ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Справа № 915/1858/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Давченко Т.М., при секретарі судового засідання Дюльгер І.М.,

за участю:

прокурора Черніговської О.С. (в залі суду),

відповідача Трембача В.В. (в залі суду ),

представника відповідача Сорочана В.В. (в залі суду),

представник позивача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури (вул.Бузький бульвар, буд.15, м.Миколаїв, 54006; )

в інтересах держави

в особі Новоодеської міської ради (вул. Центральна, 208, м. Нова Олеса, Миколаївський район, Миколївська область, 56602),

до Фізичної особи підприємця Трембача Василя Васильовича ( АДРЕСА_1 )

про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

13.12.2023 заступником керівника Миколаївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Новоодеської міської ради пред`явлено позов до фізичної особи підприємця Трембача Василя Васильовича з вимогами:

1. Розірвати договір від 03.06.2011 № 683 оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0008 площею 154,8831 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рибогосподарських потреб, риборозведення), укладений між Новоодеською районною державною адміністрацією та Трембачем Василем Васильовичем (код НОМЕР_1 );

2. Зобов`язати фізичну особу-підприємця Трембача Василя Васильовича (код НОМЕР_1 ) повернути Новоодеській міській раді земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0008 в стані, придатному для використання за призначенням;

3. Стягнути з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області сплачений судовий збір за подачу позову та заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування позову позивач указує про використання орендарем наданої йому в оренду земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2023 головуючим у справі №915/1858/23 визначено суддю Коваля С.М.

14.12.2023 головуючим суддею Коваль С.М., з посиланням на положення п. 1 ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, заявлено про самовідвід у цій справі.

Ухвалою суду від 15.12.2023 визнано заяву головуючого судді Коваля С.М. про самовідвід у справі № 915/1858/23 обґрунтованою. Задоволено заяву головуючого судді Коваля С.М про самовідвід у справі №915/1858/23. Позовну заяву з додатками передано для визначення головуючого судді в порядку встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду Миколаївської області від 18.12.2023 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 915/1858/23 та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2023 головуючим у справі №915/1858/23 визначено суддю Давченко Т.М.

За такими вимогами ухвалою від 25.12.2023 відкрито провадження в даній справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.01.2024.

19.01.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві вказує, що тимчасове осушення відповідачем розташованих на земельній ділянці ставків з розведення і вирощування риби було викликане необхідністю проведення невідкладних і термінових заходів для збереження її корисних властивостей, водних об`єктів і охорони довкілля.

Зазначає, що на підставі рішення виконкому Новоодеської міської ради від 14.01.2010 року за № 13 в січні 2010 відповідач придбав у свою приватну власність комплекс гідротехнічних будівель і споруд вже існуючого ставкового господарства за адресою: Миколаївська обл., м. Нова Одеса, вул. Мельнична, б.№1-Л. Капітальні будівлі та споруди мають значну грошову вартість і можуть використовуватись власником виключно за своїм призначенням (для потреб риборозведення). Вважає, що навіть сам факт придбання відповідачем комплексу ставкового господарства у свою власність (а не в тимчасове користування на умовах оренди) беззаперечно вказує на наміри відповідача вести свою підприємницьку діяльність саме з товарного вирощування риби.

Вказує, що 03 червня 2011 року між Новоодеською районною державною адміністрацією Миколаївської області та відповідачем був укладений Договір оренди. За умовами вказаного правочину відповідачу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рибогосподарських погреб і риборозведення) в оренду строком на 25 років було передано земельну ділянку. На частині ділянки площею 8,3131 га. розміщені належні відповідачу гідротехнічні будівлі та споруди, на решті орендованої ділянки знаходяться два штучних водосховища (ставки) каскадного типу по 73 га. кожен, загальною площею водойм 146 га та середньою глибиною 1,5-1,8 м. Заповнення і забезпечення водою вказаних водойм відбувалося насосною станцією відповідача із ріки Південний Буг (відстань до основного русла якої складала приблизно 200 м) через з?єднувальні канали.

Зазначає, що починаючи з літа 2011 року і до кінця 2017 року включно вирощував на орендованих водоймах в товарних обсягах наступні види риб: короп, білий амур та товстолоб. Як вказує, весною 2017 року відповідач став фіксувати в обох нагульних ставках ознаки хвороби і загибелі риби. У зв`язку з чим він звернувся за допомогою до Новоодеської районної державної ветеринарної медицини.

Органом, прямо уповноваженим державою на здійснення контролю по захисту та населення від збудників та хвороб шляхом реалізації обов?язкових для виконпрофілактичних, діагностичних та лікувальних заходів вимагалось від ФОП Трембача В.В. на орендованих ним водоймах провести невідкладні заходи боротьби з хворобою риби шляхом тимчасового їх осушення та засіву ложа ставків злаковими культурами. 3 огляду на викладене, з метою оздоровлення та профілактики орендованих водойм і слідуючи зазначеним вище рекомендаціям Миколаївської регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини, ФОП Трембач В.В. в травні 2017 року провів літування (осушення) із двох орендованих ставків і осушену поверхню цієї водойми засіяв сільськогосподарською культурою (соняшником).

В серпні 2017 року державним інспектором - головним спеціалістом відділу контролю використанням та охороною земель у Братському, Веселинівському, Єланецьком Новоодеському районах та м. Вознесенськ управління контролю за використанням та охорони земель Головного управління Держгекадастру в Миколаївській області було складено відносно відповідача протокол адміністративне порушення від 30.08.2017 за фактом використання земель не за цільовим призначенням. 12.09.2017 року постановою цього ГУ Держгеокадастру на ФОП Трембач було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Новоодеський районний суд Миколаївської області (суддя Баранкевич В.О.) постановою від 01.10.2018 у справі №482/1590/17 адміністративний позов Трембача В.В. до ГУ Миколаївській області задовольнив в повному обсязі, та визнав незаконною постанову державного інспектора ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 12.09.2017 № 425-ДКО275 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Вказує, що в подальшому, на протязі 2020-2023 років, з метою збереження корисних властивостей предмету оренди земельної ділянки з розташованими на ній штучними водоймами для промислового розведення риби і не допущення спалаху небезпечної хвороби риб, та слідуючи науковим рекомендаціям фахівців в галузі боротьби з захворюванням риб, відповідач витримував два штучних ставки без води з просушуванням їх ложа та проводив засівання осушених ділянок різними культурами: соняшником, пшеницею і ячменем. Також вказав, що при вирощуванні в ложах ставків зернових не використовував жодних органічних, штучних чи хімічних добрив або засобів боротьби зі шкідниками (пестицидів). Тимчасове витримування без води розташованих на спірній земельній ділянці двох штучних ставків з просушування (літування) та засівання осушеної поверхні зерновими культурами було проведено відповідачем не з метою зміни цільового призначення земельної ділянки, а виключно в якості необхідного і єдино можливого технологічного процесу боротьби з захворюванням риби, профілактики оздоровлення водойм та підвищення рибопродуктивності орендованих ставків.

Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

24.01.2024 підготовче засідання у справі не відбулося, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення засідання по даній справі, у Миколаївській області тривала повітряна тривога.

Ухвалою суду від 24.01.2024 повідомлено учасників у справі про наступне підготовче засідання, яке відбудеться 27.02.2024.

29.01.2024 від прокурора до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вважає твердження відповідача, викладені у відзиві на позов, необґрунтованими з огляду на наступне.

Прокурор зазначає, що відповідач до підрозділів Держпродспоживслужби, яка є органом, що реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення, для розроблення відповідно плану не звертався та про наявність інфекційних захворювань у водоймі орган державного нагляду (контролю) не повідомив. Відповідно до ст. 48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Статтею 49 Водного кодексу України передбачено, що Спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування. Зазначає, що відповідно до інформації Державного агентства водних ресурсів України від 03.10.2019, дозвіл на спеціальне водокористування Трембачу В.В. не видавався. Крім того, відповідно до звіту про використання води, форми № 2ТП-воодгосп, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 16.03.2015 № 78, у 2019 році відповідачем забір води не здійснювався, тобто ставки водою не заповнювалися. Також, оглядами земельної ділянки :01:005:0008, проведеними 06.09.2019, 19.09.2019 та 24.10.2019 встановлено, що на ній ростуть соняшник та просо. Разом з тим, відповідач не вказує, яким чином ним з травня 2019 року до початку вересня 2019 року здійснив спуск води зі ставків, просушив їх, та здійснив посів сільськогосподарських культур, які станом на 06.09.2019 перебували на стадії дозрівання. На думку прокурора, вказані факти в сукупності вказують, що відповідачем з 2017 року, тобто, упродовж 7 років земельна ділянка водного фонду використовується для вирощування сільськогосподарських культур, без наміру використовувати її за призначенням. Прокурор також посилається на припис пункту 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення порядку передачі в оренду водних об`єктів у комплексі з земельними ділянками» від 04.11.2020 р.№ 963- IX ( далі Закон № 963- IX). Мовляв, вказана норма закону зобов`язує сторони договорів оренди земельних ділянок під водними об`єктами, визначити умови розміру оренди за таку земельну ділянку до 02.03.2022 року, що ФОП Трембач В.В. безпідставно не виконано.

05.02.2024 до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У запереченнях відповідач вказує, що в травні 2019 року з метою перевірки епізоотичного благополуччя (забезпечення захисту життя і здоров`я людей та тварин від ризиків, пов`язаних з хворобами тварин) зарибленої частини водойми, відповідач самостійно відібрав одну пробу патологічного (біологічного) матеріалу, а саме - 25 шт. малька коропа і направив його на іхтіопатологічне випробування до випробувальної лабораторії Миколаївської регіональної державної лабораторії Дежпродспоживслужби, за результатами повторного дослідження зразків риби: короп (зарибок) було встановлено інвазійне захворювання Диплостомос ЕІ -40%; ІІ-7-8 шт. Також Лабораторією вказане дослідження було оформлено у вигляді офіційного Звіту за результатами дослідження патологічного (біологічного) матеріалу за № 001924 п.м./19 від 28 травня 2019 року підписано директором Лабораторії (В.І. Малий) та виконавцями: провідним лікарем (Н.В. Якубович) та завідувачем відділу (І.М. Іванов) а також скріплено «мокрою» печаткою цієї установи. Відтак прийняття Лабораторією без будь яких заперечень чи застережень патологічного матеріалу на дослідження і надання відповідачу офіційного Звіту за результатам проведення такого дослідження свідчить, що ФОП Трембач самостійно відбираючи матеріал на патологічне дослідження і направляючи його до державної Лабораторії, діяв цілком правомірно і виключно в правовому полі. Також вказує, що відповідач в 2019 році заповнював водою і зариблював мальком коропа не увесь ставок загальною площею 60 га. (для цього йому було б потрібно дуже значний об`єм води котру потрібно було б в порядку спеціального водокористування централізовано закачувати з р. Південний Буг) в лише накопичувальну яму об`ємом біля 600 куб. м. Також відповідач заповнював вказану яму водою, взятою (закачаною) за допомогою пересувної мотопомпи виключно з обвідного каналу. На решті площі ставків з метою їх літування були посіяні зернові культури. В такому випадку частиною 3 ст. 48 Водного кодексу України (в редакції чинної на той час) встановлено, що до спеціального водокористування не належить (і відповідно - не потребує одержання спеціального дозволу) зокрема, - подача (перекачування) води каналами та водогонами зрошувальних і осушувальних систем, каналами та водогонами (водопроводами) міжбасейнового та внутрішньо басейнового перерозподілу водних ресурсів для потреб водокористувачів. Зазначає, що спірний договір оренди землі № 683 від 03.06.2011 року є чинним бо його було укладено до набрання чинності Закону № 963- IX (набрав чинності 02.03.2021 року); Закон № 963- IX зобов`язує сторони договорів оренди земельних ділянок на яких розташовані водні об`єкти і які (договори) не містять умов щодо розміру орендної плати за такі ділянки, протягом року від дня набрання вказаним Законом чинності (тобто до 02.03.2022 року) визначити ці умови. Але, умовами Договору оренди землі від 02.06.2011 року чітко визначено розмір (п. 8), строки (п. 9) і порядок оплати (п.10) за користування землею, на якій знаходяться як гідротехнічні споруди, так і штучні водосховища тобто водні об`єкти (п. 2). На думку відповідача, ніякого додаткового визначення таких умов (оплати за користування водним об`єктом) вказаний договір оренди землі не потребує.

Вважає додаткові доводи Прокурора, що викладені ним у відповіді на відзив помилковими і такими, що суперечать фактичним обставинам справи і не відповідають вимогам закону.

Ухвалою суду від 27.02.2024, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.04.2024.

29.03.2024 до суду від прокурора надійшла заява про забезпечення позову.

08.04.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про зустрічне забезпечення позову.

Ухвалою суду від 08.04.2024, занесеною до протоколу судового засідання, розгляд справи по суті, розгляд заяви позивача про забезпечення позову та клопотання відповідача про зустрічне забезпечення позову відкладено на 16.04.2024.

Ухвалою суду від 16.04.2024 у задоволенні заяви заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 16.04.2024, занесеною до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 10.06.2024.

03.06.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про призначення судово-ветеринарної експертизи, в якому просить на вирішення експертизи поставити наступні питання: «Чи виконувались фізичною особоюпідприємцем Трембач Василем Васильовичем ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) протягом 2019 -2023 років в належному йому ставковому господарстві (Миколаївська обл., м. Нова Одеса, вул. Мельнична 1-Л) на орендованій ним за Договором оренди землі № 683 від 03.06.2011 на земельній ділянці кадастровий номер :01:005:0008 площею 154,8831 га. протиінвазійні заходи, викликані захворюванням риби, і якщо «так» - то які саме заходи були проведені з оцінкою їх доцільності, повноти, своєчасності і ефективності?». За твердженням представника відповідача висновки із зазначеного питання дозволять з`ясувати (підтвердити чи спростувати) наступні обставини: 1) чи мало місце зараження орендованих відповідачем штучних водойм збудником небезпечного інвазійного захворювання; 2) чи була необхідність в проведенні відповідачем профілактичних і оздоровчих заходів у вигляді спуску води із водойм, просушування дна і його засівання сільгоспкультурами; 3) протягом якого часу слід виконувати такі роботи і якою на сьогодні є їх ефективність.

Прокурором 07.06.2024 надані заперечення на клопотання про призначення експертизи. Так, прокурор зазначає, що факт захворювання риб не оспорюється, проте прокурор вважає, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0008 упродовж 2019-2023 років використовується Трембачем В.В. для вирощування сільськогосподарської продукції, тобто не за цільовим призначенням, оскільки після рекомендованого літування відповідачем не здійснювалися заходи для заводнення та зариблення та продовжено використання земельної ділянки водного фонду для вирощування сільськогосподарської продукції.

Ухвалою суду від 10.06.2024, яку залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного суду від 02.09.2024, задоволено клопотання про призначення судової експертизи. Призначено у справі судово-ветеринарну експертизу, на вирішення експертизи поставлено наступне питання: «Чи виконувались фізичною особоюпідприємцем Трембач Василем Васильовичем ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) протягом 2019 -2023 років в належному йому ставковому господарстві (Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Мельнична 1-Л) на орендованій ним за Договором оренди землі № 683 від 03.06 2011 р. земельній ділянці кадастровий номер :01:005:0008 площею 154,8831 га. протиінвазійні заходи, викликані захворюванням риби, і якщо «так» - то які саме заходи були проведені з оцінкою їх доцільності, повноти, своєчасності і ефективності?». Провадження у справі зупинено до одержання результатів експертизи.

19.07.2024 до суду від Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» надійшов супровідний лист з клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення судово ветеринарної експертизи.

22.07.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання щодо розгляду звернення експертної установи про надання додаткових матеріалів.

Листом від 01.08.2024 повідомлено експертну установу, що розгляд клопотання експерта про надання додаткових матеріалів відбудеться після повернення справи до Господарського суду Миколаївської області з апеляційної інстанції.

19.09.2024 на виконання вимог ухвали Господарського суду Миколаївської області від 10.06.2024 експертній установі направлена справа № 915/1858/23 для проведення судової-ветеринарної експертизи.

Ухвалою суду від 22.10.2024 поновлено провадження у справі для розгляду клопотання судового експерта.

04.11.2024 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про проведення призначеної у справі судово-ветеринарної експертизи в межах наявних у справі матеріалів.

Ухвалою суду від 04.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 04.11.2024 про проведення призначеної у справі експертизи в межах наявних у справі матеріалів; задоволено клопотання судового експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Яценка І.В. від 11.07.2024 та витребувано у відповідача - Фізичної особи-підприємця Трембача Василя Васильовича документи, згідно переліку даної ухвали. Зупинено провадження у даній справі до проведення експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Яценко І.В. судової експертизи.

12.11.2024 до експертної установи направлена справа для проведення судової-ветеринарної експертизи.

27.12.2024 до суду з експертної установи надійшли матеріали справи № 915/1858/23 з повідомленням про неможливість надання висновку експерта та Акт здачі-приймання повідомлення про неможливість надання висновку експерта.

Ухвалою суду від 09.01.2025 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 25.02.2025.

Ухвалою суду від 25.02.2025, занесенною до протоколу судового засідання, розгляд справи по суті за заявою позивача відкладено на 25.03.2025.

У судовому засіданні 25.03.2025 судом оголошено перерву до 22.04.2025.

22.04.2025 до суду від відповідача надійшла заява (вступне слово в порядку ст. 208 ГПК України).

У судовому засіданні 22.04.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та оголошено, що ухвалення та проголошення рішення відкладено на 28.04.2025.

28.04.2025 у судове засідання представники сторін не з`явилися.

28.04.2025 у судовому засіданні суд повідомив про винесення та підписання вступної та резолютивної частини рішення без проголошення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

На підставі розпорядження Новоодеської районної державної адміністрації від 22.09.2010 №650-р «Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання в оренду земельної ділянки громадянину України Трембачу В.В. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (для рибогосподарських потреб, риборозведення)», затверджено технічну документацію із землеустрою та Трембачу В.В. надано в оренду земельну ділянку загальною площею 154,8831 га, в тому числі 8,3131 га під гідротехнічними спорудами, 146,5752 га під штучними водосховищами із земель державної власності не переданих у власність або не наданих у користування (землі водного фонду) в межах території Новоодеської міської ради.

28.09.2010 Гур`ївською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області складено Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання гр.. Трембачу В.В., згідно якого у відповідності з кресленням відновлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) виконано відновлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки наданої в користування на умовах оренди гр.. України Трембачу В.В. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (риборозведення) із земель державної власності не переданих у власність або не наданих у користування в межах території Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області загальною площею 154,8883 га, з них: 8,3131 га під гідротехнічними спорудами, 146,5752 га - під штучними водосховищами.

03.06.2011 між Новоодеською районною державною адміністрацією Миколаївської області (надалі - орендодавець) та громадянином України Трембачем В.В. (надалі - орендар) укладено Договір оренди землі № 683.

Згідно п. 1. договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рибогосподарських потреб, риборозведення) із земель державної власності не переданих у власність або не наданих у користування, яка знаходиться в межах території Новоодеської міської ради, Новоодеського району, Миколаївської області.

Згідно п. 2. договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 154,8831 га, в тому числі 8,3131 га під гідротехнічними спорудами, 146,57 га під штучними водосховищами.

Відповідно до п. 3. договору на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, а саме: А-1, будинок рибалки; Б-1, насосна станція; №1, трансформаторна підстанція; №2,5, шандори; №3, задвижки; №4, труба перекачки; №6-23, стовпи електропередач; № 24, басейн; № 25, дамба обвалування ставка, що розміщено по вул. Мельнична, буд.№1-Л в м. Нова Одеса, Миколаївської області та є приватною власністю громадянина України Трембачу В.В. (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10.02.2010р., серія САС №769321, видане рішенням виконкому Новоодеської міської ради).

Згідно п. 3.1. договору земельна ділянка передається в оренду разом із: А-1, будинок рибалки; Б-1, насосна станція; №1, трансформаторна підстанція; №2,5, шандори; №3, задвижки; №4, труба перекачки; №6-23, стовпи електропередач; № 24, басейн; № 25, дамба обвалування ставка, що розміщено по вул. Мельнична, буд.№1-Л в м. Нова Одеса, Миколаївської області.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням діючого коефіцієнта індексації становить: всього 407008,82 грн. ( п. 4. договору).

Відповідно до п. 7. договору договір укладено на 25 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п.п. 14-16. договору земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рибогосподарських потреб, риборозведення). Цільове призначення земельної ділянки: землі водного фонду. Умови збереження стану об`єкту оренди: використовувати за цільовим призначенням, дотримуватися вимог протиерозійної організації території; здійснювати комплекс заходів щодо охорони орендованих земель згідно з чинним законодавством; контроль орендодавця за станом використання земельної ділянки орендарем.

Відповідно до п. 29. договору на орендовану земельну ділянку встановлено правові та спеціальні обмеження прав користування земельною ділянкою.

У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки грунту для залуження і залісення),а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; влаштування звалищ сміття, гноєсховищ накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо (п. 29. договору).

Відповідно до п. 34 договору орендар зобов`язаний, зокрема: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому порядку; дотримуватися обов`язків встановлених ст.ст. 96,98,99 Земельного кодексу України, Водного кодексу України, ст. 25 ЗУ «Про охорону земель».

Згідно п.п. 39, 40 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї сторони унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Дострокове розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами дострокового розірвання договору оренди землі за рішенням суду є: несплата орендної плати за землю в повному розмірі; несплата орендної плати за землю у встановлений договором термін;в інших випадках передбачених законодавством.

Відповідно до п. 44 даного договору оренди, невід`ємними частинами договору є: розпорядження про надання земельної ділянки в оренду; розрахунок розміру орендної плати; Рішення Новоодеської районної ради про затвердження нормативно грошової оцінки земельної ділянки; план земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки; акт про визначення меж земельної ділянки та передачу і прийом межових знаків на зберігання; акт приймання-передачі об`єкта оренди.

Договір зареєстрований у Новоодеському відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.11.2011.

Як вбачається з кадастрового плану земельної ділянки (додаток до договору), земельна ділянка, яка передана в оренду, має кадастровий номер :01:005:0008.

На виконання укладеного договору, між орендодавцем та орендарем підписано Акт прийому - передачі об`єкта оренди (земельної ділянки), відповідно до якого орендодавець Новоодеська районна державна адміністрація надає, а орендар громадянин України ОСОБА_1 приймає в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рибогосподарських потреб, риборозведення) загальною площею 154,8883 га, з них: під гідротехнічними спорудами - 8,3131 га, під штучними водосховищами - 146,57 га із земель державної власності не переданих у власність або не наданих у користування, яка знаходиться в межах території Новоодеської міської ради.

Відтак, відповідачу передано в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рибогосподарських потреб, риборозведення) загальною площею 154,8883 га. з кадастровим номером :01:005:0008.

Вказаний вище договір та Акт підписані сторонами.

Отже, судом встановлено, між сторонами склалися орендні правовідносини, на підставі договору, який укладено в законом передбачений спосіб та порядок, підписаний уповноваженими представниками та зареєстровані належним чином.

Звертаючись до суду з даним позовом прокурор зазначає, що земельна ділянка водного фонду з кадастровим номером :01:005:0008 упродовж 2019-2023 років використовується відповідачем для вирощування сільськогосподарської продукції, тобто з порушенням умов договору оренди та вимог чинного законодавства.

Так, прокурор зазначає, що 06.09.2019,19.09.2019, 24.10.2019 та 04.08.2023 проведено огляди земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0008 та встановлено, що на вказаній земельній ділянці відсутні водні об`єкти та наявні сліди вирощування сільськогосподарських культур, за результатами яких складно Протоколи огляду місця події.

12.03.2020 та 10.08.2021 ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області проведено перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0008, якими встановлено, що на земельній ділянці відсутні водні об`єкти, наявні сліди вирощування сільськогосподарських культур, про що складено Акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 12.03.2020 № 171-0К/126/АП/09/01/-20, від 10.08.2021 № 457-ДК/639/АП/09/1-21.

Відповідно до Протоколу № 25 вимірювань показників складу та властивостей грунтів від 04.09.2023, складеного Державною екологічною інспекцією Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області), проведено вимірювання показників складу та властивостей грунтів, відібраних на території м. Нова Одеса, Миколаївської області, зокрема на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0008, встановлені перевищення нормативного вмісту амонію у перерахунку на азот амонійний 18,1 мг/кг при 14,1 мг/кг нормативних, нітратів 186,9 мг/кг при 130 мг/кг допустимих, фосфору 1269,1 мг/кг при 365,4 мг/кг допустимих, хлоридів 335,4 мг/кг при 327,8 мг/кг допустимих.

Згідно Звітів виробництва продукції аквакультури, за 2018-2022 роки (за формою № 1-А, затвердженої наказом Мінагрополітики України від 21.03.2012 № 141), у періоди 2018- 2022 роки відповідачем діяльність з виробництва аквакультури не здійснювалась, в поясненнях до звітів вказано, що водойма знаходилась під літуванням.

Прокурор вказує, що підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки та її повернення є саме використання останньої ОСОБА_1 з іншою метою, ніж та, для якої її було надано. Оскільки за договором оренди землі від 03.06.2011 № 683 земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0008, площею 154,8831 га надано відповідачу саме для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рибогосподарських потреб, риборозведення), прокурор вважає, що наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки та її повернення, у зв?язку з її використанням не за цільовим призначенням та відповідно земельна ділянка підлягає поверненню Новоодеській міській раді.

Також прокурор посилається на припис пункту 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення порядку передачі в оренду водних об`єктів у комплексі з земельними ділянками» від 04.11.2020 р.№ 963- IX (далі Закон № 963- IX) та вказує, що Договір оренди не містить умов внесення орендної плати за водний об`єкт та не відповідає вимогам законодавства України.

Щодо повноважень прокурора для представництва інтересів держави в особі Новоодеської міської ради суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із ст. 131-1 Конституції України, на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Разом з тим, поняття інтереси держави, відповідно до Рішення Конституційного суду України №3-рп/99 від 08.04.1999, є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

При цьому, в основі інтересів держави, згідно даного рішення, завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання.

В п. 3 зазначеного рішення суд в загальному, не пов`язуючи вказане поняття з конкретними нормами, які підлягали тлумаченню, вказує, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п. 54 рішення).

Предметом даного судового спору є дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки.

Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля є об`єктом власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Земля як основне національне багатство, що перебуває під охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Водного кодексу України завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об`єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування.

Таким чином, спірні правовідносини, пов`язані з користуванням земельною ділянкою не за цільовим призначенням та з порушенням вимог земельного законодавства, становлять суспільний, публічний інтерес, а невжиття Новоодеською міською радою щодо повернення земельної ділянки, на думку прокурора, порушують права останньої, як власника.

Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, які на них знаходяться, відповідно до ч. 3 ст. 79 Земельного кодексу України.

Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що одним із суб`єктів права власності на землю є держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади.

Статтею 51 Водного кодексу України встановлено, що користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми. Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Пунктом 58 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 (набрав законної сили 27.05.2021) внесено зміни у п. 24 розділі Х Перехідних положень Земельного кодексу України. Відповідно до вказаних змін з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об?єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов?язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) під будівлями, спорудами, іншими об?єктами нерухомого майна державної власності; д) під об?єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Новоодеська міська рада відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування. Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності - народу України, територіальної громади, як власника землі щодо права розпорядження, притаманного власнику.

Як встановлено, земельна ділянка :01:005:0008 перебуває в комунальній власності Новоодеської міської ради в межах території Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області, категорія - землі водного фону, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вид угідь - ставки.

За таких обставин право пред?явлення позову до відповідача про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки належить Новоодеській міській раді.

13.10.2023 Миколаївська окружна прокуратура направила до Новоодеської міської ради лист від 13.10.2023 №50/3-6132ВИХ-23, в якому повідомила про надання уповноваженому органу - Новоодеській міській раді розумного строку для вжиття самостійних заходів до гр. Трембача В.В. стосовно нецільового використання земельної ділянки (кадастровий номер :01:005:0008), що перебуває у його користуванні на умовах оренди в межах Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області, приведення у відповідність договору оренди земельної ділянки та водного об`єкта розміщеного на ній.

У відповідь на лист Новоодеська міська рада листом від 17.10.2023 №2288/06-19 повідомила прокурора про відсутність можливості вжити заходи адміністративного впливу до порушників земельного законодавства, та враховуючи факт використання земельної ділянки (кадастровий номер :01:005:0008) для вирощування сільськогосподарських культур більше 5 років поспіль гр.. ОСОБА_1 , Новоодеська міська рада просить вжити заходи прокурорського реагування, а саме: представництво інтересів органів місцевого самоврядування в суді.

Зважаючи на викладене, суд, з урахуванням позиції, викладеної, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, установив, що прокурором дотримано вимоги ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", а тому наявні підстави для представництва інтересів держави прокуратурою в суді.

Отже, суд встановив наявність у прокурора підстав для звернення до суду в інтересах держави з відповідним позовом.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог вказав, що з метою збереження корисних властивостей предмету оренди земельної ділянки з розташованими на ній штучними водоймами для промислового розведення риби і не допущення спалаху небезпечної хвороби риб, та слідуючи науковим рекомендаціям фахівців в галузі боротьби з захворюванням риб, відповідач витримував два штучних ставки без води з просушуванням їх ложа та проводив засівання осушених ділянок різними культурами: соняшником, пшеницею і ячменем. Також вказав, що при вирощуванні в ложах ставків зернових не використовував жодних органічних, штучних чи хімічних добрив або засобів боротьби зі шкідниками (пестицидів). Тимчасове витримування без води розташованих на спірній земельній ділянці двох штучних ставків з просушування (літування) та засівання осушеної поверхні зерновими культурами було проведено відповідачем не з метою зміни цільового призначення земельної ділянки, а виключно в якості необхідного і єдино можливого технологічного процесу боротьби з захворюванням риби, профілактики оздоровлення водойм та підвищення рибопродуктивності орендованих ставків.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Витягу № 156 з реєстру платників єдиного податку від 10.08.2023 основним видом економічної діяльності ФОП Трембач В.В. є прісноводне рибальство (аквакультура) код згідно КВЄД 03.12.

Як вказує відповідач, на підставі рішення виконкому Новоодеської міської ради від 14.01.2010 за № 13 в січні 2010 року він придбав у свою приватну власність комплекс гідротехнічних будівель і споруд вже існуючого ставкового господарства за адресою: Миколаївська обл., м. Нова Одеса, вул. Мельнична, буд. № 1-Л, до складу вказаного майнового комплексу входять: будинок рибалки, що позначений в Технічному паспорті на комплекс будівель виготовлений Новоодеським районними БТІ 22 липня 2009 року за літ. А, насосна станція, Б-1, трансформатора підстанція № 1, шандори (гідротехнічні затвори) № 2,5, задвижки № 3, труби перекачки № 1, стовпи електропередач №6-23, басейн № 24, дамби обвальнувальної ставка № 25.

Вказане підтверджується наданими до матеріалів справи копіями наступних документів: Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САС №759321 від 10.02.2010; Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 83338284, дата формування 24.03.2017); Технічного паспорту на комплекс будівель.

Як зазначено вище, на підставі розпорядження Новоодеської районної державної адміністрації від 22.09.2010 №650-р «Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання в оренду земельної ділянки громадянину України Трембачу В.В. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (для рибогосподарських потреб, риборозведення)», затверджено технічну документацію із землеустрою та Трембачу В.В. надано в оренду земельну ділянку загальною площею 154,8831 га, в тому числі 8,3131 га під гідротехнічними спорудами, 146,5752 га під штучними водосховищами із земель державної власності не переданих у власність або не наданих у користування (землі водного фонду) в межах території Новоодеської міської ради.

Надалі, 03.06.2011 між Новоодеською районною державною адміністрацією Миколаївської області (надалі - орендодавець) та громадянином України Трембачем В.В. (надалі - орендар) укладено Договір оренди землі № 683, на підставі якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування строком на 25 років земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рибогосподарських потреб, риборозведення) із земель державної власності не переданих у власність або не наданих у користування, яка знаходиться в межах території Новоодеської міської ради, Новоодеського району, Миколаївської області. Орендар зобов`язався, зокрема: дотримуватися обов`язків встановлених ст.ст. 96,98,99 Земельного кодексу України, Водного кодексу України, ст. 25 ЗУ «Про охорону земель».

Як вказує відповідач, починаючи з літа 2011 року і до кінця 2017 року включно він вирощував на орендованих водоймах в товарних обсягах наступні види риб: короп, білий амур та товстолоб. З весни 2017 року відповідач став фіксувати в обох нагульних ставках ознаки хвороби і загибелі риби та був змушений звернутися за допомогою до Новоодеської районної державної лабораторії ветеринарної медицини.

Відповідно до Звіту про результати дослідження патологічного (біологічного) матеріалу № 000908 п.м./17, встановлено інвазійне зараження (Хвороби, спричинені проникненням до організму людини, тварини чи рослини паразитів тваринного походження. Академічний тлумачний словник української мови 1970-1980р.) дослідної риби небезпечною хворобою диплостомозом (Інвазійна хвороба риб, викликана личинками дігенетичного сисуна, які поселяються в очах риб і викликають паразитичну катаракту. Переноситься рибоїдними птахами, а потім водяними молюсками. Хвороби прісноводних риб - товстолоб -72%, короп -52%, білий амур-16%. Також вказаний Звіт містив прямі рекомендації: «… провести спуск води в неблагополучній водоймі. Здійснити літування (залишати на літо без води) з просушуванням ложа. З метою покращення гідрохімічного режиму та природної кормової бази рекомендовано засіяти ложе водойми злаковими культурами».

Відповідач зазначає, що на протязі 2017-2018 років виконував оздоровчі та профілактичні заходи (літування) ставків. ФОП Трембач В.В. в травні 2017 року провів літування (осушення) одного із двох орендованих ставків і осушену поверхню цієї водойми засіяв сільськогосподарською культурою (соняшником). Навесні 2019 року після виконання в 2017-2018 роках оздоровчих та профілактичних заходів (літування) ставків, ФОП Трембач В.В. провів їх часткове заповнення водою та зариблення мальком коропа. Також, зазначає, що з метою переконання ефективності проведених ним заходів, він відібрав патологічний (біологічний) матеріал - 25 шт. малька коропа і за супровідним листом № 39/19 від 27.05.2019 вдруге направив їх на іхтіопатологічне дослідження до випробувальної лабораторії Миколаївської державної лабораторії Держприродспоживслужби.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами випробування (дослідження) біологічного матеріалу Миколаївською державною лабораторією Держприродспоживслужби складено Звіт про результати дослідження №001924 п.м./19 від 28.05.3019, за результатами якого при дослідженні зразків риби: короп (зарибок), встановлено інвазійне захворювання - Дистопламоз Е 40%; 11-7-18 шт. та зазначено щодо необхідності Управлінню Держприродспоживслужби розробити план заходів ліквідації та профілактики діплостомозу у водоймах.

30.01.2020 відповідач направив на адресу Новоодеської районної державної адміністрації повідомлення, в якому зазначив, що в процесі здійснення господарської діяльності Трембачем В.В., згідно умов Договору оренди від 03.06.2011 № 683, сталася масова загибель риби, риба виявилася інфікованою диплостамозом, що не дає можливості орендарю подальше вирощування риби без проведення санації осередку зараження. ФОП Трембач В.В. повідомив Новоодеську районну державну адміністрацію про початок виконання робіт, пов?язаних з поліпшенням санітарно-епідеміологічного стану орендованих ним земель.

Також матеріали справи містять Договір №601-20 від 18 березня 2020 року, укладений між ТОВ «Рибпромсервіс» (виконавець) та ФОП Трембач В.В. (замовник), за умовами якого виконавець на оплатній строковій основі зобов??язався розробити і надати замовнику паспорт водойми (нагульні ставки загальною площею 154,8883 га, що знаходяться в заплаві р. Південний Буг в адміністративно територіальних межах Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області) та науковий висновок щодо проведення літування цих ставків.

Крім цього, як вказує відповідач, бажаючи бути абсолютно впевненим в доцільності і ефективності такого заходу з оздоровлення штучних ставків для промислового вирощування риби як їх літування, він додатково уклав з головною науковою установою України в галузі рибальства Інститутом рибного господарства Національної академії аграрних наук України Договір № 17/20 на створення науково-технічної продукції (НТ) від 16 квітня 2020, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до висновків, виконаних ТОВ «Рибпромсервіс» та Відділом іхтопатології Інституту рибного господарства НААН (за № 216-04/20 від 21.04.2020) щодо обґрунтування проведення протиінвазійних заходів у ставковому господарстві ФОП Трембач В.В., які містяться в матеріалах справи, зокрема зазначено наступне: враховуючи високу інтенсивність інвазії та тривалість ураження риби диплостомою єдиним методом боротьби із даним захворюванням є літування ставків; для забезпечення стійкого благополуччя господарства у відношенні до диплостимозу літування ставків необхідно проводити 1 раз в 2-3 роки позачергово (п.4 висновків); зважаючи на те, що господарство є каскадним, та має безпосередню сполученість з природними водоймами, а також враховуючи небезпеку поширення диплостомозу, необхідно проводити всі необхідні заходи, зокрема 3-х річне літування, аби не допустити подальше поширення збудника (п.5 висновків).

Матеріали справи містять Повідомлення ФОП Трембач В.В. адресовані Новоодеській районній державній адміністрації та Регіональному офісу водних ресурсів Миколаївської області Державного агентства водних ресурсів України від 28.04.2020, 15.07.2020 відповідно, в яких відповідач повідомляв адресатів, що з метою збереження корисних властивостей предмету оренди - земельної ділянки з розташованими на ній штучними водоймами і не допущення спалаху небезпечної хвороби риб, орендар приступає до трирічного літування (витримування без води) ставків з засіванням їх ложа сільгоспкультурами: соняшником, кукурудзою, ячменем, пшеницею.

Як вказує відповідач, протягом наступних трьох років (з 2021 по 2023 включно) відповідач витримував два штучних ставки без води з просушуванням їх ложа. Також, слідуючи науковим рекомендаціям фахівців в галузі боротьби з захворюванням риб, проводив засівання осушених ділянок різними сільгоспкультурами: соняшником, пшеницею і ячменем.

Отже, за твердженнями відповідача, для подальшого ведення своєї господарської діяльності з товарного вирощування риби йому довелося провести тимчасове осушення розташованих на орендованій ним земельній ділянці двох штучних ставків і їх засівання упродовж 2019-2023 років сільськогосподарськими зерновими культурами, адже тимчасове осушення відповідачем розташованих на земельній ділянці ставків з розведення і вирощування риби було викликане необхідністю проведення невідкладних і термінових заходів для збереження її корисних властивостей, водних об`єктів і охорони довкілля.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 2 статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Правові засади оренди землі визначені статтею 2 Закону України «Про оренду землі», за якою ці відносини регулюються Земельним кодексом України (ЗК України), Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» унормовано, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою передбачені статтями 141, 143 ЗК України, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Разом з тим, згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом наведеної норми, істотним слід визнавати таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13.

Пунктом 34 договору оренди землі передбачено, що орендар зобов`язаний, поряд з іншим, дотримуватися обов`язків, встановлених ст. 96 Земельного кодексу України, статтею 25 Закону України «Про оренду землі», Законом України «Про охорону земель».

Частиною 1 ст. 96 Земельного Кодексу України передбачено, що землекористувачі зобов`язані, забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону на день виникнення правовідносин за договором оренди землі, орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

Статтею 25 названого Закону визначені права та обов`язки орендаря.

Так, орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.

Орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби.

Статтею 68 Водного Кодексу України визначені особливості спеціального водокористування та користування водними об`єктами для потреб рибного господарства. Так частинами 3 та 4 вказаної статті встановлено обов`язок водокористувачам, яким надано в користування рибогосподарські водні об`єкти (їх частини), - здійснювати заходи, що забезпечують поліпшення екологічного стану водних об`єктів і умов відтворення рибних запасів, а також утримувати в належному санітарному стані прибережні захисні смуги в місцях вилову риби. Інші питання користування водами для потреб рибного і мисливського господарства регулюються Законом України "Про тваринний світ" від 13.01.2001 р. № 2894-ІІІ, іншими актами законодавства.

Законом України «Про тваринний світ» визначено, що діяльність суб`єктів господарювання з добування риби (рибальство) віднесено до спеціального використання об`єктів тваринного світу. При цьому правила рибальства, об`єкти рибальства, порядок надання у користування рибогосподарських водних об`єктів, а також вимоги щодо ведення рибного господарства визначаються у порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 25 вказаного Закону).

Згідно частини 3 ст. 26 Закону України «Про тваринний світ», підприємства, установи, організації і громадяни, яким надано в користування рибогосподарські водні об`єкти (їх частини), для ведення промислового рибальства, зобов`язані дотримуватися вимог, передбачених статтею 34 цього Закону, а також здійснювати інші заходи, що забезпечують поліпшення екологічного стану водних об`єктів і умов відтворення рибних запасів, та утримувати в належному санітарному стані прибережні захисні смуги в місцях здійснення промислового рибальства.

Обов`язки користувачів об`єктами тваринного світу визначені статтею 34 Закону України «Про тваринний світ» де значиться, що користувачі об`єктами тваринного світу, які здійснюють ведення рибного господарства в установленому законодавством порядку зобов`язані: - раціонально використовувати об`єкти тваринного світу, не допускати погіршення екологічного стану середовища існування тварин, - застосовувати природоохоронні технології під час здійснення виробничих процесів, проводити комплексні заходи, спрямовані на відтворення, в тому числі штучне, диких тварин, збереження і поліпшення середовища їх існування; - здійснювати заходи щодо виконання загальнодержавних, регіональних, республіканських та інших територіальних екологічних програм з питань охорони, використання і відтворення тваринного світу; - негайно інформувати природоохоронні органи, ветеринарні, служби про виявлення захворювань тварин, погіршення стану середовища їх існування, виникнення загрози знищення та випадки загибелі тварин, здійснювати комплексні заходи щодо профілактики і боротьби із захворюваннями; - самостійно припиняти використання об`єктів тваринного світу в разі погіршення їх стану та умов існування, зниження відтворюючої здатності та виникнення загрози знищення тварин, негайно вживати заходів до усунення негативного впливу на тварин і середовище їх існування.

Наведені норми повністю кореспондується з приписом спеціальної норми ст. 35 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» від 8 липня 2011 року № 3677-VI, яким до обов`язків суб`єктів рибного господарства віднесено, зокрема не допускати погіршення умов існування водних біоресурсів внаслідок своєї діяльності; здійснювати у встановленому порядку комплексні рибницько-меліоративні заходи щодо охорони та відтворення, у тому числі штучного, водних біоресурсів, збереження і поліпшення умов їх існування; негайно інформувати центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах рибного господарства, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, ветеринарної медицини, санітарного та епідемічного благополуччя населення, про виявлення захворювань водних біоресурсів, погіршення стану середовища їх перебування, випадки їх загибелі; здійснювати заходи з профілактики і боротьби із захворюванням та загибеллю водних біоресурсів.

Сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури (в т.ч. риби) врегульована спеціальним Законом України «Про аквакультуру» від 18 вересня 2012 року № 5293-VI. Цим законом встановлено обов`язок юридичних та фізичних осіб, які здійснюють рибогосподарську діяльність у сфері аквакультури (суб`єкти аквакультури) дбати і оберігати об`єкти аквакультури.

Згідно частини 2 ст. 5 вказаного Закону суб`єкти аквакультури зобов`язанні, поряд з іншим: не допускати погіршення екологічного середовища та умов існування водних біоресурсів у результаті своєї діяльності; здійснювати заходи з профілактики і боротьби із захворюваннями та загибеллю об`єктів аквакультури.

З огляду на вищевикладене, наявні в матеріалах справи докази та враховуючи норми чинного законодавства, судом встановлено, що ФОП Трембач В.В. як суб`єкт аквакультури, якому надано в спеціальне користування рибогосподарський водний об`єкт для ведення рибного господарства, виявивши у 2019 році численні випадки масової загибелі риби від небезпечного інвазійного захворювання (диплостомозу), здійснив необхідні заходи направлені на оздоровлення орендованих ним водойм (самостійно припинив використання водного об`єкту (ставків) та вжив заходів щодо профілактики і боротьби із цим захворюванням шляхом засівання осушених ділянок зерновими сільгоспкультурами).

Отже, суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача при здійсненні своєї господарської діяльності з сільськогосподарського використання (риборозведення) орендованої ним земельної ділянки порушень умов договору оренди.

В даному випадку, відповідачем доведено, що тимчасове осушення ним розташованих на земельній ділянці ставків з розведення і вирощування риби було викликане виключно необхідністю проведення невідкладних і термінових заходів для збереження її корисних властивостей, водних об`єктів і охорони довкілля, що прямо передбачено умовами договору оренди в якості однієї з його істотних умов.

До того ж, суд бере до уваги висновки СУ ГУНП в Миколаївській області щодо відсутності в діях ФОП Трембача В.В. ознак кримінального правопорушення щодо порушення правил охорони вод (постанова СУ ГУНП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження від 25.03.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 242, ч.2 ст. 364 КК України).

Враховуючи, що відповідач не допустив порушення обов`язку використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, тому застосування такої міри відповідальності як розірвання договору оренди землі у даному випадку не буде відповідати принципам справедливості та співмірності.

Таким чином, наявність вказаних вище обставин, відсутність доведеної шкоди - виключає можливість висновку про позбавлення позивача значною мірою того, на що він розраховував при укладенні договору, та, відповідно, свідчить про відсутність істотного порушення договору як підстави для його розірвання.

До того ж, право власності відповідача на цілісний майновий комплекс по риборозведенню до якого, зокрема, входять: дамби (греблі) обвалувльні ставків, гідротехнічні затвори (шандори), труби перекачки, задвижки, насосна станція, трансформатор, прокурором жодним чином не оспорюється.

За приписом ст. 377 ЦК України і 120 ЗК України, в разі набуття особою права власності на майно він набуває право власності на ділянку, на якій це майно розташоване без зміни її цільового призначення.

Отже, повернення власнику лише частини земельної ділянки повістю унеможливить подальше використання цієї ділянки як водного об`єкту. А відтак жодним чином не захистить інтереси Новоодеської територіальної громади, на захист якого прокуратурою і був поданий цей позов.

Щодо посилання прокурора на недотримання відповідачем вимоги привести договір оренди землі у відповідність до вимог законодавства (п.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення порядку передачі в оренду водних об`єктів у комплексі з земельними ділянками» від 04.11.2020 р.№ 963- IX), суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення порядку передачі в оренду водних об`єктів у комплексі з земельними ділянками» від 04.11.2020 р.№ 963- IX , набрав чинності 02.03.2021, (далі Закон № 963- IX), договори оренди водних об`єктів, укладені в порядку, визначеному законодавством, до набрання чинності цим Законом діють у строки та на умовах, визначених такими договорами. Поновлення таких договорів здійснюється без проведення земельних торгів у порядку укладення договорів оренди землі. Сторони договорів оренди водних об`єктів, договорів оренди земельних ділянок під водними об`єктами, укладених до набрання чинності цим Законом, які не містять умов щодо розміру орендної плати за земельну ділянку, на якій розташований водний об`єкт, або щодо розміру орендної плати за водний об`єкт, зобов`язані визначити такі умови протягом року з дня набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з договору оренди землі № 683 від 03.06.2011, його укладено до набрання чинності Закону № 963- IX та умовами договору оренди визначено розмір (п. 8), строки (п. 9) і порядок оплати (п.10) за користування земельною ділянкою, на якій знаходяться як гідротехнічні споруди, так і штучні водосховища тобто водні об`єкти (п. 2), отже посилання прокурора в цій частині є необгрунтованими.

Отже, в частині позовних вимог про розірвання договору оренди землі слід відмовити.

Щодо вимоги про повернення Новоодеській міській раді спірної земельної ділянки в стані, придатному для використання за призначенням.

Прокурор пов`язує вказану вимогу з фактом задоволенням первісної позовної вимоги про розірвання договору оренди в судовому порядку та зазначає, що згідно частини 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору землі, орендар зобов`язаний повернути орендовану земельну ділянку на умовах, зазначених договором.

Оскільки вимога про повернення земельної ділянки орендодавцю є похідною від первісної вимоги, а тому відмова в задоволенні первісної вимоги щодо розірвання договору оренди повністю виключає задоволення похідної вимоги про повернення спірної земельної ділянки її власнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, виходячи з предмету та підстав даного позову, необхідним є встановлення і доведення обставин, які передусім, свідчать про порушення відповідачем умов користування земельною ділянкою. Більш того, доведення таких обставин належними і допустимими доказами покладається саме на прокурора.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Як вже зазначалось вище, поняття "інтереси держави", відповідно до Рішення Конституційного суду України №3-рп/99 від 08.04.1999, є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

При цьому, в основі інтересів держави, згідно даного рішення, завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов прокурора не підлягає задоволенню, сплачений останнім при поданні позову судовий збір не підлягає відшкодуванню за рахунок інших учасників справи.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку зі складністю справи та тривалими повітряними тривогами по місту Миколаєву, повне рішення складено та підписано 05.05.2025.

Суддя Т.М. Давченко