ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" травня 2025 р. м. Київ

Справа № 911/1553/25

Суддя Господарського суду Київської області А.Р. Ейвазова, розглянувши матеріали позовної заяви Департаменту регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю «С.В.-ГРУП» про визнання недійсним пунктів договорів, стягнення 269 616,83грн,

ВСТАНОВИВ:

Департамент регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації (далі позивач, сторона, Департамент регіонального розвитку КОДА) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «С.В.-ГРУП» (далі відповідач, сторона, ТОВ «С.В.-Груп») та просить:

- визнати недійсним п.3.1 договору №153-23 від 14.09.2023 будівельного підряду, який укладено сторонами, в частині включення до ціни договору податку на додану вартість щодо вартості постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва житла в сумі 256 132,63грн;

- визнати недійсним п.3.1 договору №153-23/24 від 05.07.2024 будівельного підряду на додаткові роботи в частині включення до ціни договору податку на додану вартість щодо вартості постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва житла в сумі "13484,20 50 555,87грн";

- стягнути з ТОВ «С.В.-Груп» на користь Департаменту регіонального розвитку КОДА безпідставно отримані кошти в сумі 269 616,83грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вказані договори у відповідних частинах суперечать положеннями п.197.15 ст.197 Податкового кодексу України, а саме щодо формування вартості робіт з урахуванням податку на додану вартість, який не підлягав нарахуванню, оскільки відповідна операція не підлягає оподаткуванню, що призвело до безпідставного отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 269 616,83грн як податку на додану вартість у складі вартості робіт.

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що відповідна позовна заява подана без дотримання вимог законодавства, чинного на момент її подання.

Так, згідно п.2 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) позовна заява повинна містити, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У поданій позовній заяві позивач вказує адресу, яка не є адресою особи, що вказана позивачем як відповідач, що вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Так, відповідно до відомостей із вказаного реєстру, особа, яка вказана як відповідач у поданій позовній заяві та має ідентифікаційний код 42647801, що вказаний позивачем як код відповідача, зареєстрована за адресою: 09230, Київська обл., Обухівський р-н., м. Ржищів, вул. Шевченка Тараса, буд. 15А.

Окрім того, положеннями п.4 ч.3 ст.162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Спосіб захисту, тобто певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, повинен бути чітко визначений позивачем у позовній заяві. Однак, у поданій позовній заяви позивач, вимагаючи визнати недійсним п.3.1 договору №153-23/24 від 05.07.2024 будівельного підряду на додаткові роботи в частині включення до ціни договору податку на додану вартість щодо вартості постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва житла, ймовірно помилково зазначає дві величини ПДВ - « 13 484,20грн» та « 50 555,87грн». що не дозволяє суду правильно визначити зміст вимог у відповідній частині та унеможливлює їх об`єктивний розгляд по суті.

Також, в силу п.5 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява має містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Поряд з цим, окрім зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, позивач, відповідно до ч.2 ст.164 ГПК України, зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, Департамент регіонального розвитку КОДА у поданому позові вказує, що додатковою угодою від 04.07.2024 №3 до договору №153-23 сторони узгодили ціну договору у розмірі 3 418 229,75грн, у т.ч., суму ПДВ 256 132,63грн, однак, на підтвердження відповідної обставини до поданої позовної заяви відповідного доказу додаткової угоди від 04.07.2024 №3 до договору №153-23 у якій сума ПДВ складає 256 132,63грн не долучає. Фактично, позивачем до позовної заяви долучено іншу додаткову угоду, сума ПДВ за якою складає 569 962,96грн.

Поряд з цим, позивач посилається у позовній заяві на звернення до відповідача з листом від 31.10.2024 вих.№4284/34/34.06.01/2024 щодо внесення змін до договорів, однак, на підтвердження відповідної обставини звернення до відповідача з відповідним листом доказів направлення/вручення відповідачу вказаного листа не долучає.

Між тим, в силу ч.ч.1,3,4 ст.74 ГПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Як визначено ч.2 ст.80 ГПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.4 цієї статті, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У поданій позовній заяві не вказано, що не можуть бути подані разом із позовною заявою відповідні докази (їх копії), що підтверджують обставини, на які позивач посилається: додаткова угода від 04.07.2024 №3 до договору №153-23, у якій сума ПДВ складає 256 132,63грн; докази направлення/вручення листа від 31.10.2024 вих.№4284/34/34.06.01/2024 відповідачу.

Недотримання вимог ст.ст.162, 164, 172 ГПК України є підставою для залишення позовної заяви без руху у відповідності з ч.1 ст.174 ГПК України.

Враховуючи, що позивачем не дотримано вимог чинного процесуального законодавства на момент звернення з позовом, відповідна позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом (з підтвердженням направлення відповідачу): уточнення інформації щодо місцезнаходження відповідача або його ідентифікаційного коду/найменування; уточнення змісту заявлених вимог; доказів у підтвердження обставин, на які позивач посилається у поданій позовній заяві та які не надав (додаткова угода від 04.07.2024 №3 до договору №153-23, що передбачає сплату ПДВ у розмірі 256 132,63грн; докази направлення відповідачу листа від 31.10.2024 вих.№4284/34/34.06.01/2024).

У разі не усунення встановлених недоліків заява вважається неподаною та може бути повернута відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 234-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню окремо не підлягає.

Суддя А.Р. Ейвазова