ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2025 р. м. Київ Справа № 911/110/25

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., за участю секретаря судового засідання Тимошенка Д.Ю., розглянув в порядку загального позовного провадження справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1, код: 42399676)

до

Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» (09161, Київська обл., Білоцерківський р-н, місто Узин, вулиця Лесі Українки, будинок 20 А, код: 35088890)

про стягнення 6207916,11 гривень,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Рильцова Є.Ю.;

від відповідача: не з`явився;

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі по тексту позивач/Нафтогаз) через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області 27.12.2024 сформовано позовну заяву про стягнення з Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» (далі по тексту відповідач/Підприємство) заборгованості за договором постачання природного газу від 02.07.2021 № 1396-НГТ-17 у розмірі 6207916,11 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу від 02.07.2021 № 1396-НГТ-17, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 9884364,35 гривень, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Однак, відповідач в порушення своїх договірних зобов`язань за отриманий природний газ в повному обсязі не розрахувався внаслідок чого утворилася стягувана сума заборгованості у розмірі 6207916,11 гривень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.01.2025 позовну заяву Нафтогазу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/110/25 та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача в підсистемі «Електронний суд» 29.01.2025 до суду сформовано відзив на позов, за змістом якого відповідач частково заперечив пред`явленні позовні вимоги та просить суд розстрочити виконання рішення суду на 24 місяці.

Представником позивача в підсистемі «Електронний суд» 02.02.2025 сформовано відповідь на відзив, згідно якої представник позивача просить суд відмовити у задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Підготовче судове засідання у справі неодноразово судом відкладалося та остаточно ухвалою суду від 12.03.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 09.04.2025.

В судове засідання 09.04.2025 з`явився представник позивача, який заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Нафтогаз (постачальник) та Підприємством (споживач) 02.07.2021 укладено договір постачання природного газу № 1396-НГТ-17 (далі договір), відповідно до умов якого:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (пункт 1.1.);

- постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг газу у період з червня 2021 року до червня 2024 року, а саме (пункт 2.1.): з червня 2021 року до червня 2022 року в кількості 1438,566 тис.куб. метрів, в тому числі по місяцях (далі також Період постачання (розрахункові періоди (тис.куб.м)): у жовтні 2021 року 39,485 (Обсяг І (фіксований)), 0,964 (Обсяг ІІ), 10,011 (Обсяг ІІІ (фіксований)), 50,460 (загальний обсяг); у листопаді 2021 року 190,966 (Обсяг І (фіксований)), 4,375 (Обсяг ІІ), 30,445 (Обсяг ІІІ (фіксований)), 225,816 (загальний обсяг); у грудні 2021 року 231,682 (Обсяг І (фіксований)), 7,121 (Обсяг ІІ), 39,830 (Обсяг ІІІ (фіксований)), 278,633 (загальний обсяг); у січні 2022 року 249,412 (Обсяг І (фіксований)), 7,356 (Обсяг ІІ), 52,383 (Обсяг ІІІ (фіксований)), 309,151 (загальний обсяг); у січні 2022 року 249,412 (Обсяг І (фіксований)), 7,356 (Обсяг ІІ), 52,383 (Обсяг ІІІ (фіксований)), 309,151 (загальний обсяг); у лютому 2022 року 223,336 (Обсяг І (фіксований)), 8,545 (Обсяг ІІ), 49,075 (Обсяг ІІІ (фіксований)), 280,956 (загальний обсяг); у березні 2022 року 185,472 (Обсяг І (фіксований)), 5,886 (Обсяг ІІ), 37,567 (Обсяг ІІІ (фіксований)), 228,925 (загальний обсяг); у квітні 2022 року 49,389 (Обсяг І (фіксований)), 1,605 (Обсяг ІІ), 13,631 (Обсяг ІІІ (фіксований)), 64,625 (загальний обсяг); Всього: 1169,772 (Обсяг І (фіксований)); 35,852 (Обсяг ІІ); 232,942 (Обсяг ІІІ (фіксований)); 1438,566 (загальний обсяг) (підпункт 2.1.1. пункту 2.1., в редакції додаткової угоди від 29.10.2021 № 6);

- право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі (пункт 3.1);

- приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі природного газу (пункт 3.5.);

- на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на інформаційній платформі оператора ГТС постачальник протягом 3-х робочих днів готує та надає споживачу по два примірники актів приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника (підпункт 3.5.2. пункту 3.5., в редакції додаткової угоди від 29.10.2021 № 6);

- споживач протягом 2-х робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригінал акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (підпункт 3.5.3. пункту 3.5.);

- у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту, ненадання письмової обґрунтованої відмови проти підписання акту до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим, узгодженим відповідно даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору (підпункт 3.5.4. пункту 3.5.);

- оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку (пункт 5.1.): оплата вартості обсягу природного газу, що фактично був переданий постачальником у розрахунковому періоді відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу, окрім обсягу І (фіксованого), здійснюється споживачем в повному об`ємі (100% вартості) до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу 9 (підпункт 5.1.1. пункту 5.1., в редакції додаткової угоди від 06.01.2022 № 9); оплата 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу Обсягу І (фіксованого) здійснюється споживачем до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу (підпункт 5.1.2. пункту 5.1., в редакції додаткової угоди від 06.01.2022 № 9); остаточний розрахунок за фактично переданий у розрахунковому періоді природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% вартості фактично переданого природного газу Обсягу І (фіксованого) (підпункт 5.1.3. пункту 5.1., в редакції додаткової угоди від 06.01.2022 № 9).

Додатковими угодами від 02.07.2021 №№ 1, 2, від 25.08.2021 № 3, від 20.09.2021 № 4, від 20.10.2021 № 5/1, від 01.10.2021 № 5, від 29.10.2021 № 6, від 16.11.2021 № 7, від 09.12.2021 № 8, від 06.01.2022 №№ 9, 10, від 20.01.2022 № 11, від 23.02.2022 № 12, від 31.03.2022 № 13, від 26.04.2022 № 14, 18.05.2022 № 15, від 28.06.2022 № 16, від 21.07.2022 № 17, від 22.08.2022 № 17/1, від 15.09.2022 № 18 сторони погодили внести зміни до умов договору, зокрема до пунктів 3.5., 5.1., виклавши такі пункти в редакції, зазначеній в додатковій угоді.

Так, на виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 9884364,35 гривень, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу, а саме:

- від 31.10.2021 за жовтень 2021 року на суму 299449,79 гривень, вказаний акт підписаний обома сторонами;

- від 31.10.2021 за жовтень 2021 року на суму 410541,45 гривень, вказаний акт підписаний обома сторонами;

- від 31.10.2021 за жовтень 2021 року на суму 165722,04 гривень, вказаний акт підписаний обома сторонами;

- від 30.11.2021 за листопад 2021 року на суму 1448492,12 гривень, вказаний акт підписаний обома сторонами;

- від 30.11.2021 за листопад 2021 року на суму 262883,35 гривень, вказаний акт підписаний обома сторонами;

- від 30.11.2021 за листопад 2021 року на суму 503986,39 гривень, вказаний акт підписаний обома сторонами;

- від 31.12.2021 за грудень 2021 року на суму 1757050,15 гривень, вказаний акт підписаний обома сторонами;

від 31.12.2021 за грудень 2021 року на суму 659345,62 гривень, вказаний акт підписаний обома сторонами;

від 31.12.2021 за грудень 2021 року на суму 230311,86 гривень, вказаний акт підписаний обома сторонами;

- від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 919670,02 гривень, вказаний акт підписаний обома сторонами;

- від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 757464,04 гривень (з урахуванням коригуючого акта від 25.04.2022), вказаний акт підписаний обома сторонами;

- від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 621324,22 гривень (з урахуванням коригуючого акта від 25.04.2022), вказаний акт підписаний обома сторонами;

- від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 1403835,34 гривень (з урахуванням коригуючого акта від 25.04.2022), вказаний акт підписаний обома сторонами;

- від 30.04.2022 за квітень 2022 року на суму 70463,00 гривень, вказаний акт підписаний обома сторонами;

- від 30.04.2022 за квітень 2022 року на суму 373824,76 гривень, вказаний акт підписаний обома сторонами.

Як стверджує позивач та не заперечувалось відповідачем в перебігу розгляду справи, відповідач, в порушення своїх договірних зобов`язань, за отриманий природний газ розрахувався частково, перерахувавши на рахунок позивача грошові кошти у загальному розмірі 3676448,24 гривень та з порушенням строків, встановлених п. 5.1. договору.

Таким чином, як зазначає позивач, станом на день звернення до суду із розглядуваним позовом заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений та неоплачений природний газ становить 6207916,11 гривень, яку позивач просить суд стягнути з відповідача в примусовому порядку.

У відзиві на позов, відповідач позовні вимоги в частині стягнення вартості наданих послуг визнав частково, однак заперечив проти позовних вимог з тих мотивів, що невиконання зобов`язань за договором пов`язане із: скрутним майновим становищем; низьким рівнем платоспроможності споживачів житлово-комунальних послуг; наявністю невідшкодованої державою різниці у тарифах; відсутністю у структурі тарифів, які напряму не залежать від діяльності підприємства. Відповідач також вказує на те, що не має власного прибутку, який би забезпечив покриття збитків та погашення заборгованості, всі кошти для погашення різниці в тарифах покриваються за рахунок дотації виділеної місцевою радою на яку відповідач не може вплинути.

Зважаючи на наведені обставини відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду на 24 місяці.

У відповіді на відзив позивач заперечив проти задоволення заяви відповідача про надання розстрочки виконання судового рішення, оскільки відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження обставин скрутного фінансового становища, а також строк, на який відповідач просить розстрочити йому виконання рішення суду, перевищує максимально можливий строк, що встановлений статтею 331 Господарського процесуального кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений договір за своїм змістом є договором поставки та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Приписами статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки енергоносіїв приєднаними мережами застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж Кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, факт належного виконання позивачем взятих на себе зобов`язань щодо поставки природного газу на користь відповідача на загальну суму 9884364,35 гривень, про що свідчать підписані обома сторонами Акти приймання-передачі природного газу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що за умовами підпункту 5.1.3. пункту 5.1. остаточний розрахунок за фактично переданий у розрахунковому періоді природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% вартості фактично переданого природного газу Обсягу І (фіксованого).

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд встановив, що відповідач, в порушення своїх договірних зобов`язань, за отриманий природний газ розрахувався частково та з порушенням строків оплати встановлених умовами договору, сплативши на користь позивача 3676448,24 гривень.

Доказів оплати за спожитий відповідачем природний газ в повному обсязі матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, судом встановлено факт порушення відповідачем зобов`язань за договором та по суті відповідачем не спростований.

Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеним факт існування простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 6207916,11 гривень, а вимога позивача про стягнення з відповідача облікованої заборгованості є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджена та підлягає задоволенню.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду строком на 24 місяці, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (ч. 1). Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3). Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4). Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5).

Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Питання про надання розстрочки виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. При цьому, при вирішенні питання щодо доцільності надання розстрочки виконання судового рішення судом враховуються матеріальні інтереси обох сторін.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає перелік обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази, які підтверджують наявність підстав для розстрочення чи відстрочення виконання рішення, за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, господарський суд має право розстрочити виконання рішення.

Надавши належну оцінку доводам відповідача щодо наявності підстав для розстрочення виконання рішення суду та доказам наданим на підтвердження зазначених підстав, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем наявності виключних обставин, які об`єктивно свідчать про неможливість чи ускладнення виконання рішення суду, що зумовлює висновки суду про відмову у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

А саме суд приймає рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 6207916,11 гривень інфляційних втрат.

За змістом ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так, відповідач у відзиві на позов визнав пред`явлені позовні вимоги, отже наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В іншій частині витрати зі сплати судового збору в розмірі 37247,50 гривень відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» (09161, Київська обл., Білоцерківський р-н, місто Узин, вулиця Лесі Українки, будинок 20 А, код: 35088890) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1, код: 42399,11 гривень боргу та 37247,50 гривень судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.05.2025.

Суддя Р.М. Колесник