номер провадження справи 18/145/24-19/215/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
08.05.2025 Справа № 908/2703/24
м.Запоріжжя Запорізької області
Суддя Господарського суду Запорізької області Давиденко І.В. розглянувши заяву Приватного підприємства Ресурс-Юг про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат по справі № 908/2703/24
про стягнення 170 340,00 грн
без виклику учасників справи
13.03.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Приватного підприємства Ресурс-Юг про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/2703/24, яка сформована в підсистемі «Електронний суд» 12.03.2025.
Заява обґрунтована наступним.
Позивач зазначає також, що фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правової допомоги в рамках справи №908/2703/24, в суді першої інстанції складає 12 500, 00 грн. В зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з позивача 12 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.03.2025 заяву передано до розгляду судді Давиденко І.В.
Ухвалою суду від 14.03.2025 заяву Приватного підприємства Ресурс-Юг про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/2703/24 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу прийнято до розгляду та зупинено провадження з її розгляду до набрання законної сили постанови Центрального апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Лєтрейд на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.02.2025 у справі №908/2703/24 та повернення матеріалів справи № 908/2703/24 до Господарського суду Запорізької області.
21.04.2025 до Господарського суду Запорізької області від Центрального апеляційного господарського суду надійшла справа № 908/2703/24.
Постановою Центрального апеляційного суду від 03.04.2025 апеляційну скаргу ТОВ Лєтрейд залишено без задоволення, рішення Господарського суду Запорізької області від 21.02.2025 у даній справі залишено без змін.
Додатковою постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2025 відмовлено ПП Ресурс-Юг про ухвалення додаткового рішення в справі № 908/2703/24.
Ухвалою суду від 28.04.2025 поновлено розгляд заяви Приватного підприємства Ресурс-Юг про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/2703/24 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в письмовому провадженні, без виклику учасників справи. Запропоновано відповідачу до 01.05.2024 надати заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, які завчасно направити суду та позивачу.
29.04.2025 від ТОВ «ЛЕТРЕЙД» до суду надійшов відзив на заяву позивача, відповідно до якого відповідач заперечує проти її задоволення в повному обсязі. Свою позицію відповідач обґрунтовує наступним.
Частинами 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. За приписами частини 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На думку відповідача позивач пропустив п`ятиденний строк для звернення з заявою, враховуючи, що рішення ухвалено 21.02.2025, а заява подана 13.03.2025, при цьому питання про поновлення строку позивачем не поставлене.
Від позивача 01.05.2025 через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. Позивач проти заперечень відповідача вказує на наступне.
Позивач з рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.02.2025 ознайомився 07.03.2025, в день доставки його до електронного кабінету, 12.03.2025 направлено до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по справі щодо розподілу судових витрат та стягнення з ТОВ «ЛЄТРЕЙД» на користь ПП «РЕСУРС-ЮГ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 500,00 грн. Ухвалою Господарського суду Запорізької області у справі №908/2703/24 від 14.03.2025 зупинено провадження з розгляду заяви ПП Ресурс-Юг про ухвалення додаткового рішення до набрання законної сили постанови Центрального апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги ТОВЛєтрейд на рішення суду від 21.02.2025 та повернення матеріалів справи №908/2703/24 до Господарського суду Запорізької області.
Також позивач зазначає, що на виконавши вимоги ч. 1 ст. 124 ГПК України, під час подання позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи у розмірі 17 422,04 грн, які складаються з витрат на судовий збір (судовий збір - 2422 грн. 04 коп.) та професійну правничу допомогу - 15 000 грн. Визначений законодавством п`ятиденний строк позивач не порушив, оскільки заяву подано 12.03.2025, а рішення суду отримане 07.03.2025, в зв`язку з чим твердження відповідача про необхідність подання клопотання про поновлення строку позивач вважає необґрунтованим.
Позивач вважає, що ним виконано обидві умови, визначені ст. 129 ГПК України, оскільки заява про витрати на правову допомогу міститься безпосередньо у позовній заяві, а відповідні підтверджуючі документи були подані разом із заявою про ухвалення додаткового рішення у межах встановленого строку.
Також позивач звертає увагу, що справа №908/2703/24 розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, що не передбачає проведення судових дебатів. У такому випадку усі заяви, зроблені у позовній заяві, вважаються зробленими до завершення дебатів, як того вимагає ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Враховуючи, що розгляд справи № 908/2703/24 відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат розглядається в тому самому порядку.
Розглянувши матеріали справи та заяву ПП «Ресурс-Юг» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 500,00 грн, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.02.2025, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2025, повністю задоволено позовні вимоги ПП «Ресурс-Юг», стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Лєтрейд на користь Приватного підприємства Ресурс-Юг 170 340 грн основної заборгованості, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Лєтрейд на користь Приватного підприємства Ресурс-Юг 2 422 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору. Повний текст рішення складено та підписано 07.03.20025.

Питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішені.

Відповідно до приписів ч.4,5 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи, що розгляд даної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику(повідомлення) сторін, датою ухвалення рішення у справі вважається 07.03.2025.

В позовній заяві ПП «Ресурс-Юг» зазначено, що до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат позивач відніс 15000,00 грн витрат на правову допомогу, докази понесення цих витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Відповідно до довідки сформованої програмою Діловодство спеціалізованого господарського суду, рішення суду у справі № 908/2703/24 доставлено до електронного кабінету ПП «Ресурс-Юг» 07.03.2025 о 17:15.

Відповідно до ч.6 ст. 242 ГПК України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, беручи до уваги, що рішення суду доставлено позивачу на електронний кабінет після 17 години 07.03.2025, днем вручення рішення позивачу вважається 10.03.2025, тому як 08.03.2025-субота, вихідний день.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не пропущено п`ятиденний строк для надання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат.

Згідно з вимогами ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, які потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи та заяви клопотання Приватного підприємства «Ресурс-Юг», останнім було заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 500,00 грн.

Згідно ч. 1-4 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 23.09.2024 адвокатом Хлєбніковою Наталею Анатоліївною (далі-Адвокат)та Приватним підприємством «Ресурс-Юг» (далі-Клієнт) укладено договір № 158 про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 1.1 якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу (юридичні послуги), в наступних формах: - усні та письмові консультації; підготовка та аудит документів; - представництво та захист інтересів Клієнта в усіх судових органах, місцевих, господарських, адміністративних судах будь-якої територіальності та спеціалізації, усіх юрисдикцій та інстанцій, з усіма правами включаючи, але не обмежуючись тими, які надані законодавством адвокату, представнику, позивачу, третій особі, яка заявляє чи не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, боржнику, стягувачу.

Договір укладається строком на два роки та набирає чинності з моменту його підписання.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.2.1, 2.2.2 Договору визначено, що вартість послуг за цим Договором визначається в Додаткових угодах та/або в рахунку(ах) до Договору, які є невід`ємною частиною даного Договору. Вартість юридичних послуг Адвоката розраховується в наступних порядках: погодинна оплата вартості, яка визначається шляхом множення об`єму ефективно витраченого часу Адвоката на ціну вартості однієї години Адвоката. Фіксована сума вартості за чіткий об`єм послуг, яка визначається за результатами повноцінного аналізу обставин та документів, що мають значення для визначення об`єму юридичних послуг.

Також, 23.09.2024 ПП «Ресурс-Юг» та адвокатом Хлєбніковою Н.А. укладено додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги № 158 від 23.09.2024 про наступне:

1. Адвокат зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у Договорі про надання правової допомоги № 158 від 23.09.2024, надати клієнтові правову допомогу. 2.Сторони погодили вартість наданих послуг складатиме 2000,00 грн за годину роботи Адвоката. Кількість витраченого часу на кожну виконану Адвокатом задачу, за завданням Клієнта, відображатиметься в акті наданих послуг; підписання якого обома сторонами свідчитиме про погодження кількості витраченого часу на роботу Адвокатом та узгодження вартості послуг. 3. Умови сплати наданих Адвокатом послуг протягом 30 банківських днів з дня підписання сторонами акту виконаних робіт та отримання рахунку Клієнтом. 4.Додаткова угода складена у двох примірних, по одному для кожного з сторін. 5.Ця додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання та є невід`ємною частиною Договору.

Судом також встановлено, що сторонами договору складено та підписано акт приймання-передачі юридичних послуг № 1 від 24.09.2024 до Договору про надання юридичних послуг № 158 від 23.09.2024. Відповідно до зазначено акту, Адвокат надав, а Клієнт прийняв послуги з визначеною вартістю та кількістю витраченого часу : аналіз документів наданих Клієнтом, 2 години, 2000,00 грн на годину, загалом - 4000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення заборгованості згідно Договору перевезення вантажів автомобільним транспортом № 500 від 09.08.2024 року, 4 години, 2000,00 грн за годину, загалом - 8500,00 грн; вивчення актуальної судової практики у подібних правовідносинах, 5 хвилин, 2000,00 грн за годину, загалом 500,00 грн. Всього за актом 12 500,00 грн.

Суд вважає необхідним зазначити про допущену сторонами описку в наведеному акті приймання-передачі щодо зазначення суми визначеної к оплаті за послугу «складання позовної заяви». Так вірною слід вважати суму 8 000,00 грн, беручи до уваги вихідні дані (4 години витрачені на роботу, 2000,00 грн оплати за годину) та підсумкову суму 12 500.00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 6. ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до приписів ГПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123); до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123); витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126); обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126); інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 4 ст. 129).

Абзацами 1, 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України, визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим, суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та Інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява N 19336/04).

Аналогічні критерії застосовані Європейським судом з прав людини у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі Тімайдуліна І інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Беручи до уваги принцип співмірності, необхідно пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зазначила, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом у межах правовідносин між ними та не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач проти стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 12 500,00 грн заперечив, у зв`язку з пропуском, на його думку, строку для надання доказів понесених позивачем витрат.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

До складу витрат на професійну правничу допомогу відповідно до Акту приймання-передачі послуг включено: аналіз документів наданих Клієнтом, вартість 4000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення заборгованості , вартість - 8500,00 грн; вивчення актуальної судової практики у подібних правовідносинах, вартість 500,00 грн. Всього за актом 12 500,00 грн, загальною сумою 12 500,00 грн.

Судом встановлено, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 500,00 грн є неспівмірним зі складністю справи та підготовки до її розгляду, оскільки, предметом розгляду у даній справі є стягнення заборгованості з відповідача і дана категорія справ не відноситься до категорії складних справ, які потребують оцінки та опрацювання значного об`єму нормативних документів, доказів та судової практики. Акт приймання-передачі наданих послуг містить зазначення часу- 4 години, витраченого адвокатом на складання позовної заяви, що вочевидь є завищеним для такого виду послуги. Крім того, суд вважає що послуга «аналіз документів наданих клієнтом» є складовою послуги «складання позовної заяв» та необґрунтовано винесена в акті окремим пунктом з оплатою 4000,00 грн.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу порівняно зі складністю справи є неспівмірними та достатньо завищеними.

Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України, судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, з огляду на обставини справи, її складність, предмет та підстави, сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям розумності та реальності, є завищеною, з огляду на це, надаючи оцінку наведеному заявником переліку витрат на правову допомогу, з урахуванням наданих доказів та фактичного обсягу наданих послуг правничої допомоги, у відповідності до принципу диспозитивності та змагальності, суд визнав за необхідне обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу та дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 908/2703/24 в розмірі 6 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 129, 232, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Приватного підприємства «Ресурс-Юг» ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових та стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі № 908/2703/24 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Лєтрейд (вул. Сєдова, буд.7, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 37129399) на користь Приватного підприємства Ресурс-Юг (вул. Мельницька, буд. 26/2, м. Одеса, 65005, ідентифікаційний код 35880550) 6 000(шість тисяч)грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В іншій частині додаткового рішення відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення складено та підписано 08.05.2025.

Повний текст додаткового рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.В. Давиденко