ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р. Справа№ 910/15644/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С.

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 14.05.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 (повний текст складено і підписано 20.03.2025)

у справі № 910/15644/24 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Виконавчого комітету Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

про стягнення 1 886 316,00 грн.

.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача збитків в загальному розмірі 1 686 418,13 грн. та інфляційних втрат у розмірі 199 898,13 грн., заподіяних внаслідок неналежного виконання зобов`язань по договору про постачання газу №03-1320/21-БО-Т від 01.12.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що в результаті порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання газу №03-1320/21-БО-Т від 01.12.2021 щодо своєчасного включення позивача до реєстру споживачів постачальника, позивачу завдано збитків, розмір яких складається із суми коштів, сплачених позивачем постачальнику «останньої надії» за поставлений природний газ у період з 01.12.2021 по 22.12.2021.

До заявленої до стягнення суми збитків позивачем включено:

- 1 239 021,50 грн. - сума різниці між вартістю природного газу, який був поставлений позивачу постачальником «останньої надії» у період з 01.12.2021 по 22.12.2021 та оплачений позивачем (сумою коштів, стягнутої за рішенням суду у справі № 904/3353/22), та вартістю газу, встановленою в укладеному із відповідачем договорі про постачання газу №03-1320/21-БО-Т від 01.12.2021, яку позивач мав сплатити у випадку належного виконання відповідачем договірних зобов`язань;

- стягнуті за рішеннями суду у справі 904/3553/22 з позивача пеню в сумі 129 106,96 грн., 3 % річних в сумі 26 013,02 грн., інфляційні втрати в сумі 292 276,65 грн.;

Крім того позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати в сумі 199 898,13 грн. нараховані за період з 01.06.2023 по 13.12.2024 на збитки в загальному розмірі 1 686 418,13 грн.

У відзиві на позов відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що:

- при укладенні договору про постачання газу №03-1320/21-БО-Т від 01.12.2021в преамбулі та розділі 14 «Адреси та реквізити сторін» позивачем було зазначено ЕІС-код споживача. При цьому при підписанні договору про постачання газу №03-1320/21-БО-Т від 01.12.2021 позивачем не зазначено ЕІС-кодів вузлів обліку газу, за якими повинно здійснюватися газопостачання за договором;

- 01.12.2021, тобто у день укладення з позивачем спірного договору, відповідачем подано запит на інформаційній платформі Оператора ГТС щодо зміни постачальника;

- на вказаний запит отримано повідомлення, що у споживача наявні точки обліку, тобто ЕІС-код позивача зареєстровано в розрізі окремих вузлів обліку (об`єктів споживання). При цьому, подаючи запит на інформаційній платформі Оператора ГТС, відповідач вказував ЕІС-код позивача, який зазначено в спірному договорі;

- у такій ситуації (наявність різних ЕІС-кодів позивача в розрізі окремих вузлів обліку) реєстрація позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС здійснюється виключно окремо по кожному об`єкту (вузлу обліку газу) із зазначенням ЕІС-коду споживача та відповідним ЕІС-кодом вузла обліку газу;

- чинне законодавство України не наділяє постачальника повноваженнями самостійно визначати, за якими саме точками комерційного обліку необхідно здійснювати постачання природного газу, оскільки споживач може обирати різних постачальників на різні точки комерційного обліку, тобто таке право надано саме позивачу;

- 17.12.2021 позивач надіслав на електронну адресу відповідача лист із інформацією щодо переліку об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу, по яких буде здійснюватися постачання природного газу в межах спірного договору;

- на підставі наданих позивачем даних (ЕІС-кодів вузлів обліку газу) відповідач 21.12.2021 подав запити на інформаційній платформі Оператора ГТС щодо зміни постачальника. Ці запити було підтверджено та зареєстровано позивача в реєстрі споживачів постачальника з датою початку постачання 23.12.2021, що підтверджується інформацією з інформаційної платформи. Вказане встановлено у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2023 у справі № 904/3353/22;

- чинним законодавством та умовами спірного договору не визначено чіткого строку, протягом якого відповідач зобов`язаний здійснити реєстрацію споживача у власному реєстрі споживачів та інформаційній платформі оператора ГТС. Окрім того, запити відповідача щодо зміни постачальника потребують підтвердження Оператором ГТС, а отже, строк реєстрації залежить не лише від відповідача;

- отже відповідач є відповідальним за обсяги спожитого природного газу споживачем не з моменту укладення договору, а з моменту реєстрації споживача в інформаційній платформі оператора ГТС. У той же час, подання відповідачем до Реєстру відповідних запитів щодо зміни постачальника позивача у день укладання Договору свідчить про своєчасність та належність виконання відповідачем зобов`язань щодо реєстрації.

У відповіді на відзив позивач наголосив, що відповідач мав усі необхідні дані для визначення істотних умов договору, які мали бути включені в якості істотних умов цього договору. Водночас, вимоги щодо виконання вимог Кодексу ГТС щодо реєстрації за собою споживача в інформаційній платформі, а також виконання інших вимог кодексу для початку постачання природного газу такому споживачу, покладені саме на відповідача, а не на Оператора ГТС.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/15644/24 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що:

- позивачем не доведено, що включення позивача до Реєстру споживачів здійснено відповідачем із порушенням установленого законом або договором строку;

- позивач посилався на надання відповідачу листа від 26.11.2021 № 1619 із переліком об`єктів споживання природного газу Виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області за ЕІС кодами точками обліку, проте матеріали справи доказів направлення вказаного листа відповідачу або вручення його нарочно не містять;

- у матеріалах справи наявні докази надання відповідачу інформації щодо переліку об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу, по яких буде здійснюватися постачання природного газу в межах укладеного договору, лише 17.12.2021.При цьому, позивач не був позбавлений права надати відповідну інформацію відповідачу при укладенні такого договору;

- положеннями п. 20 розд. ІІ Правил постачання природного газу встановлено, що споживач зобов`язується самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадку відсутності споживача у розрахунковому періоді в Реєстрі будь-якого постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС, проте матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем дій із припинення споживання природного газу від постачальника «останньої надії», зміни замість відповідача постачальника природного газу;

- отже позивачем не доведено наявності протиправної поведінки відповідача з несвоєчасної реєстрації позивача у власному Реєстрі споживачів на Інформаційній платформі Оператора ГТС, що свідчить про відсутність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків;

- включення до складу збитків стягнутих із Виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області в межах справи № 904/3353/22 пені у розмірі 129 106,96 грн. та 3% річних у розмірі 26 013,02 грн. є неправомірним;

- оскільки позовні вимоги про стягнення 199 898,13 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму збитків в розмірі 1 686 418,13 грн. за період із 01.06.2023 до 13.12.2024, мають похідний характер від основної позовної вимоги про стягнення збитків, такі позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Виконавчий комітет Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/15644/24 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У апеляційні скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржуване рішення , є незаконним та необґрунтованим через нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, а також порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на ті ж сам і обставини, що і в суді першої інстанції, також зауважив на тому, що:

- за змістом Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, договір постачання природного газу, серед іншого, повинен містити таку істотну умову як ЕІС-код точки/точок комерційного обліку споживача, по яких буде здійснюватися постачання природного газу постачальником (за необхідності, якщо по інших точках комерційного обліку постачання газу здійснює інший постачальник);

- 26.11.2021 позивачем на електронну адресу dnipro-bo@ naftogaztrading.com.ua було направлено ЕІС-коди точок комерційного обліку споживача, по яких буде здійснюватися постачання природного газу постачальником. Вищезазначена електронна адреса була офіційно заявлена відповідачем для листування на своєму офіційному сайті (витяг з офіційного сайту ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» від 12.10.2021 з алгоритмом дій щодо укладення договорів постачання природного газу бюджетною організацією з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» від 12.10.2021).

Відповідно до витягу протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 справу № 910/15644/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Мальченко А.О., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/15644/24, розгляд апеляційної скарги призначено на 14.05.2025 о 12:10 год., матеріали справи № 910/15644/24 витребувано з Господарського суду міста Києва.

14.04.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали цієї справи.

21.04.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, пославшись на ті ж самі обставини, що і в суді першої інстанції, а також зауважив на тому, що відповідно до умов договору саме позивач як споживач несе відповідальність за достовірність інформації щодо об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу (аналогічна позиція неодноразово підтверджена рішеннями судів у справах № 904/3095/24, 904/2583/24 тощо)

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 № 09.1-08/1185/25 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15644/24 у зв`язку з перебуванням судді Мальченко А.О., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці з 05.05.2025 по 18.05.2025 включно.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 справа № 910/15644/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 апеляційну скаргу Виконавчого комітету Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/15644/24 прийнято до свого провадження визначеною колегією суддів (головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Тищенко О.В.), учасників справи повідомлено що розгляд апеляційної скарги відбудеться у раніше визначені дату та час, а саме 14.05.2025 о 12 год. 10 хв.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні чи скасуванню, з наступних підстав.

01.12.2021 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (Постачальник) та Виконавчий комітет Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, ЕІС-код споживача 56XS00015LS2G009 (Споживач) уклали договір про постачання газу №03-1320/21-БО-Т (далі Договір №03-1320/21-БО-Т), в п. 1.1 якого сторонами погоджено, що Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Пунктом 1.5. Договору №03-1320/21-БО-Т встановлено, що у разі якщо об`єкти Споживача підключені до газорозподільчих мереж, розподіл природного газу, який постачається за цим Договором, здійснює оператор газорозподільчих мереж, а саме АТ «Дніпропетровськгаз», з яким Споживач уклав відповідний договір (договори).

На підставі заяви - приєднання №42ВВ490-21459-21 до умов розподілу природного газу (для споживачів, які не є побутовими) між Виконавчим комітетом Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» укладено типові договори про розподіл природного газу №42ВВ490-21459-21 від 06.01.2021 та №42ВВ490- 28985-21 від 01.12.2021.

Відповідно до п. 2.1 Договору №03-1320/21-БО-Т Постачальник передає Споживачу на умовах цього договору замовлений Споживачем обсяг ( об`єм) природного газу у період з дати укладення договору по грудень 2022 року (включно) в кількості 455,210 тис. куб. метрів., в тому числі по місяцях, зокрема - грудень 2021 - 88,420 тис. куб. м.).

Пунктом 2.3. Договору №03-1320/21-БО-Т визначено, що підписанням цього договору Споживач дає згоду Постачальнику на включення його до Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до Кодексу ГТС.

Пунктом 3.2. Договору №03-1320/21-БО-Т встановлено, що постачання газу за цим Договором здійснюється Постачальником виключно за умови включення Споживача до Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на Інформаційній платформі Оператора ГТС.

Відповідно до пункту 3.3. Договору №03-1320/21-БО-Т встановлено, що постачання (включення Споживача до Реєстру споживачів Постачальника) та використання (відбір) природного газу за цим Договором здійснюється за умови виконання Споживачем вимог пункту 5.1 цього Договору щодо остаточного розрахунку за фактично переданий газ та відсутності реєстрації Споживача в реєстрі будь - якого іншого постачальника природного газу.

Згідно з пунктом 3.5. Договору №03-1320/21-БО-Т приймання передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання - передачі газу.

Пунктом 3.5.1 Договору №03-1320/21-БО-Т визначено, що Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором ГРМ та/або Оператором ГТС та Споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.

Згідно із пунктом 3.5.2. Договору №03-1320/21-БО-Т на підставі отриманих від Споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС Постачальник готує та надає Споживачу два примірника акту приймання - передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником Постачальника.

Відповідно до п. 4.1. Договору №03-1320/21-БО-Т ціна природного газу за 1000 куб. м. газу без ПДВ - 13658,42 грн. Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, що який застосовується при замовленні потужності за добу, за цим Договором становить 16554,00 грн.

У підпункті 2) пункту 6.4. Договору №03-1320/21-БО-Т встановлено, що Постачальник зобов`язаний забезпечувати відповідно до вимог Кодексу ГТС своєчасну реєстрацію Споживача у Реєстрі при дотриманні Споживачем умов цього Договору.

Збитки, завдані одній із Сторін внаслідок невиконання (неналежного виконання) іншою Стороною своїх зобов`язань, відшкодовуються винною у невиконанні (неналежному виконанні) Стороною в порядку та розмірі, визначених цим Договором та чинним законодавством України (пункт 7.6. Договору №03-1320/21-БО-Т).

Відповідно до пункту 13.1. Договору №03-1320/21-БО-Т даний договір набирає чинності з дати його укладення і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2022 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Згідно з пунктом 13.5. Договору №03-1320/21-БО-Т Сторони зобов`язуються повідомляти одна одну рекомендованим листом повідомленням про зміни власних платіжних реквізитів, ЕІС-коду, адреси, номерів телефоністі факсів у п`ятиденний строк з дня виникнення відповідних змін.

На виконання умов Договору №03-1320/21-БО-Т Виконавчий комітет Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області згідно рахунку - фактури відповідача №03-1320/21-БО-Т/12/21 від 28.12.2024 щодо платежу за грудень 2021 року оплатив попередню оплату за газ в грудні в обсязі 88,420тис. куб. м. на підставі платіжних доручень від 29.12.2021 №5792, №5793, №5794 на суму 1463704,26 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу №1 за грудень 2021 року відповідно до Договору №03-1320/21-БО-Т відповідач передав, а позивач прийняв природний газ у грудні 2021 року в обсязі 13,84844 тис. куб. м всього на суму 229 247 грн.

07.04.2022 відповідач повернув позивачу суму переплати за Договором від 01.12.2021 №03-1320/21-БО-Т у сумі 1 234 457,26 грн. (1463704,26 грн. (сума попередньої оплати за грудень 2021) - 229247 грн. (сума за фактично використаний природний газ у грудні 2021 року) = 1 234 457,26 грн.), що підтверджується виписками від 07.04.2022 по рахунках позивача.

23.12.2021 відповідач здійснив реєстрацію Виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області у Реєстрі споживачів постачальника.

У той же час, позивача із 06.11.2021 до 22.12.2021 автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», що підтверджується листом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» від 09.08.2022 № ТОВВИХ-22-5993 та довідкою про об`єми поставленого постачальником «останньої надії» природного газу по ЕІС код точки обліку.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з 06.11.2021 до 22.12.2021 позивачу поставлено природний газ в об`ємі - з 06.11.2021 по 30.11.2021 в об`ємі 30 229,03 м3; з 01.12.2021 по 22.12.2021 - 30 781,17 м3 на загальну суму 2 256 420,69 грн., та виставлені рахунок на оплату № 30884 на суму 507 847,70 грн., акт приймання передачі природного газу за листопад 2021 року, рахунок на оплату № 1341 на суму 1 748 572,99 грн. та акт приймання передачі природного газу за грудень 2021 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 у справі №904/3353/22, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2023, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково. Стягнуто з Виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» основний борг у розмірі 1 748 572,99 грн., пеню у розмірі 129 106,96 грн., 3% річних у розмірі 26 013,02 грн., інфляційні втрати у розмірі 292 276,65 грн. та судовий збір у розмірі 34 876,15 грн. В іншій частині позову відмовлено.

На виконання наказу у справі №904/3353/22 позивачем сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» основний борг у розмірі 1 748 572,99 грн., (платіжні інструкції №1324 від 29.05.2023 на суму 1 519 564,88 грн., №1257 від 29.05.2023 на суму 174 474,35 грн., №1332 від 29.05.2023 на суму 54 533,76 грн.), пеню у розмірі 129 106,96 грн. (платіжні інструкції №1325 від 29.05.2023 на суму 112 193,95 грн., №1329 від 29.05.2023 на суму 4 028,14 грн., №1321 від 29.05.2023 на суму 12 884,87 грн.), 3% річних у розмірі 26 013,02 грн. (платіжні інструкції №1326 від 29.05.2023 на суму 22 605,31 грн., №1330 від 29.05.2023 на суму 811,61 грн., №1322 від 29.05.2023 на суму 2 596,10 грн.), інфляційні втрати у розмірі 292 276,65 грн. (платіжні інструкції №1327 від 29.05.2023 на суму 253 988,41 грн., №1331 від 29.05.2023 на суму 9 119,03 грн., №1323 від 29.05.2023 на суму 29 169,21 грн.).

Звернувшись із цим позовом до суду, позивач зазначає, що поставка газу постачальником «останньої надії» позивачу з 01.12.2021 до 22.12.2021 відбулася через неправомірне внесення відповідачем даних позивача на інформаційну платформу оператора ГТС лише через 22 дні після укладення Договору №03-1320/21-БО-Т та, з огляду на вказане, просить стягнути з відповідача збитки в загальному розмірі 1 686 418,13 грн. та інфляційні втрати у розмірі 199 898,13 грн.

Правові позиції сторін детально викладені вище.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно статті 623 ЦК України:

- боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1);

- розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором;

- збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (ч. 3);

- при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ч. 4).

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Відповідно до абз. 1 п. 3 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 2496 від 30.09.2015 (далі - Правила) постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Правил підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків, або наявність письмового дозволу діючого постачальника на перехід споживача до нового постачальника.

У пункті 2 розділу ІІ Правил № 2496 визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 5 розділу І Правил № 2496 терміни, наведені в цих Правилах, вживаються в таких значеннях: ЕІС-код (Energy Identification Code) - персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), присвоєний в установленому порядку Оператором ГРМ (по споживачах, які підключені до газорозподільної системи) або Оператором ГТС (по споживачах, які підключені до газотранспортної системи); інформаційна платформа - це електронна платформа Оператора ГТС у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, створена відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи; Реєстр споживачів постачальника - перелік споживачів, які в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку закріплені в інформаційній платформі Оператора ГТС за певним постачальником у розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІV Кодексу газотранспортної системи постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника «останньої надії», не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Згідно з абз. 1 п. 2 глави 5 розділу ІV Кодексу ГТС з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Приписами п. 19 розд. ІІ Правил постачання природного газу встановлено, що постачальник зобов`язаний забезпечувати відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи своєчасну реєстрацію споживача у власному Реєстрі споживачів на Інформаційній платформі Оператора ГТС за умови дотримання споживачем укладеного із постачальником договору постачання природного газу.

Водночас, позивачем не доведено, що включення позивача до Реєстру споживачів здійснено відповідачем із порушенням установленого законом або договором строку.

При цьому, позивач посилався на надання відповідачу листа від 26.11.2021 № 1619 із переліком об`єктів споживання природного газу Виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області за ЕІС кодами точками обліку, проте, як вірно встановлено судом першої інстанції матеріали справи доказів направлення вказаного листа відповідачу або вручення його нарочно не містять.

Те, що 26.11.2021 позивачем на електронну адресу dnipro-bo@ naftogaztrading.com.ua було направлено ЕІС-коди точок комерційного обліку споживача, по яких буде здійснюватися постачання природного газу постачальником, про що позивач стверджує у апеляційній скарзі, також не підтверджено наявними у матеріалах справи доказами.

В свою чергу, як зазначив відповідач, ним на запит на інформаційній платформі Оператора ГТС отримано повідомлення, що у споживача за ЕІС-код позивача, зазначеним у договорі, наявні точки обліку, тобто ЕІС-код позивача зареєстровано в розрізі окремих вузлів обліку (об`єктів споживання). Разом із цим, чинне законодавство України не наділяє постачальника повноваженнями самостійно визначати, за якими саме точками комерційного обліку необхідно здійснювати постачання природного газу, оскільки споживач може обирати різних постачальників на різні точки комерційного обліку.

16.12.2021 позивач направив на електронну адресу відповідача лист щодо дати реєстрації відповідачем позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Надалі, 17.12.2021 позивач надіслав на електронну адресу відповідача лист із інформацією щодо переліку об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу, по яких буде здійснюватися постачання природного газу в межах укладеного договору №03-1320/21-БО-Т.

На підставі наданих позивачем ЕІС-кодів вузлів обліку газу відповідач 21.12.2021 (з врахуванням того, що 18.12.2021 та 19.12.2021 були вихідними днями - примітка суду) подав запити на інформаційній платформі Оператора ГТС щодо зміни постачальника, за якими 23.12.2021 підтверджено та зареєстровано позивача в реєстрі споживачів постачальника (відповідача) з датою початку постачання 23.12.2021, що підтверджується скріншотом із інформаційної платформи.

Отже, у матеріалах справи наявні докази надання відповідачу інформації щодо переліку об`єктів та їх ЕІС-кодів вузлів обліку газу, по яких буде здійснюватися постачання природного газу в межах укладеного договору №03-1320/21-БО-Т, лише 17.12.2021.

При цьому, позивач не був позбавлений права надати відповідну інформацію відповідачу при укладенні договору №03-1320/21-БО-Т.

Положеннями п. 20 розд. ІІ Правил постачання природного газу встановлено, що споживач зобов`язується самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадку відсутності споживача у розрахунковому періоді в Реєстрі будь-якого постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем дій із припинення споживання природного газу від постачальника «останньої надії», зміни замість відповідача постачальника природного газу.

Позивач, як суб`єкт ринку природного газу, мав право доступу до інформаційної платформи у межах прав на перегляд відображених відомостей і у разі відсутності бажання отримання природного газу від постачальника «останньої надії», відповідно до ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу», міг змінити останнього, якщо його не задовольняли умови (вартість) постачання.

Оскільки відповідач не може самостійно чи на власний розсуд визначати на які саме точки комерційного обліку об`єктів Споживача необхідно здійснювати постачання природного газу та, відповідно, які вносити в Реєстр постачальника, а позивач надав відповідачу вичерпну інформацію щодо об`єктів постачання лише 17.12.2021, на підставі чого відповідач здійснив реєстрацію позивача, чинним законодавством України та умовами договору №03-1320/21-БО-Т не визнано чіткого строку, протягом якого постачальник зобов`язаний здійснити реєстрацію споживача у власному Реєстрі споживачів на Інформаційній платформі Оператора ГТС, матеріалами справи підтверджується відсутність протиправної поведінки відповідача.

Посилання позивача на те, що факт порушення відповідачем строків реєстрації інформаційній платформі Оператора ГТС відомостей щодо зміни постачальника підтверджений Актом перевірки № 186 від 10.04.2023, складеним за результатами проведення Управлінням НКРЕКП у м. Києві та Київській області у термін з 14.03.2023 по 10.04.2023 планової перевірки щодо дотримання відповідачем вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, колегія суддів вважає помилковими, оскільки, як зазначає сам позивач, предмет вищезазначеної перевірки НКРЕКП не входили взаємовідносини позивача та відповідача.

Отже, позивачем не довезено наявність наявності протиправної поведінки відповідача з несвоєчасної реєстрації позивача у власному Реєстрі споживачів на Інформаційній платформі Оператора ГТС, що свідчить про відсутність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків.

При цьому суд пореної інстанції цілком вірно зауважив на тому, що:

- за змістом статті 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові;

- заявлена до стягнення в якості збитків пеня у розмірі 129 106,96 грн., яка нарахована позивачу постачальником останньої надії за порушення зобов`язань щодо своєчасної оплати отриманого природного газу, не є збитками, оскільки є мірою відповідальності позивача за допущене ним порушення;

- тобто стягнення з позивача у межах справи № 904/3353/22 пені, 3 % річних та інфляційних втрат є наслідком несвоєчасного виконання саме позивачем обов`язків по оплаті газу;

- включення до складу збитків стягнутих із Виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області в межах справи № 904/3353/22 пені у розмірі 129 106,96 грн. та 3% річних у розмірі 26 013,02 грн. є неправомірним.

За таких обставин, суд першої інстанції цілком вірно, встановивши недоведеність позивачем усіх елементів складу цивільного правопорушення для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків, відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача збитків в розмірі 1 686 418,13 грн.( 1 239 021,50 грн. - сума різниці між вартістю природного газу, який був поставлений позивачу постачальником «останньої надії» у період з 01.12.2021 по 22.12.2021 та оплачений позивачем та стягнутих за стягнуті за рішенням суду у справі 904/3553/22 пеня в сумі 129 106,96 грн., 3 % річних в сумі 26 013,02 грн., інфляційні втрати в сумі 292 276,65 грн.). Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 199 898,13 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму збитків в розмірі 1 686 418,13 грн. за період із 01.06.2023 до 13.12.2024, колегія суддів зазначає, що вказані позовні вимоги не сформульовані як самостійні, не містять окремого обґрунтування і доказів, а є правовим наслідком стягнення суми збитків в розмірі 1 686 418,13 грн., то, за відсутності підстав для такого, не можуть бути задоволені. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вказаних вимог залишається без змін.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/15644/24, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та вимоги апеляційної скарги, апеляційна скарга Виконавчого комітету Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Мозолевської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/15644/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2025 у справі № 910/15644/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 14.05.2025.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді О.О. Хрипун

О.В. Тищенко