СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

07 травня 2025 року м. Харків Справа № 922/3/25

Східний апеляційний господарський суд у складі судді: Шутенко І.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Видавництво "Ранок" (вх.№1040 Х/1) на рішення ухвалене Господарським судом Харківської області у складі судді Шарко Л.В. 07.04.2025 (повний текст складений 15.04.2025) у справі №922/3/25

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області

до ТОВ Видавництво "Ранок"

про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Видавництво "Ранок", в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Державного бюджету неустойку в сумі 1005433,12грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач вчасно не повернув майно за договором оренди №4725-Н від 19.10.2010. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.04.2025 у справі №922/3/25 позовні вимоги задоволені частково.

Ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Видавництво "Ранок" (61022, м. Харків, пр. Незалежності, буд. 5, кв. 212, ) на користь Державного бюджету (отримувач: ГУК Харків обл/МТГ Харків/22080300, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), код ЄДРПОУ отримувача: 37874947, номер рахунку UA0020649) неустойку в сумі 794547,04грн.

В решті заявлених позовних вимог щодо стягнення неустойки - відмовлено.

Ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Видавництво "Ранок" (61022, м. Харків, пр. Незалежності, буд. 5, кв. 212, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61057, м. Харків, майдан Театральний, буд. 1, , р/р НОМЕР_1 , МФО 820172, ДКС України) витрати зі сплати судового збору у сумі 11918,21грн.

Під час ухвалення рішення місцевий господарський суд керувався наступним:

- рішенням Господарського суду Харківської області від 19.07.2023 у справі №922/3965/21 в частині задоволення позовних вимог про визнання договору, подовженим на тих самих умовах на той самий строк, тобто на 2 роки 11 місяців, а саме до 19.06.2023 року - відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2023 у справі №922/3965/21 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05.12.2023, у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 і рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2023 у справі №922/3965/21 залишено без змін.

Згідно зазначених судових рішень, договір оренди був діючим до 19.07.2020 року, так як це зазначено у Додатковій угоді до договору № 6 від 16.01.2018.

- листом від 13.11.2024 №17-03-01-04343 Регіональне відділення повідомило відповідача про необхідність в тижневий термін сплатити неустойку в розмірі 1005433,12грн до Державного бюджету України та надати до Регіонального відділення Акт повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності та Анкету про стан майна і розрахунків за договором підписані між орендарем та балансоутримувачем.

- позивачем надана інформація про надходження грошових коштів до Державного бюджету, на рахунки відкриті Державним казначейством України для зарахування платежів за оренду державного майна в період 19.07.2020 до 20.12.2024 платником ТОВ Видавництво "Ранок" на загальну суму 210886,08грн.

Станом на 20.12.2024 до Регіонального відділення не надходив акт повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності за договором, а також неустойку в розмірі 1005433,12грн до Державного бюджету України орендарем не сплачено.

Сума неустойки розрахована станом на жовтень 2024. Термін прострочення - з липня 2020 року по жовтень 2024.

З огляду на те, що після закінчення строку дії договору майно не повернуто орендодавцю та з урахуванням оплати відповідачем орендних платежів в частині заявленого позивачем періоду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

02.05.2025 до Східного апеляційного господарського суду в системі "Електронний суд" надійшла апеляційна скарга ТОВ Видавництво "Ранок", в якій просить суд:

1. Прийняти апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 07.04.2025 року у справі №922/3/25, відкрити апеляційне провадження та призначити розгляд справи.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 07.04.2025 року у справі №922/3/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є наступними.

Апелянт вважає, що місцевим господарським судом застосовано ч. 2 статті 785 ЦК України безпідставно. Так, апелянт звертає увагу на те, що заявлений період стягнення неустойки є з липня 2020 по жовтень 2024. Разом з цим, апелянт наполягає на тому, що за період з 19.07.2020 до 28.03.2023 вина відповідача була відсутня, оскільки до 28.03.2023 було чинним рішення суду у справі №922/3965/21 (до моменту ухвалення постанови Верховного Суду про його скасування), яким договір оренди визнано продовженим до 19.06.2023. З огляду на дію рішення суду поведінка відповідача у цей період не може вважатись протиправною, а тому відсутні підстави для застосування статті 785 ЦК України.

Апелянт вважає, що він користувався предметом оренди на підставі чинного на той час судового рішення, яким визнано договір оренди продовженим. Отже, обов`язок повернути майно виник лише після скасування зазначеного судового рішення постановою Верховного Суду від 28.03.2023, тому до цієї дати відповідальність відповідача виключається через відсутність вини в його діях. Зважаючи на наведене, апелянт вважає, що неустойка могла бути нарахована лише з 29.03.2024.

Крім того, апелянт стверджує, що позивач не вчинив передбачених договором оренди дій (не склав акту приймання-передачі майна).

Також апелянт вважає, що місцевим господарським судом не було враховано обставини непереборної сили, які завадили відповідачу виконати свій обов`язок.

Крім того, заявник апеляційної скарги звернувся до Східного апеляційного господарського суду з клопотанням, в якому просить суд відстрочити апелянту, ТОВ Видавництво "Ранок", сплату судового збору за подання апеляційної скарги до моменту ухвалення судового рішення у справі №922/3/25.

Клопотання обґрунтовано тим, що майновий стан ТОВ Видавництво "Ранок" не дозволяє сплатити у встановлені законом строки судовий збір, оскільки товариство перебуває на даний час у скрутному матеріальному становищі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 справу №922/3/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3/25.

Відкладено вирішення питань щодо руху апеляційної скарги ТОВ "Видавництво Ранок" на рішення Господарського суду Харківської області від 07.04.2025 у справі №922/3/25 до надходження матеріалів справи.

06.05.2025 справа №922/3/25 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.

Перевіривши дотримання заявником апеляційної скарги вимог процесуального закону, які ставляться до апеляційної скарги, Східний апеляційний господарський суд зазначає про наступне.

Статтею 258 ГПК України установлені вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги.

Відповідно до частини 3 статті 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються:

1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень;

2) докази сплати судового збору;

3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу;

4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Східним апеляційним господарським судом установлено, що апелянтом не додано до скарги доказів сплати судового збору. Разом з цим, заявлено клопотання про відстрочення його сплати.

Розглянувши клопотання ТОВ Видавництво "Ранок" про відстрочення сплати судового збору, Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору передбачені Законом України "Про судовий збір".

Позовні вимоги у даній справі складаються з вимоги майнового характеру у розмірі 1005433,12грн.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" за звернення до господарського суду з позовною вимогою майнового характеру підлягає сплаті судовий збір 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, до суду першої інстанції при зверненні з позовом у даній справі підлягав сплаті судовий збір 15081,49грн.

Законом України "Про судовий збір" закріплено, що за подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду підлягає сплаті судовий збір 150 відсотків ставки при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Апеляційна скарга подана в системі "Електронний суд".

З огляду на наведені положення закону, за звернення з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/3/25 апелянт мав надати докази сплати судового збору у розмірі 18097,80грн.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

За змістом положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується на розсуд суду в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони дійсно перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі.

З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що суд може, зокрема, за клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк визначене коло осіб. Для цього заявник апеляційної скарги має довести існування фінансових труднощів.

Варто вказати, що Законом України "Про судовий збір" чітко визначено, що підставою для звільнення від сплати судового збору, відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору є доведення заявником, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі ст. 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" (заява № 28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції (п. 60).

Таким чином, відстрочення сплати судового збору (розстрочення його сплати, звільнення від сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд відстрочити сплату судового збору (звільнити від сплати, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Суд звертає увагу скаржника, що ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначений ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, за яких допускається, зокрема, відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк при зверненні до суду із заявою (скаргою), є вичерпним, тому не допускається його розширення з ініціативи суду лише з урахуванням майнового стану сторони за відсутності умов, передбачених зазначеними положеннями цього Закону (ухвали Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 922/624/20, від 28.12.2020 у справі №922/4277/19).

Крім того, за змістом ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не передбачено звільнення або відстрочення сплати судового збору юридичним особам (ухвали Верховного Суду від 29.12.2020 у справі №922/3488/19, від 27.11.2020 у справі №911/3661/16, від 28.12.2020 у справі №910/6889/13); в ухвалах від 24.12.2020 у справі №920/746/17, від 24.12.2020 у справі №920/744/17 Верховний Суд вказав, що зазначена норма стосується окремих категорій фізичних осіб і не розповсюджується на юридичних осіб.

Враховуючи наведене скаржником обґрунтування заявленого клопотання, суд апеляційної інстанції не вбачає, у даному випадку, наявності обставин, які відповідали б зазначеним вище критеріям, узгоджувались з наведеними законодавчими приписами в контексті визначених законодавцем умов та підстав для відстрочення сплати судового збору, що могли б зумовити вчинення такої процесуальної дії.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання ТОВ Видавництво "Ранок" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 07.04.2025 у справі №922/3/25 а відтак, у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 260 ГПК України до апеляційних скарг, які оформлені з порушенням вимог, встановлених статтею 258 ГПК України, застосовуються норми статті 174 цього Кодексу. З урахуванням норм частини 1 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що апеляційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених статтею 258 ГПК України, протягом п`яти днів з дати надходження до суду апеляційної скарги постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку на усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 234, 174, 258, 260 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ТОВ Видавництво "Ранок" про відстрочення сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

2. Апеляційну скаргу ТОВ Видавництво "Ранок" на рішення Господарського суду Харківської області від 07.04.2025 року у справі №922/3/25 залишити без руху.

3. ТОВ Видавництво "Ранок" усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки: надати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору 18097,80грн протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

4. Роз`яснити заявнику апеляційної скарги, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається не поданою та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І.А. Шутенко