ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р. Справа№ 910/10806/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Кропивної Л.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ112" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2024 у справі №910/10806/24 (суддя Чинчин О.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА БРОНЕТЕХНІКА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ112" про стягнення заборгованості у розмірі 92 506,02 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА БРОНЕТЕХНІКА" (надалі також - "Позивач") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ112" (надалі також - "Відповідач") про стягнення 92 506 грн. 02 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором купівлі - продажу №11032024/100-5-3 від 11.03.2024 року щодо своєчасності поставки товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2024 у справі №910/10806/24 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача штраф у розмірі 27 394 (двадцять сім тисяч триста дев`яносто чотири) грн. 65 коп., пеню у розмірі 31 286 (тридцять одна тисяча двісті вісімдесят шість) грн. 11 коп. та судовий збір у розмірі 2 401 (дві тисячі чотириста одна) грн. 00 коп.

При задоволенні позову суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо поставки товару у встановлені договором строки.

При цьому, суд, користуючись наданими правовими підставами, визначеними у ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, зменшив розмір пені та штрафу на 20 %.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким зменшити розмір штрафних санкцій, що підлягають стягненню.

Апелянт посилається на невірність розрахунку штрафу, та вказує про необхідність зменшення вказаних нарахувань на 50 %.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

11.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА БРОНЕТЕХНІКА" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ112" (Продавець) було укладено Договір купівлі - продажу №11032024/100-5-3, умовами якого передбачено, що Продавець передає у власність Покупцеві замовлений Товар, назва, кількість, вартість якого визначається у Специфікаціях (додатках до даного Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п.2.1 Договору загальна вартість замовленого Товару вказується Сторонами в Специфікаціях.

Згідно з п.2.2 Договору Умови оплати:

2.2.1. Попередня оплата коштів на поточний рахунок Продавцю здійснюється у розмірі 50 % від загальної вартості Товару, визначеної у Специфікації.

2.2.2. Доплата у розмірі 50% від загальної вартості Товару здійснюється Покупцем протягом 5 (п?яти) банківських днів з моменту отримання ним коштів у якості оплати за Вироби від Державного замовника.

Відповідно до п. 3.1 Договору Продавцем поставляється за власний рахунок Товар Покупцю на умовах DDP склад Покупця, за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Нові Петрівці, провулок 1-го Травня, 30 (відповідно до правил ІНКОТЕРМС в редакції 2020 р.).

Умовами пункту 3.2 Договору передбачено, що Продавець за власний рахунок поставляє Товар Покупцю та на умовах DDP склад Покупця, за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Нові Петрівці, провулок 1-го Травня, 30 (відповідно до правил ІНКОТЕРМС в редакції 2020 р.) протягом 45 (сорока п?яти) календарних днів з моменту отримання від Покупця попередньої оплати.

Згідно з п.3.4 Договору право власності на поставлений Товар переходить від Продавця до Покупця з моменту підписання уповноваженим представником видаткової накладної на кожну партію Товару, що оформлюється Продавцем у встановленому порядку.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за порушення строків поставки Товару Продавець сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого (недопоставленого) Товару, за кожний день прострочення поза встановлені цим Договором строки поставки, а за прострочення понад 15 днів з Продавця додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від вказаної суми.

Специфікацією №1 до Договору Договір купівлі - продажу №11032024/100-5-3 від 11.03.2024 року Сторони погодили найменування товару, у кількості 100 комплектів, ціну, загальну суму в розмірі 689 000 грн. 40 коп.

Специфікацією №2 до Договору Договір купівлі - продажу №11032024/100-5-3 від 11.03.2024 року Сторони погодили найменування товару, у кількості 5 комплектів, ціну, загальну суму в розмірі 34 450 грн. 02 коп.

Специфікацією №3 до Договору Договір купівлі - продажу №11032024/100-5-3 від 11.03.2024 року Сторони погодили найменування товару, у кількості 3 комплекти, ціну, загальну суму в розмірі 20 670 грн. 01 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору купівлі - продажу №11032024/100-5-3 від 11.03.2024 року Позивач перерахував на користь Відповідача грошові кошти у загальному розмірі 382 415 грн. 22 коп., що підтверджується платіжними інструкціями №22376 від 13.03.2024 року на суму в розмірі 344 500 грн. 20 коп., №22374 від 13.03.2024 року на суму в розмірі 17 225 грн. 01 коп., №1164 від 13.03.2024 року на суму в розмірі 10 335 грн. 01 коп., №1312 від 03.05.2024 року на суму в розмірі 10 335 грн. 00 коп.

Крім того, на виконання умов Договору купівлі - продажу №11032024/100-5-3 від 11.03.2024 року Відповідач поставив товар, а Позивач в свою чергу прийняв вказаний товар у кількості 108 комплектів на загальну суму в розмірі 744 120 грн. 44 коп., що підтверджується видатковими накладними №23 від 12.03.2024 року у кількості 3 комплекти на суму 20 670 грн. 01 коп., №24 від 28.03.2024 року у кількості 15 комплектів на суму 103 350 грн. 06 коп., №27 від 11.04.2024 року у кількості 9 комплектів на суму 62 010 грн. 04 коп., №31 від 02.05.2024 року у кількості 10 комплектів на суму 68 900 грн. 04 коп., №40 від 06.06.2024 року у кількості 15 комплектів на суму 103 350 грн. 06 коп., №41 від 05.07.2024 року у кількості 8 комплектів на суму 55 120 грн. 03 коп., №42 від 12.07.2024 року у кількості 15 комплектів на суму 103 350 грн. 06 коп., №44 від 05.08.2024 року у кількості 10 комплектів на суму 68 900 грн. 04 коп., №47 від 12.08.2024 року у кількості 9 комплектів на суму 62 010 грн. 04 коп., №48 від 16.08.2024 року у кількості 9 комплектів на суму 62 010 грн. 04 коп., №51 від 30.08.2024 року у кількості 5 комплектів на суму 34 450 грн. 02 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач не здійснив поставку товару у строк, визначений умовами Договору.

Суд встановивши обставини прострочення відповідачем поставки товару, задовольнив вимоги.

Стосовно наведених в оскаржуваному рішенні висновків, Суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 663 Цивільного кодексі України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Умовами пункту 3.2 Договору передбачено, що Продавець за власний рахунок поставляє Товар Покупцю та на умовах DDP склад Покупця, за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Нові Петрівці, провулок 1-го Травня, 30 (відповідно до правил ІНКОТЕРМС в редакції 2020 р.) протягом 45 (сорока п?яти) календарних днів з моменту отримання від Покупця попередньої оплати.

На виконання умов Договору купівлі - продажу №11032024/100-5-3 від 11.03.2024 року Позивач перерахував на користь Відповідача грошові кошти у загальному розмірі 382 415 грн. 22 коп., що підтверджується платіжними інструкціями №22376 від 13.03.2024 року на суму в розмірі 344 500 грн. 20 коп., №22374 від 13.03.2024 року на суму в розмірі 17 225 грн. 01 коп., №1164 від 13.03.2024 року на суму в розмірі 10 335 грн. 01 коп., №1312 від 03.05.2024 року на суму в розмірі 10 335 грн. 00 коп.

Таким чином, враховуючи умови п.3.2 Договору купівлі - продажу №11032024/100-5-3 від 11.03.2024 року, граничний строк поставки товару на загальну суму в розмірі 744 120 грн. 43 коп. Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ112" - 29.04.2024 року.

Проте, в порушення умов Договору купівлі - продажу №11032024/100-5-3 від 11.03.2024 року, Відповідач здійснив поставку товару з простроченням, що підтверджується видатковими накладними №31 від 02.05.2024 року у кількості 10 комплектів на суму 68 900 грн. 04 коп., №40 від 06.06.2024 року у кількості 15 комплектів на суму 103 350 грн. 06 коп., №41 від 05.07.2024 року у кількості 8 комплектів на суму 55 120 грн. 03 коп., №42 від 12.07.2024 року у кількості 15 комплектів на суму 103 350 грн. 06 коп., №44 від 05.08.2024 року у кількості 10 комплектів на суму 68 900 грн. 04 коп., №47 від 12.08.2024 року у кількості 9 комплектів на суму 62 010 грн. 04 коп., №48 від 16.08.2024 року у кількості 9 комплектів на суму 62 010 грн. 04 коп., №51 від 30.08.2024 року у кількості 5 комплектів на суму 34 450 грн. 02 коп.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за порушення строків поставки Товару Продавець сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого (недопоставленого) Товару, за кожний день прострочення поза встановлені цим Договором строки поставки, а за прострочення понад 15 днів з Продавця додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від вказаної суми.

Суд першої інстанції, перевіривши розрахунок пені, нарахованої за загальний період з 27.04.2024 року по 27.08.2024 року у розмірі 40 747 грн. 47 коп. дійшов вірного висновку, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв`язку з невірним розрахунком позивача в частині визначення початку перебігу прострочення Відповідача та закінчення нарахування пені, оскільки день здійснення поставки не включається в період часу, за який стягується пеня.

Так, Суд вірно встановив, що граничний строк здійснення поставки Відповідачем є 29.04.2024 року, а тому з 30.04.2024 року розпочалась прострочка Відповідача з виконання його договірного зобов`язання. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню пеня за загальний період прострочки з 30.04.2024 року по 27.08.2024 року у розмірі 39 107 грн. 64 коп.

Також, Суд, перевіривши розрахунок 7% штрафу, нарахованого на підставі п.7.2 Договору купівлі - продажу №11032024/100-5-3 від 11.03.2024 року у розмірі 34 243 грн. 31 коп. дійшов висновку, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що 7% штрафу згідно з п.7.2. договору необхідно обчислювати від суми нарахованої пені.

Вказане твердження колегія суддів визнає помилковим, оскільки зазначені умови нарахування чітко викладені в договорі та не допускають неоднозначного трактування.

Вказаним пунктом договору встановлено, що за порушення строків поставки Товару Продавець сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого (недопоставленого) Товару, за кожний день прострочення поза встановлені цим Договором строки поставки, а за прострочення понад 15 днів з Продавця додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від вказаної суми.

Тобто чітко вказано, що штраф розраховується та сплачується від вартості непоставленого (недопоставленого) товару.

Як вже було вказано, місцевим господарським судом було зменшено на 20 % розмір вказаних штрафу та пені.

Стосовно наведеного висновку суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Так, частина третя статті 551 Цивільного кодексу України дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду за наявності кількох умов: якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов`язання збитків; за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

При чому законодавцем не визначено переліку таких обставин. Це питання вирішується на підставі аналізу конкретної ситуації. Зокрема, істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобов`язання, причин невиконання або неналежного виконання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, тощо.

У свою чергу норми статті 233 Господарського кодексу України визначають як обставини, що беруться до уваги у випадку зменшення неустойки, ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть учать у зобов`язанні, не лише майнові, але і інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Правила частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

Водночас зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Отже, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19.

При цьому ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Колегія суддів звертає увагу, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 та у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 25.02.2020 у справі №903/322/19, від 07.04.2020 у справі № 904/1936/19, від 12.05.2020 у справі №910/9767/19, від 29.04.2020 у справі № 917/693/19 та від 26.05.2020 у справі №916/2586/19.

Слід також зазначити, що чинним законодавством України не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Тому, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №911/867/19 та 25.02.2020 у справі №904/2542/19).

При цьому реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Приймаючи до уваги, що відповідач виконав свій обов`язок з поставки товару, хоча й з простроченням, а матеріали справи не містять доказів понесення позивачем збитків, спричинених простроченням виконання відповідачем зобов`язань, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для реалізації свого права щодо зменшення розміру пені та штрафу, що підлягає стягненню з відповідача, на 20% відсотків.

Таке зменшення, за висновком колегії суддів є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для них.

Колегія суддів звертає увагу, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд з урахуванням положень статті 86 Господарського процесуального кодексу України, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки, і такі дії суду не можуть бути підставою для скасування судового рішення в цій частині при відсутності інших порушень норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим господарським судом положень статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, оскільки суд першої інстанції в повній мірі дослідив відповідні обставини, передбачені зазначеними статтями та правильно застосував їх положення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРТ112" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2024 у справі №910/10806/24 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена: 12.05.2025 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

Л.В. Кропивна