УХВАЛА

12.05.2025Справа № 910/4405/25

Суддя Щербаков С.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1

до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, зобов`язання вчинити дії, визнання права наймача у договорі, визнання договору найму майнових прав та додаткових угод дійсним і укладеними.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме будівлю центру сімейного дозвілля, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 за ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» передати ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна, а саме будівлю центру сімейного дозвілля, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, та визнати укладеним акт приймання-передачі у редакції наведеній у прохальній частині позовної заяви б/д від 08.04.2025;

- визнати права наймача, встановлені у договорі найму майнових прав (нова редакція) від 20.11.2015 року та додатках до нього від 06.10.2016, 23.03.2017 та 01.03.2022 за ОСОБА_1 ;

- визнати Договір (нікчемний договір) найму майнових прав (нова редакція) від 20.11.2015 року та додаткові угоди до нього від 06.10.2016, 23.03.2017 та 01.03.2022, які підписані між Товариством з обмеженою відповідальністю «Освітня корпорація інформаційних технологій» та Багатопрофільним підприємством «Солідарність» у формі товариства з обмеженою відповідальністю дійсними та укладеними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, зобов`язання вчинити дії, визнання права наймача у договорі, визнання договору найму майнових прав та додаткових угод дійсним і укладеними - залишено без руху. Встановлено позивачу строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме:

- надати суду відомості про наявність або відсутність електронного кабінету представника позивача - адвоката Богомазова П.С. та у відповідача.

- доплатити судовий збір у розмірі 1 056 772, 00 грн. за вимогу майнового характеру (про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна) та надати суду докази сплати - оригінал платіжного доручення про перерахування судового збору.

При цьому, попереджено позивача, що в разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

22.04.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Дослідивши подану позивачем заяву про усунення недоліків та додані до неї документи, суд відзначає наступне.

Так, позивачем на виконання вимог ухвали суд надано відомості про наявність електронного кабінету у представника позивача - адвоката Богомазова П.С. та у відповідача (Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»).

Щодо усунення недоліків позовної заяви в частині доплати судового збору у розмірі 1 056 772, 00 грн. за вимогу майнового характеру (про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна) та надання суду доказів сплати - оригіналу платіжного доручення про перерахування судового збору позивач у поданій заяві зазначає, що ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, оскільки він має статус учасника бойових дій, а позовні вимоги стосуються захисту його порушеного права. Також, позивач вказує, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи та пенсіонером, як колишній працівник структури Міністерства внустрішніх справ України, що додатково дає йому право у відповідності до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» на зменшення розміру судового збору.

У зв`язку з цим, позивач просить суд:

- звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу позовної заяви до Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» у справі № 910/4405/25;

- у випадку, якщо суд прийме рішення щодо до відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у справі № 910/4405/25, зменшити розмір суми судового збору до 10 000 грн.

Статтею 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 2 Закону України "Про судовий збір" визначено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп.) та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 059 800 грн. 00 коп.). З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп.).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Велика Палата Верховного Суду у п. 52, 54-57 постанови від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 зазначила, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Так, до заяви про усунення недоліків позивачем додано копію Посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 15.03.2016 року Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до вказаного посвідчення його пред`явник має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать учасники бойових дій.

Перелік пільг, які надаються учасникам бойових дій, визначений у ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Проте, серед переліку пільг наведених у вказаній статті немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими ОСОБА_1 звернувся до господарського суду у даній справі.

Статтею 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що ветерани війни отримують безоплатну правничу допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом таких питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17

Тож, суд зазначає, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності на об`єкт нерухомості, визнання прав наймача, визнання договору найму майнових прав дійсним тощо не пов`язаний з порушенням його прав учасника бойових дій, не зачіпає порядку та обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосується соціального і правового захисту учасника бойових дій. Відтак, дана справа не пов`язана із захистом порушених прав заявника саме як учасника бойових дій, а тому у цьому випадку на нього не поширюється дія п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання даної позовної заяви.

Крім того, суд зазначає про суперечливу поведінку позивача, оскільки при поданні заяви про усунення недоліків позовної заяви позивач вказує про те, що він звільнений від сплати судового збору, в той же час при поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 12 112, 00 грн., як за 4 вимоги немайнового характеру. Проте, після того, як судом в ухвалі було зазначено про те, що вимога ОСОБА_1 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме будівлю центру сімейного дозвілля, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 за позивачем є вимогою майнового характеру, а тому розмір судового збору повинен визначатися з урахуванням вартості такого майна позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору.

Щодо клопотання позивача в частині зменшення розміру суми судового збору до 10 000 грн., суд зазначає наступне.

Так, заявляючи клопотання про зменшення суми судового збору до 10 000,00 грн. позивач вказує, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ (третьої) групи та пенсіонером як колишній працівник структури МВС України, що на думку ОСОБА_1 відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» є підставою на зменшення розміру судового збору.

До заяви про усунення недоліків було додано копію Посвідчення серії НОМЕР_3 , видане 23.10.2019 року Саксаганським УПСЗН Дніпропетровської області, відповідно до якого його пред`явник є інвалідом ІІІ (третьої) групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, а також копію посвідчення № НОМЕР_4 , видане 23.06.2003 року УМВС України в Дніпропетровській області, відповідно до якого ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років.

Проте, суд зазначає, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов`язані з важким фінансовим становищем не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

З аналізу ст. 8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених ст. 8 вказаного Закону, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

При цьому, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини 1 статті 8, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини 1 статті 8, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

З аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним та вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Суд зазначає, що у даному випадку, в порушення приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 не подав доказів того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній 2024 календарний рік; він належить до категорії осіб, перелічених в пп.пп. а) - ґ) п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»; предметом спірних правовідносин не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, суд не вбачає підстав для зменшення позивачу судового збору до 10 000, 00 грн., при цьому, статус пенсіонера та інваліда ІІІ групи не надає права на зменшення суми судового збору.

Отже, суд зазначає, що станом на дату винесення даної ухвали позивачем не у повному обсязі усунуто недоліки позовної заяви, а саме в частині доплати судового збору у розмірі 1 056 772, 00 грн. за вимогу майнового характеру (про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна) та надання суду доказів сплати - оригіналу платіжного доручення про перерахування судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи вищевикладене, оскільки у визначений судом строк позивачем недоліки позовної заяви усунуті не у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, зобов`язання вчинити дії, визнання права наймача у договорі, визнання договору найму майнових прав та додаткових угод дійсним і укладеними, підлягає поверненню заявникові.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання позовної заяви до Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» у справі № 910/4405/25 - відмовити.

2. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру суми судового збору до 10 000, 00 грн. - відмовити.

3. Позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи - повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 12.05.2025.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков С.О.