РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2025Справа № 910/1530/25

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСТ ЄВРОБУД"

(03117, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 67;

ідентифікаційний код: 41605708)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "БУД

ДЕВЕЛОПМЕНТ"

(04050, м. Київ, вул. Володимира Турця (Лермонтовська), буд. 4;

ідентифікаційний код: 44314788)

про стягнення 303 461,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПСТ ЄВРОБУД" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "БУД ДЕВЕЛОПМЕНТ" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу №03012410 від 03.01.2024 в загальному розмірі 303 461,35 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.02.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/1530/25 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 13.02.2025 була направлена та доставлено відповідачу в його Електронний кабінет, що підтверджується Довідкою про доставлення процесуального документа до електронного кабінету 14.02.2025.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/1530/25, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

03.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПСТ ЄВРОБУД» (надалі - Продавець або Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «БУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» (надалі - Покупець або Відповідач), було укладено договір купівлі-продажу № 03012410 (надалі - Договір), за умовами якого Продавець зобов`язався протягом дії даного Договору, передавати Покупцю Товар окремими партіями, за цінами, в асортименті і кількості, що узгоджуються Сторонами в накладних, а Покупець зобов`язався приймати та оплачувати Товар.

Відповідно до п. 8.1. Договору, цей Договір набуває чинності з моменту його укладення Сторонами і діє до 31 грудня 2024 року, а в частині розрахунків - до повного виконання Сторонами зобов`язань.

У відповідності до п. 4.1. Договору, розрахунки за товар здійснюються Покупцем у національній валюті України - гривні шляхом перерахування грошової суми у розмірі 100% вартості партії товару на розрахунковий рахунок Продавця, не пізніше одного банківського дня з дати виставлення Продавцем рахунку Покупцю.

На виконання взятих на себе зобов`язань, в період із 16.08.2024 року по 28.08.2024 року позивач здійснив поставку відповідачу Товару (будівельних матеріалів), в тому числі у відповідності до наступних видаткових накладних: - №ЕВР-ЄПБ-1608.169 від 16.08.2024 року на суму 41384 грн. 08 коп.; -№ЕВР-ЄПБ-2108.129 від 21.08.2024 року на суму 16917 грн. 08 коп.; - №ЕВР-ЄПБ-2208.212 від 22.08.2024 року на суму 19387 грн. 39 коп.; - №EBP-2308.000006 від 23.08.2024 року на суму 5621 грн. 04 коп.; - №ЕВР-ЄПБ-2308.119 від 23.08.2024 року на суму 190693 грн. 44 коп.; - №ЕВР-2808.000010 від 28.08.2024 року на суму 6708 грн. 14 коп. Всього 280 711 грн. 17 коп.

Водночас, як вказує Позивач, в порушення умов п.п.6.2, 7.1. Договору, відповідач отриманий від позивача товар не оплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 280 711,17 грн., що свідчить про його односторонню відмову від виконання взятих на себе грошових зобов`язань.

Таким чином, спір у справі виник у зв`язку із тим, що Покупець, порушуючи умови Договору, не оплатив отриману продукцію в повному обсязі, внаслідок чого, на день подачу позову у останнього утворилась заборгованість по оплаті поставленої продукції за Договором купівлі-продажу №03012410 від 03.01.2024 в розмірі 280 711,17 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 ГК України, глави 54 ЦК України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Позивач здійснив поставку товару загалом на суму 280 711,17 грн. за видатковими накладними №ЕВР-ЄПБ-1608.169 від 16.08.2024 року на суму 41384 грн. 08 коп.; №ЕВР-ЄПБ-2108.129 від 21.08.2024 року на суму 16917 грн. 08 коп.; №ЕВР-ЄПБ-2208.212 від 22.08.2024 року на суму 19387 грн. 39 коп.; №EBP-2308.000006 від 23.08.2024 року на суму 5621 грн. 04 коп.; №ЕВР-ЄПБ-2308.119 від 23.08.2024 року на суму 190693 грн. 44 коп.; №ЕВР-2808.000010 від 28.08.2024 року на суму 6708 грн. 14 коп.

Судом встановлено, що зазначені видаткові накладні містять печатку та підпис відповідача про отримання Товару без жодних зауважень та заперечень щодо кількості та якості отриманого Товару. Також суд зауважує, що у матеріалах справи відсутні заперечення щодо якості та вартості отриманого Товару зі сторони відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач у встановлений вищевказаним договорами строк не розрахувався чим порушив умови договору, а відтак, доводи позивача останнім було поставлено Товариству Товару загальною вартістю 280 711,17 грн., є не спростованими.

Відповідач належними засобами доказування доказів протилежного не довів.

Натомість, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання передбачені Договором та у строк передбачений умовами укладеного між Сторонами Договором не здійснив оплату поставленого Товару. У зв`язку з чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 280 711,17 грн.

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, станом на день подання позову зобов`язання з оплати поставленого товару на загальну суму 280 711,17 грн. відповідачем не виконано.

Доказів оплати поставленого товару на загальну суму 280 711,17 грн. матеріали справи не містять. Вказане відповідачем не заперечується. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 280 711,17 грн. документально підтверджена та належним чином доведена, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем заявлено до стягнення із відповідача 18 988,08 грн. - інфляційних втрат та 3 762,10 грн. - 3% річних.

Стосовно вказаних позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що він є арифметично вірним, таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 18 988,08 грн. - інфляційних втрат та 3 762,10 грн. - 3% річних, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "БУД ДЕВЕЛОПМЕНТ" (04050, м. Київ, вул. Володимира Турця (Лермонтовська), буд. 4; ідентифікаційний код: 44314788) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПСТ ЄВРОБУД" (03117, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 67; ідентифікаційний код: 41605708) 280 711,17 грн. - основного боргу, 18 988,08 грн. - інфляційних втрат та 3762,10 грн. - 3% річних, 4 551,93 грн. - судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов