ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/783/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, )
до Фізичної особи-підприємця Нестругіна Руслана Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 283 622,24грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача 283 622,24грн заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Бригади Хартія ріг вул. Комунальників у м. Харкові відповідно до договору оренди землі від 04.05.2006, зареєстрованого 04.05.2006 за № 59, за період з 17.03.2019 по 06.08.2020. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем спірна земельна ділянка протягом тривалого строку використовувалась без належної сплати орендної плати, з посиланням на норми Цивільного та Господарського кодексів України.

Ухвалою суду від 11.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, суму боргу за наданим позивачем розрахунком не визнає, посилаючись на те, що оскільки визначений позивачем початок заборгованості є березень 2019 року, то початковою сумою має бути місячний платіж у розмірі 8 904,71грн та вже у подальшому розрахунок місячних платежів повинен розраховуватись з урахуванням щомісячних індексів інфляції. На підставі зазначеного відповідачем надано свій контррозрахунок, відповідно до якого заборгованість з інфляційними втратами становить 155 510,25грн, а не заявлені позивачем до стягнення 283 622,24грн.

Крім того, відповідач посилається на те, що позивачем не зазначено у заяві та не надано доказів стосовно попередження відповідача у будь-якій формі (претензії та інше) про порушення умов договору в частині несплати орендної плати з посиланням на ст.ст.31, 32 Закону України "Про оренду землі".

Також відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин та відмовити позивачу в задоволенні позову про стягнення суми заборгованості з орендної плати з врахуванням інфляційних втрат за період часу, по якому сплинув строк позовної давності (березень-грудень 2019 року, січень-серпень 2020 року).

Позивач, не погоджуючись із запереченнями відповідача, у відповіді на відзив зазначає про те, що позовні вимоги не обґрунтовувались відповідальністю за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (абз.3 ст.21 Закону України "Про оренду землі").

Як вказує позивач, оскільки розмір базової орендної плати за договором (з урахуванням додаткової угоди) складає 8 904,71грн в місяць (абз.2 п.9 додаткової угоди до договору), а рішення Господарського суду Харківської області від 10.11.2014 залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у справі № 922/4126/14 за позовом Харківської міської ради до Фізичної особи-підприємця Нестругіна Р.В. про зміну до договору оренди землі від 04.05.2006, зареєстрованого 04.05.2006 за № 59 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди, набрало законної сили 28.01.2015, тому відповідно до умов договору базовим місяцем для розрахунку розміру орендної плати є січень 2015 року, та починаючи з лютого 2015 року орендна плата повинна сплачуватися вже з урахуванням індексу інфляції.

Щодо пропуску строку позовної давності позивач посилається на те, що з урахуванням п.19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та введення на всій території України воєнного стану, строк позовної давності, який закінчувався 17.03.2022, на теперішній час є продовжений, а отже Харківською міською радою не пропущено строк позовної давності у даній справі.

Відповідач у запереченнях на відповідь позивача на відзив проти доводів останнього заперечує, наполягає на здійсненому відповідачем розрахунку та просить суд керуватись саме цим розрахунком.

Будь-яких інших заяв або клопотань по суті спору на адресу суду не надходило.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

На підставі рішення Харківської міської ради від 23.06.2004 № 105/04 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів" між Харківською міською радою (позивач) та Фізичною особою-підприємцем Нестургіним Русланом Васильовичем укладено договір оренди землі від 04.05.2006 № 059, відповідно до умов якого відповідачу передано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,0766 га по вул. Бригади Хартія (колишня назва - Рибалка) ріг вул. Комунальників (колишня назва - Пожарського) у м. Харкові (кадастровий номер :07:014:0002) несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови для будівництва СТО з автомийкою до 01.06.2006, але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації та для подальшої експлуатації строком до 01.06.2029.

За умовами п.5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на період будівництва згідно із довідкою № 5/06 від 01.03.2006 становить 199 233,00грн, а нормативна грошова оцінка земельної ділянки на період експлуатації згідно із довідкою № 6/06 від 01.03.2006 становить 996 164,00грн.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.10 договору).

Пунктом 11 договору сторонами визначено, що орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем (відповідачем) рівними частками щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.11.2014, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у справі № 922/4126/14 за позовом Харківської міської ради до Фізичної особи-підприємця Нестругіна Р.В. внесено зміни до договору оренди землі від 04.05.2006 зареєстрованого 04.05.2006 за № 59 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди.

Так, за умовами п.5 додаткової угоди до договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації від 24.09.2013 № 776 становить 1 908 152,00грн.

Відповідно до абз.2 п.9 додаткової угоди до договору, розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком № 469/14 від 08.11.2013 на рік становить 5,6 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки і складає:

- 106 856,51грн в рік;

- 8 904,71грн в місяць.

В подальшому, рішенням Господарського суду Харківської області від 13.03.2020 у справі № 922/14/20 за позовом Харківської міської ради до Фізичної особи-підприємця Нестругіна Р.В. про розірвання договору, договір оренди землі від 04.05.2006 № 59 розірвано.

Дане рішення в суді вищої інстанції не оскаржувалось, у зв`язку з чим набрало чинності 09.04.2020, та саме з цієї дати у відповідача припинились зобов`язання за договором оренди, а договір оренди є розірваним.

22.10.2020 між сторонами підписано акт приймання земельної ділянки до земель запасу міста (кадастровий номер :07:014:0002), відповідно до якого позивач прийняв від відповідача земельну ділянку площею 0,0766га, розташовану за адресою: вул. Бригади Хартія (колишня назва - Рибалка) ріг вул. Комунальників (колишня назва - Пожарського) у м. Харкові до земель запасу міста на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 13.03.2020 у справі № 922/14/20.

Відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 09.11.2023 № 22622/5/20-40-24-05-07, відповідач не зареєстрований платником орендної плати за земельну ділянку площею 0,0766га з кадастровим номером :07:014:0002 та у період з 01.03.2019 по 27.09.2020 орендна плата не нараховувалась та не сплачувалась.

Як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору оренди (до моменту його розірвання в судовому порядку) орендні платежі не здійснював, у зв`язку з чим у нього за період з 17.02.2019 по 06.08.2020 утворилась заборгованість в розмірі 283 622,24грн, яку позивач і просить стягнути на свою користь.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Податковим кодексом України, який набув чинності 01.01.2011, зокрема, встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп.14.1.147 п.14.1 ст.14), а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 в редакції, що діяла у період спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абз.1 п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Яке вже було встановлено судом, між сторонами 04.05.2006 укладено договір оренди землі, відповідно до п.11 якого відповідач взяв на себе зобов`язання орендну плату за земельну ділянку вносити рівними частками щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

У п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

На підставі зазначеного позивачем було здійснено за період з з 17.02.2019 по 06.08.2020 розрахунок орендної плати, відповідно до якого, з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки, орендна плата за користування земельною ділянкою складає 283 622,24грн.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що позивач неправильно визначив період нарахування орендної плати за договором оренди землі від 04.05.2006, виходячи з наступного.

Предметом позову є стягнення з відповідача орендної плати за період з 17.02.2019 по 06.08.2020 за договором оренди землі від 04.05.2006 № 59, який за рішенням Господарського суду Харківської області від 13.03.2020 у справі № 922/14/20 за позовом Харківської міської ради до Фізичної особи-підприємця Нестругіна Р.В. розірвано.

За приписами ч.3 ст.653 Цивільного кодексу України якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Як зазначає позивач у позовній заяві рішення Господарського суду Харківської області від 13.03.2020 у справі № 922/14/20 набрало законної сили 07.08.2020.

Судом встановлено, що рішення Господарського суду Харківської області від 13.03.2020 у справі № 922/14/20 в порядку апеляційного та касаційного провадження не оскаржувалось.

Даний факт сторонами не спростовано, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Таким чином, враховуючи те, що повний текст рішення суду у справі № 922/14/20 підписано 19.03.2020, дане рішення, відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набрало законної сили 09.04.2020, у зв`язку з чим договір оренди землі є розірваним з 09.04.2020, а не з 07.08.2020, як зазначає позивач у позові.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правильним періодом, за який відповідач повинен був здійснити орендну плату за договором оренди землі є період з 17.03.2019 по 29.02.2020 та з 01.04.2020 до 09.04.2020 (дата набрання рішенням законної сили).

Також суд зазначає, що п.1 р.1 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" внесено зміни до підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України та доповнено його пунктом 52-4 наступного змісту: не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 30 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.

Таким чином позивачем правомірно не було здійснено нарахування відповідачу орендної плати за березень 2020 року.

Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, орендну плату за користування земельною ділянкою за вказаний вище період не здійснив, у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість, яка за розрахунком суду, з урахуванням положень п.52-4 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, становить 211 525,71грн.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази належного виконання умов Договору в частині повної сплати орендних платежів.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.625 Цивільного України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 283 622,24грн заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою підлягають частковому задоволенню в розмірі 211 525,71грн за період з 17.03.2019 по 29.02.2020 та з 01.04.2020 до 09.04.2020.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 72 096,53грн суд вважає за необхідне відмовити.

Заперечуючи проти позову, відповідач не погоджується із розрахунком позивача, посилаючись на те, що розрахунок заборгованості з інфляційними втратами за визначений позивачем період з 17.03.2019 має враховувати місячний розмір орендної плати 89 04,71грн та індекс інфляції за березень 2019 року та за липень 2020 року включно, у подальшому, з урахуванням інфляційної складової основного боргу за попередній місяць.

Суд вважає заперечення відповідача безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Приписами ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Отже, за загальним правилом індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди.

Як вже зазначалося вище, п.10 договору оренди сторони погодили, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Суд зазначає, що індекс інфляції застосовується щомісяця до суми орендної плати за минулий місяць, який також був обчислений з урахуванням індексу інфляції за відповідний місяць. Дане застосування індексу інфляції є кумулятивним, та запобігає знеціненню грошових коштів відповідно до товарів та послуг.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, суд по-перше, відступив від висновків Касаційного суду у постановах від 21.05.2019 у справі № 916/2889/13 та від 14.01.2020 у справі № 924/532/19 про можливість розрахунку інфляційних збитків за поточний період без урахування інфляційної складової основного боргу за попередній місяць, оскільки це порушує принципи індексації доходів населення, визначені Законом України Про індексацію грошових доходів населення, Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007, з дотриманням певної математичної послідовності розрахунку, закладеної у цих нормативних актах (п.42 постанови), а по-друге, суд в своєму рішенні зазначив, що встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків (а у даних правовідносинах - орендної плати з урахуванням інфляції) означає, що вартість грошей з індексом інфляції за попередній період є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю (п.28 постанови).

Розмір базової орендної плати складає 8 904,71грн в місяць (абз.2 п.9 договору в редакції додаткової угоди, визнаної укладеною рішенням Господарського суду Харківської області від 10.11.2014 у справі № 922/4126/14).

Таким чином, базовим місяцем для розрахунку розміру орендної плати за договором є січень 2015 року (дата набуття чинності рішення Господарського суду Харківської області від 10.11.2014 у справі № 922/4126/14) та починаючи з лютого 2015 року орендна плата повинна сплачуватися вже з урахуванням індексу інфляції, який застосовується щомісяця до суми орендної плати за минулий місяць, який також був обчислений з урахуванням індексу інфляції за відповідний місяць, що і було зроблено позивачем в даному випадку.

З цих же підстав суд не приймає до уваги наданий відповідачем контррозрахунок заборгованості за спірний період.

Щодо посилання відповідача на відсутність попередження з боку позивача у будь-якій формі (претензії та інше) про порушення відповідачем умов договору в частині несплати орендної плати, суд зазначає, що чинним законодавством у спірних правовідносинах не передбачено обов`язкового досудового порядку урегулювання спору.

Розглянувши заяву відповідача щодо застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 Цивільного кодексу України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ст.258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як вже було встановлено судом вище, порушення права позивача виникло 06.06.2024, що і вважається початком перебігу строку позовної давності.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" № 211 від 11.03.2020 на усій території України було введено карантин та запроваджено відповідні обмежувальні заходи.

Постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 09.12.2020 № 1236, від 17.21.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 16.06.2021 № 611, від 11.08.2021 № 855, від 22.09.2021 № 981, від 15.12.2021 № 1336, від 23.02.2022 № 229, від 27.05.2022 № 630, від 19.08.2022 № 928, від 23.12.2022 № 1423 та від 25.04.2023 № 383 дія карантину продовжувалася по 30.06.2023.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до Закону України від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Так, розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено п.12, відповідно до якого - під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Розділ IX Прикінцеві положення Господарського кодексу України доповнено п.7, в якому визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Також, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.

Відповідно до п.19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії.

Враховуючи вищевикладене, строки позовної давності щодо стягнення заборгованості по зобов`язанням відповідача є такими, що не сплинули.

За таких обставин, доводи відповідача про сплив строку позовної давності є безпідставними та необґрунтованими, а строки позовної заяви такими, що не підлягають застосуванню, у зв`язку з чим суд в задоволенні заяви вважає за необхідне відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору, суд, керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.129, 237, 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Нестругіна Руслана Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, ) - 211 525,71грн заборгованості зі сплати орендної плати, 3 172,88грн судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 72 096,53грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "12" травня 2025 р.

Суддя Т.А. Лавренюк