письмових поясненнях.

Правова позиція позивача, викладена у позовній заяві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.06.2016 рішенням загальних зборів співвласників будинку за адресою: м. Рівне, вул. Степана Бандери, 44, створено ОСББ "СТЕПАНА БАНДЕРИ - 44". Протоколом №4 від 14.06.2017 загальними зборами встановлено щомісячний обов`язковий внесок для власників нежитлових приміщень - 4,50 грн/м.кв. Територіальна громада м. Рівного користується 668,8 м? нежитлових приміщень у вказаному будинку.

Відповідач покладені на нього законом та статутом ОСББ "Степана Бандери - 44" обов`язки не виконав, внески в розмірі, який визначений загальними зборами членів ОСББ не сплатив, чим в свою чергу порушив права інших членів ОСББ, власників житлових та нежитлових приміщень, які несуть витрати по утриманню будинку та прибудинкової території в належному стані. Розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 63 2021 грн 60 коп. за період із 01.06.2023 по 25.02.2023 з розрахунку: 668,8 кв.м. помножити на 4,50 грн. за кв.м. помножити на 21 місяць.

А також у зв`язку із тим, що відповідач із простроченням оплатив заборгованість за попередні періоди, - позивач нарахував інфляційні втрати та 3 % річних за період із 17.03.2019 до 27.02.2024 у загальному розмірі 71 776 грн 52 коп.

Правова позиція відповідача, викладена у відзиві.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.09.2008 за територіальною громадою міста Рівного в особі Рівненської міської ради було оформлено право власності на нежитлові приміщення підвального та 1 поверхів площею 1114,1 м кв. за адресою: м. Рівне, вул. Степана Бандери, 44. 08.02.2017 Управлінням комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради, як орендодавцем було передано в оренду позивачу в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 372,5 м на 49 років. Нежитлові приміщення площею 72,8 м було відчужено за договором купівлі- продажу від 18.10.2016 Богатирчуку П.В. Нежитлові приміщення площею 173,3 кв.м. перебувають в оренді Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 16.10.2006 № 1724 (зі змінами, внесеними додатковими договорами від 27.11.2006, від 02.04.2007, від 28.11.2008, від 20.03.2009, від 22.10.2009, від 04.08.2011, від 01.11.2011, від 17.10.2013, від 19.11.2014, від 17.07.2015, від 30.12.2016, від 29.09.2017, від 31.01.2020). При цьому, площа оренди, що була передана ПАТ "Укртелеком" попередньо складала 667,6 кв.м. (з 16.10.2006 по 31.01.2020). Лише за додатковим договором до договору оренди нежитлових приміщень від 31.01.2020, укладеним між Управлінням комунальною власністю ВК РМР та ПАТ "Укртелеком", площа оренди становить - 173,3 кв.м.

Нежитлові приміщення площею 493,3 кв.м. відповідно до розпорядження міського голови від 09.11.2020 № 965-р "Про безоплатну передачу нежитлового приміщення" передано від Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради Виконавчому комітету Рівненської міської ради, що підтверджується актом приймання-передачі основних засобів від 09.11.2020. Пізніше ці нежитлові приміщення площею 493,3 кв.м. відповідно до розпорядження міського голови від 23.07.2021 № 866-р "Про безоплатну передачу нежитлового приміщення" передані від виконавчого комітету Рівненської міської ради Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради, що підтверджується актом приймання-передачі основних засобів від 26.07.2021.

Водночас, 09.06.2016 у вказаному житловому будинку, відповідно до рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку під назвою ОСББ «Степана Бандери-44».

Рівненська міська рада звертає увагу суду щодо необхідності керуватися в даному судовому спорі саме нормами Законом України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку», який є спеціальним законом щодо спірних правовідносин, а саме відносно Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Згідно з положенням ч. 4, ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.

Отже, на переконання відповідача, особою, відповідальною за зобов`язаннями із здійснення відшкодування вартості понесених витрат по сплаті за надані послуги до нежилого приміщення є Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", як їх орендар, відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 16.10.2006 (зі змінами). Відповідно до договору оренди, площа орендованих ПАТ "Укртелеком" нежитлових приміщень за адресою: м. Рівне, вул. Степана Бандери, 44, складала: з 16.10.2006 по 31.01.2020 - 667,6 м2; з 31.01.2006 по сьогоднішній день - 173,3 м кв.

Також Рівненська міська рада додатково, у відповідності до положень статті 267 Цивільного кодексу України, просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності, встановленні кодексом, оскільки вважає, що позивачем, при пред`явленні вимоги про стягнення заборгованості по сплаті внесків і визначенні періоду такого зобов`язання, пропущено строки позовної давності (3 роки). При цьому на переконання відповідача посилання позивача на пункт 12 розділу «Прикінцеві і перехідні положення» ЦКУ щодо продовження вказаного строку у зв`язку із дією карантину, встановленого відповідно до Постанови КМУ від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» є безпідставним через закінчення дії карантину на час звернення позивача до суду із вказаним позовом (карантин закінчився 30.06.2023 відповідно до Постанови КМУ від 25.04.2023 № 383).

Правова позиція позивача, викладена у відповіді на відзив.

Позивач вказує, що ст. 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначає, що управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації (тобто відсилає до Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку"). Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. В свою чергу ст. 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначає, що саме співвласник, а не орендар, зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Позивач посилається на постанову Верховного Суду від 02.09.2020 у справі № 906/884/19, згідно з якою рішення загальних зборів ОСББ є обов`язковими для співвласників майна, зокрема й органів місцевого самоврядування як власників приміщень; чинне законодавство не передбачає механізму примусового стягнення внесків з орендарів, оскільки такі рішення ОСББ не створюють зобов`язань для осіб, які не є власниками. Витрати на управління будинком орендар може сплачувати лише у разі передбачення цього в договорі з ОСББ або орендодавцем.

Правова позиція відповідача, викладена у запереченнях на відповідь на відзив.

Рівненська міська рада вказує, що оскільки є власником нежитлових приміщень за адресою: м. Рівне, вул. Степана Бандери, 44, то відповідно саме Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. У даному випадку, на переконання відповідача, Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" не є релевантним у спірних правовідносинах, оскільки визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Також відповідач зазначає, що не ухиляється від виконання обов`язку співвласника щодо участі у витратах на утримання багатоквартирного будинку, проте наголошує, що сплата таких внесків можлива лише за умови належного документального оформлення правовідносин з ОСББ відповідно до вимог бюджетного законодавства. Управління комунальної власності як балансоутримувач частини приміщень у будинку по вул. Ст. Бандери, 44 направило до ОСББ запит на надання необхідних документів, зокрема протоколу загальних зборів про затвердження тарифу, калькуляції, кошторису витрат на 2024 рік та установчих документів. Проте вказаний запит залишено без належної відповіді - ОСББ надало лише протокол 2016 року. Крім того, на підставі отриманого рахунку від ОСББ управління звернулося до органів казначейства з метою здійснення платежу, однак отримало відмову у зв`язку з тим, що надані документи не відповідають вимогам Бюджетного кодексу України, Закону «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та Методичним рекомендаціям Державної казначейської служби.

Таким чином, до моменту надання ОСББ повного пакета підтвердних документів та укладення відповідного договору про оплату витрат на утримання будинку, можливість проведення таких платежів у законний спосіб відсутня. Міська рада зазначає, що після належного врегулювання договірних відносин з ОСББ, вона або її виконавчий орган виконуватиме обов`язок співвласника в повному обсязі.

Правова позиція третьої особи, викладена у письмових поясненнях.

Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що позивач не вжив усіх залежних від нього заходів та не вчинив належних дій для того, щоб забезпечити здійснення своїх прав та отримувати належні йому кошти від Рівненської міської ради чи її уповноваженого органа. Управлінням комунальною власністю, як виконавчим органом міської ради, на який покладено обов`язок управляти комунальним нерухомим майном та, на балансі якого перебувала частина приміщень комунальної власності за адресою: м. Рівне, вул. Ст. Бандери,44, неодноразово вживало заходів для врегулювання питання оплати внесків на рахунок ОСББ. Рівненська міська рада чи її виконавчий орган не відмовлялися та не заперечували проти виконання обов`язку нести витрати співвласника на утримання багатоквартирного будинку. Зокрема, Управлінням було запропоновано ОСББ врегулювати це питання шляхом укладення договору про участь в утриманні багатоквартирного будинку, предметом якого була саме сплата внесків на утримання, а не надання послуг ОСББ по утриманню багатоквартирного будинку. З такою метою, Управління листом від 19.10.2020 за №08-969 звернулося до Голови ОСББ В. Довжика з проханням надати належні документи для підписання договору. Проте позивачем таке було проігноровано.

Для оплати витрат на утримання будинку на вул. Ст. Бандери, 44 управління комунальної власності 25.09.2024 просило ОСББ надати протокол зборів, калькуляцію тарифу, кошторис на 2024 рік та установчі документи. Запит проігноровано, документи не надані. Лише 14.02.2025 ОСББ надіслало протокол зборів від 2016 року, без інших запитуваних документів.

У відповідь на звернення голови ОСББ управління комунальної власності звернулося до казначейства для оплати внесків, однак отримало відмову через невідповідність поданих документів вимогам бюджетного та бухгалтерського законодавства. Через бездіяльність ОСББ питання оплати внесків між міською радою як співвласником і ОСББ залишилось неврегульованим. Відповідно, позивач не вжив заходів для уникнення спору і не забезпечив можливість законного виконання зобов`язань міською радою.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.09.2008 за територіальною громадою міста Рівного в особі Рівненської міської ради було оформлено право власності на нежитлові приміщення підвального та 1 поверхів площею 1114,1 кв.м. за адресою: м. Рівне, вул. Степана Бандери, 44 (том 1, а.с. 67-68). Підставою оформлення права власності було рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 20.09.2005 № 253.

09 червня 2016 року рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Степана Бандери, 44, було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку під назвою ОСББ "Степана Бандери - 44", що підтверджується протоколом №1 від 09 червня 2016 року (том 1, а.с. 15).

Протоколом № 1 загальних зборів співвласників від 09 червня 2016 року було затверджено статут, а також обрано головою об`єднання Саливон Миколу Михайловича.

На підставі протоколу загальних зборів №4 від 14 червня 2017 року позивачем було встановлено щомісячний обов`язковий внесок на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 4,50 гривень за один метр квадратний для власників нежитлових приміщень. Відповідач повідомлений про проведення вказаних зборів листом від 29 травня 2017 року за вихідним № 19 (том 1, а.с. 16-17).

Відповідно до Розділу IV, п.2 Статуту позивача (том 1, а.с. 19-23) передбачено: сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників; частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності; порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та Статуту.

08 лютого 2017 року Управлінням комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради, як орендодавцем було передано в оренду Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери-44" в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 372,5 кв.м. на 49 років до 08 лютого 2066 року із розміром річної орендної плати - 1 гривня (том 1, а.с. 62-64).

Відповідачем стверджується, що нежитлові приміщення площею 72,8 кв.м. було відчужено за договором купівлі-продажу від 18.10.2016, укладеного між Управлінням комунальною власністю та Богатирчуком П.В.

Нежитлові приміщення площею 173,3 кв.м. перебувають в оренді Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 16.10.2006 № 1724 (зі змінами, внесеними додатковими договорами від 27.11.2006, від 02.04.2007, від 28.11.2008, від 20.03.2009, від 22.10.2009, від 04.08.2011, від 01.11.2011, від 17.10.2013, від 19.11.2014, від 17.07.2015, від 30.12.2016, від 29.09.2017, від 31.01.2020), укладеного між Управлінням комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (орендодавець) та ПАТ "Укртелеком" (орендар) (том 1, а.с. 46-60).

Площа оренди, що була передана ПАТ "Укртелеком" попередньо складала 667,6 кв.м. (з 16.10.2006 по 31.01.2020). Додатковим договором до договору оренди нежитлових приміщень від 31.01.2020, укладеним між Управлінням комунальною власністю ВК РМР та ПАТ "Укртелеком", площа оренди становить - 173,3 кв.м.

Нежитлові приміщення площею 493,3 кв.м. відповідно до розпорядження міського голови від 09.11.2020 № 965-р "Про безоплатну передачу нежитлового приміщення" передано від Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради Виконавчому комітету Рівненської міської ради, що підтверджується актом приймання-передачі основних засобів від 09.11.2020 (том 1, а.с. 65).

Пізніше нежитлові приміщення площею 493,3 кв.м. відповідно до розпорядження міського голови від 23.07.2021 № 866-р "Про безоплатну передачу нежитлового приміщення" передані від виконавчого комітету Рівненської міської ради Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради, що підтверджується актом приймання-передачі основних засобів від 26.07.2021 (том 1, а.с. 66).

Відтак частина площі приміщень за адресою: м. Рівне, вул. Степана Бандери, 44, власником яких фактично є відповідач, становить 668,8 кв.м.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; представник співвласника - фізична або юридична особа, яка на підставі договору або закону має право представляти інтереси співвласника; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 4 ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

За умовами ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов`язків співвласниками квартири або нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності (ст. 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГК України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Відповідно до п. 5, п. 6, п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники зобов`язані: виконувати рішення зборів співвласників; забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Згідно умов ч. 1, п. 5 та п. 7 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень (ч. 2 - ч. 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Частинами 1, 2, 5, 8, 9 статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласник зобов`язаний: виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення (ч. 1 та ч. 3 ст. 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 23 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Таким чином, прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми статті 322 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 7 Закону.

У зв`язку з цим рішення загальних зборів ОСББ "Степана Бандери - 44", у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком, є обов`язковими для Рівненської міськради, як власника нежитлових приміщень, стягнення заборгованості по сплаті внесків котрі є предметом спору в даній справі. При цьому відповідач в силу прямої норми Закону несе тягар утримання належного йому майна та зобов`язаний виконувати прийняті відповідно до статуту рішення ОСББ. При цьому, у разі відмови співвласника сплачувати встановлені внески і платежі об`єднання має право звернутися до суду (ч. 6 ст. 13 Закону).

Що ж стосується орендарів указаних приміщень, то ч. 4 ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" дійсно передбачено, що зобов`язання зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.

У той же час, як звертає увагу Верховний Суд в постанові від 02.09.2020 у справі №906/884/19, визначаючи зобов`язання орендарів зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком, чинне законодавство не передбачає механізму реалізації такого зобов`язання, у тому числі механізму захисту прав об`єднання співвласників, зокрема не встановлює для ОСББ права примусового стягнення відповідних коштів з орендарів у судовому порядку, передбачаючи таке право лише щодо співвласників майна (ч. 6 ст. 13 Закону).

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що, з урахуванням приписів ст. 511 ЦК України, прийняті відповідно до статуту рішення ОСББ "Степана Бандери - 44" є обов`язковими тільки для співвласників майна багатоквартирного будинку та самі по собі не встановлюють жодних зобов`язань для осіб, які не є власниками приміщень в такому будинку, у тому числі для орендарів нерухомого майна. Таким чином, твердження відповідача щодо обов`язковості для орендарів рішень загальних зборів ОСББ та положень статуту останнього є безпідставними та необґрунтованими.

Також, як зазначив Верховний суд у згаданій постанові (п. 20), виходячи із загальних підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, відповідні правовідносини щодо сплати орендарем витрат на управління будинком мають бути врегульовані або шляхом укладення окремого договору між орендарем та ОСББ, або шляхом встановлення обов`язку орендаря з відшкодування відповідних витрат власнику приміщення (орендодавцю) безпосередньо в умовах договору оренди нерухомого майна. Тобто обов`язок орендаря зі сплати (відшкодування) внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, встановленому рішенням ОСББ, виникає тільки у разі передбачення такого обов`язку в умовах укладеного ним правочину (договору) з власником майна або з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку. У зв`язку з чим кожний відповідний орендар нежитлових приміщень зобов`язаний сплачувати внески на утримання орендованого ним приміщення тільки за умови, якщо такий обов`язок встановлений відповідним правочином (договором).

У даному випадку Додатковим договором від 30.12.2016 до Договору оренди нежитлового приміщення від 16.10.2006 №1724, укладеного між Управлінням комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради та ПАТ "Укртелеком", було внесено зміни, згідно яких пункт 6.2. розділу VI Договору "Права та обов`язки Орендаря" доповнено пунктом 6.2.15 такого змісту: "6.2.15. Укласти договір про здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком з ОСББ "Степана Бандери - 44" відповідно до п.4 ст.12 ЗУ "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Додатковим договором від 21.05.2021 до Договору оренди нежитлового приміщення від 16.10.2006 №1724, укладеного між Управлінням комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради та ПАТ "Укртелеком", встановлено, зокрема п.6.6. "Орендар укладає договір з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, сплачує внески та несе усі витрати на управління багатоквартирним будинком згідно зі ст.12 ЗУ "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Отже, вбачається, що договором оренди встановлено обов`язок Орендаря укласти з ОСББ окремий договір та сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території на користь ОСББ.

Таким чином, Орендарю ПАТ "Укртелеком" було достеменно відомо про створення ОСББ у будинку, де він орендує приміщення, та про обов`язок укласти відповідний договір із ОСББ про відшкодування витрат на утримання спільного майна.

Разом з тим, суду не надано доказів укладення Орендарем окремого договору з ОСББ "Степана Бандери - 44". Також не надано доказів встановлення в договорі оренди обов`язку Орендаря з відшкодування Орендодавцю (власнику майна) понесених останнім витрат на утримання об`єкта оренди у розмірі, встановленому рішенням ОСББ.

Крім того, загальна вимога про обов`язок здійснення таких витрат з одночасною вказівкою про необхідність укладення Орендарем окремого договору з ОСББ на оплату послуг з управління об`єктом оренди - не може бути підставою визначення прямого обов`язку Орендаря сплачувати внески на утримання орендованого ним приміщення.

Поряд з тим, стаття 15 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку прямо передбачає, що саме власник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згадана стаття Закону покладає на співвласника обов`язок у його відносинах з ОСББ. А положення ч.4 ст. 12 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку стосується взаємовідносин між власником приміщення (державою чи територіальною громадою) і його наймачем/орендарем. Ця норма Закону дає органу державної влади або місцевого самоврядування правову підставу покласти відповідні витрати на орендаря або наймача. Але вона не знімає з держави чи територіальної громади їхніх повноважень і обов`язків як власника у відносинах з третіми особами, у тому числі і з ОСББ.

Тож, суд констатує, що у даному випадку належним відповідачем буде саме власник Рівненська міська рада, а не Орендар приміщення ПАТ "Укртелеком". На це також вказує і наведена вище судова практика.

З урахуванням викладеного, оскільки ні позивачем, ні відповідачем не подано доказів на підтвердження існування відповідних правочинів (договорів) між орендарями спірних приміщень з власником майна щодо відшкодування йому внесків, або укладення договору орендарями з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку щодо порядку сплати внесків, обов`язок зі сплати таких платежів несе власник приміщень - Рівненська міська рада, для якої положення статуту та рішення загальних зборів ОСББ є обов`язковими в силу закону.

Перевіривши розрахунок позовних вимог, який міститься у справі щодо стану заборгованості за спірний період, суд не вважає його арифметично правильним, позаяк позивачем заявлено до стягнення внески на обслуговування будинку та прибудинкової території за період з 01.06.2023 по 25.02.2025, в той же час позивач нараховує означені внески включно до кінця лютого 2025 року.

За розрахунками суду за період з 01.06.2023 до 25.02.2025 розмір внесків на обслуговування будинку та прибудинкової території складає 62 879 грн 14 коп.

За період із 01.06.2023 до 31.01.2025 обраховано наступним чином: 3 009,60 грн. внесок за один місяць (по ціні 4,50 грн. за кв.м. помножено на 668,8 кв.м.) помножити на 20 місяців із червня 2023 до січня 2025 року = 60 192 грн 00 коп

За період із 01.02.2025 до 25.02.2025 обраховано наступним чином: 3 009,60 грн. внесок за один місяць (по ціні 4,50 грн. за кв.м. помножено на 668,8 кв.м.) - поділити на 28 днів = 107 грн 485714 коп. за 1 день. 107 грн 485714 коп. за 1 день - помножити на 25 днів = 2 687 грн 14 коп.

60 192 грн 00 коп + 2 687 грн 14 коп = 62 879 грн 14 коп.

Отже, позовні вимоги ОСББ "Степана Бандери - 44" про стягнення з Рівненської міської ради боргу 62 879 грн 14 коп. по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території є обґрунтованими.

В решті позовних вимог про стягнення 322 грн 46 коп. основного боргу по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території суд відмовляє. Оскільки дана сума нарахована поза межами заявленого періоду (з 25.02.2025 по 29.02.2025).

Щодо доводів відповідача та третьої особи про те, що позивач ігнорує укладення Договору про участь в утриманні багатоквартирного будинку і що на підставі отриманого рахунку від ОСББ управління зверталось до органів казначейства з метою здійснення платежу, однак отримало відмову у зв`язку з тим, що надані документи не відповідають вимогам, суд зауважує, що наявність технічної відмови казначейства не скасовує обов`язку відповідача сплачувати внески, а лише свідчить про потребу в належному документообігу, за що також відповідає сама міська рада.

Заперечення відповідача та третьої особи ґрунтуються на формальних вимогах бюджетного обліку, які не мають переваги над прямою нормою закону щодо обов`язкової участі у витратах на управління будинком. Відсутність договору або деяких документів не звільняє від сплати внесків. Враховуючи це, суд вважає доводи відповідача і третьої особи необґрунтованими, адже обов`язок співвласника сплачувати внески на утримання будинку виникає безпосередньо із закону, незалежно від укладення договору чи бюджетних процедур, а надані ОСББ документи в підтвердження позовних вимог є підтверджують обсяг зобов`язання відповідача.

Щодо інших доказів, доводів та заперечень учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат на 3 % річних.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери - 44" уже зверталося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Рівненської міської ради про стягнення боргу 213 681,60 грн. по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 липня 2017 року по 31 травня 2023 року з розрахунку: 668,8 кв.м. помножити на 4,50 грн. за кв.м. помножити на 71 місяць = 213 681,60 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18.10.2023 у справі № 918/702/23, котре набрало законної сили 09.11.2023 позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з Рівненської міської ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери - 44" заборгованість по сплаті внесків на обслуговування будинку та прибудинкової території у розмірі 151 936 грн. 26 коп., 2 278 грн. 91 коп. витрат по сплаті судового збору. Відмовлено у задоволенні решти вимог позову у частині стягнення 61 745,34 грн. внесків на обслуговування будинку та прибудинкової території.

При цьому суд у справі № 918/702/23 виснував, що строк позовної давності за вимогами про стягнення внесків в сумі 61745,34 грн. за період 01.07.2017 - 16.03.2019 сплинув; вимога відповідача про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строків позовної давності підлягає частковому задоволенню, у частині вимог про стягнення внесків за період з 01.07.2017 по 16.03.2019 в сумі 61 745,34 грн. Відтак підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 151 936,26 грн. внесків на обслуговування будинку та прибудинкової території за період з 17.03.2019 по 31.05.2023. В частині стягнення внесків за період з 01.07.2017 по 16.03.2019 в сумі 61 745,34 грн. у позові суд відмовив у зв`язку із застосуванням судом строків позовної давності.

Як вбачається, у справі № 918/172/25 позивач просить суд стягнути з відповідача 71 776 грн 52 коп. - інфляційних втрат та 3 % річних за період із 17.03.2019 до 27.02.2024, тобто по дату 28.02.2024 фактичної оплати відповідачем заборгованості за період з 17.03.2019 по 31.05.2023.

Сплата 3 % річних та інфляційних втрат від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму 3 % річних та інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (п. 43 мотивувальної частини постанови).

З огляду на викладене суд констатує, що зобов`язання з оплати 3% річних та інфляційних втрат у випадку прострочення боржником зобов`язання випливає в силу ч.2 ст. 625 ЦК України, а тому для виникнення у боржника даного зобов`язання позивачу навіть немає необхідності спочатку звертатися до відповідача із вимогою про оплату вказаних сум, а вже у зв`язку із їх неоплатою - до суду за захистом своїх прав.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних долучений позивачем до справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу (із 17.03.2019 до 27.02.2024) та встановлено, що останній не є арифметично вірним.

Як вбачаться, позивач просить суд стягнути з відповідача у загальному розмірі 71 776 грн 52 коп. (58 045 грн 31 коп. інфляційні втрати та 13 731 грн 21 коп. 3 % річних).

В той же час обґрунтований розрахунок інфляційних втрат за період із 17.03.2019 до 27.02.2024 становить 72,071.27, а 3 % річних - 21,517.29 грн.

Розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, здійснений судом, долучено до матеріалів справи.

При цьому суд виходить із того, що заборгованість відповідача перед позивачем виникла із 01.07.2017 та збільшувалася щомісяця на 3 009 грн 60 коп., що підтверджується рішенням суду у справі № 98/702/23, котре набрало законної сили.

Суд відмовив у задоволенні позову у справі № 918/702/23 в частині стягнення 61 745,34 грн. внесків за період із 01.07.2017 по 16.03.2019 за пропуском позовної давності.

В той же час закінчення перебігу строку позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення строку позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Тобто основний борг сформувався з 01.07.2017 і збільшувався щомісяця на 3 009,60 грн. А отже, на заборгованість, котра виникла 01.07.2017 у розмірі 3009 грн 60 коп. позивач мав право нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати до 01.07.2020, на заборгованість котра виникла 01.08.2017 у розмірі 3 009 грн 60 коп. позивач мав право нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати до 01.08.2020 і так далі.

З урахуванням викладеного, станом на 17.03.2019 (початок періоду з якого позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних) основний борг відповідача перед позивачем становив 61 745,34 грн. (до 31.03.2019 став 63 2021 грн 60 коп.) і хоча суд у справі № 918/702/23 відмовив в частині стягнення 61 745,34 грн. основного боргу, право Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" нараховувати інфляційні втрати та 3 % річних на прострочене зобов`язання не зникло, позаяк зобов`язання залишилося невиконаним.

Однак з урахуванням того, що суд не може виходити за межі позовних вимог, то позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за період із 19.03.2019 до 27.02.2024 підлягають до задоволення в обсязі, заявленому позивачем, тобто у розмірі 58 045 грн 31 коп інфляційних втрат та 13 731 грн 21 коп. 3 % річних.

Щодо застосування наслідків спливу позовної давності.

Як вбачається із відзиву, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, зокрема і, за пропуском строку позовної давності. Відповідач вказує, що посилання позивача на пункт 12 розділу «Прикінцеві і перехідні положення» ЦКУ щодо продовження вказаного строку у зв`язку із дією карантину, встановленого відповідно до Постанови КМУ від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» є безпідставним через закінчення дії карантину на час звернення позивача до суду із вказаним позовом (карантин закінчився 30.06.2023 відповідно до Постанови КМУ від 25.04.2023 № 383).

Перш ніж застосовувати позовну давність, та з`ясовувати поважність причин її пропуску, суд з`ясовує та зазначає в судовому рішенні, чи порушені право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом яких той звернувся до суду. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності, необхідно врахувати, що поважними визнають лише ті обставини, які є об`єктивно не непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для вчинення процесуальних дій у встановлений строк.

За змістом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93 та № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Таким чином, застосування інституту позовної давності є одним з інструментів, який забезпечує дотримання принципу юридичної визначеності, тому, вирішуючи питання про застосування позовної давності, суд має повно з`ясувати усі обставини, пов`язані з фактом обізнаності та об`єктивної можливості особи бути обізнаною щодо порушення її прав та законних інтересів, ретельно перевірити доводи учасників справи у цій частині, дослідити та надати належну оцінку наданим ними в обґрунтування своїх вимог та заперечень доказів.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу), яка у спірних правовідносинах, які стосуються визнання недійсними результатів приватизації об`єкта малої приватизації, встановлюється тривалістю у три місяці (частина 3 статті 30 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна»).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною справи тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами "довідалася" та "могла довідатися" у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку захистити належне їй цивільне майнове право.

Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав, а інститут позовної давності має на меті сприяти сталості цивільних відносин (відповідну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 910/2974/18, від 15.01.2019 у справі № 910/296918, від 15.01.2019 у справі № 910/2972/18, від 07.02.2019 у справі № 910/2966/18, від 26.02.2019 у справі № 910/2967/18 та від 21.05.2019 у справі № 910/15457/17, від 11.11.2019 у справі № 904/1038/19 тощо).

Позов у справі № 918/172/25 пред`явлено 05.03.2025.

Суд виснує, що позовна даність за позовними вимогами про стягнення заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період із 01.06.2023 по 25.02.2025 не сплинула, позаяк строк позовної давності в межах спірних правовідносин становить 3 роки.

В той же час перебіг позовної давності у спірних правовідносинах за позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних на розмір невиконаного зобов`язання розпочався із 01.07.2017 (означена дата встановлена судом із рішення у справі № 918/702/23) і так далі щомісяця і відповідно, мав закінчитися 01.07.2020 і так далі щомісяця.

Однак постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п. 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У п. 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Отже, Законом України від 30.03.2020 № 540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 02.04.2020, трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відтак за змістом норми п. 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовження позовної давності пов`язується із встановленням карантину.

У свою чергу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався і був скасований 01.07.2023.

Разом з цим, за п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Отже, перебіг позовної давності у цій справі продовжувався, починаючи з дня введення карантину, а із введенням воєнного стану - зупинився.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" Суд зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" зазначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Приписами ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ураховуючи, що перебіг позовної давності у цій справі продовжувався та зупинявся у зв`язку із введенням карантину та воєнного стану, відтак на час розгляду справи позовна давність не спливла, а тому підстави для її застосування відсутні.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства (серед іншого) є диспозитивність та змагальність сторін (ч. 1- 3 ст. 2 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Висновки суду.

За результатами розгляду спору та з`ясування обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що позов належить задовольнити частково, в частині стягнення з Рівненської міської ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери - 44" - 62 879 грн 14 коп. внесків на обслуговування будинку та прибудинкової території за період із 01.06.2023 до 25.02.2025, 58 045 грн 31 коп. інфляційних втрат та 13 731 грн 21 коп. 3 % річних за період із 17.03.2019 до 27.02.2024.

В решті позовних вимог про стягнення 322 грн 46 коп. внесків на обслуговування будинку та прибудинкової території суд відмовляє.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору 3 028 грн 00 коп. та 13 500 грн 00 коп. витрат на правову допомогу.

За подання заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" сплатило судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп., про що свідчить квитанція про сплату № 5178-9913-9739-8210 від 05.03.2023.

Законом 2147 до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» включено частину третю, відповідно до якої при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (підп. «б» підпункту 1 п. 17 § 1 розділу 4).

Особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи через підсистему «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8. (Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22, Провадження № 12-26гс22).

За таких обставин, враховуючи, що позовну заяву подано через підсистему "Електронний суд", відповідно Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" зобов`язане було сплатити судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. так як у даному випадку застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору від 3028 грн 00 грн.

Судом встановлено, що заявником внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме: 3028 грн 00 грн. із належних 2 422 грн 40 коп.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, у зв`язку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, суд дійшов висновку, що сума судового збору яка підлягає поверненню Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" з Державного бюджету України становить 605 грн 60 коп.

Відтак суд роз`яснює Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" про його можливість звернення до суду із письмовим клопотанням про повернення з Державного бюджету України 605 грн 60 коп. у зв`язку із сплатою судового збору із надлишком.

Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено частково, тому на відповідача покладається до відшкодування позивачу 2 416 грн 61 коп. судового збору.

Решта сплаченого судового збору у розмірі 05 грн 79 коп. залишається за позивачем - Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44".

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 202, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" до відповідача Рівненської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення заборгованості в сумі 134 978 грн. 12 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Рівненської міської ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Степана Бандери 44" (33014, Рівненська обл., Рівненський р-н, м. Рівне, вул. Степана Бандери, 44, ) 62 879 (шістдесят дві тисячі вісімсот сімдесят дев`ять) грн 14 коп. основного боргу, 71 776 (сімдесят одна тисяча сімсот сімдесят шість) грн 52 коп. інфляційних втрат та 3 % річних, 2 416 (дві тисячі чотириста шістнадцять) грн 61 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позовних вимог про стягнення 322 грн 46 коп. основного боргу - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складене та підписане "05" травня 2025 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич