ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.05.2025м. СумиСправа № 920/1349/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Левченко А.С.,

Розглянувши в порядку загального позовного провадження справу № 920/1349/24

за позовом Фізичної особи підприємця Харченко Лариси Володимирівни ( АДРЕСА_1 ),

до відповідачів: 1) Фізичної особи підприємця Нізамієвої Євгенії Олександрівни ( АДРЕСА_2 ),

2) Приватного акціонерного товариства ВФ Україна (вул. Лейпцизька, буд. 15, м. Київ, 01601)

про усунення перешкод в розпорядженні та користуванні майном, повернення орендної плати шляхом стягнення 479 240 грн 64 коп.,

представники учасників справи:

від позивача Грицик Г.О.;

від першого відповідачів Мазнєва С.Г.;

від другого відповідача Лисих Р.В.;

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд усунути перешкоди в розпорядженні та користуванні об`єкта нерухомого майна - димової труби літ. 176, що знаходиться за адресою м. Суми по вул. Привокзальна, 4/25, шляхом припинення другим відповідачем незаконного користування об`єктом нерухомого майна в розмірі 822/1000 частин та повернення першим відповідачем орендної плати в розмірі 822/1000 частин, отриманої починаючи з 03.11.2015, в сумі 201866 грн 67 коп. Позивач просить суд витребувати: 1) у відповідачів договір оренди димової труби літ. 176 в м. Суми по вул. Привокзальна, 4/25; 2) в Департаменті ресурсних платежів Сумської міської ради - інвентаризаційну справу № 146799 в м. Суми по вул. Привокзальна, 4/25.

Ухвалою від 25.11.2024 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/1349/24; призначив підготовче засідання з повідомленням сторін на 24.12.2024, 11:00; надав учасникам справи строки для подання заяв по суті спору. Клопотання позивача про витребування доказів суд призначив до розгляду у підготовчому засіданні.

10.12.2024 перший відповідач подав заяву (вх. № 3897 від 11.12.2024), в якій просить суд на підставі ч. 11 ст. 176 ГПК України позовну заяву залишити без руху.

10.12.2024 перший відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 3902 від 11.12.2024), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач зазначає, що відповідно до поданої позивачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 402239647 від 05.11.2024 позивач володіє на праві спільної часткової власності: 820/1000 частками окремого об`єкта нерухомого майна ТЕЦ, яке складається з будівлі ТЕЦ (будівля котельні з деоратором, машзалом, станція управління, будівля хімводочистки, АПП адмінпобутприміщення) під літ 175, загальною площею 6060,6м.кв. за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 4/25 згідно зі свідоцтвом про придбання нерухомого майна на аукціоні № 3528 від 10.06.2016; 2/1000 частками окремого об`єкта нерухомого майна ТЕЦ, який складається з пневмоблока під літ. 201 загальною площею 18,2м.кв. за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 4/25 згідно зі свідоцтвом про придбання нерухомого майна на аукціоні № 3528 від 10.06.2016. Водночас відповідно до інформації з тієї ж інформаційної довідки перший відповідач володіє на праві спільної часткової власності 178/1000 нежитлових приміщень за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 4/25, які складаються з димової труби літ. 176 площею 30,9 м.кв і набуті у власність першим відповідачем згідно з договором купівлі продажу від 09.12.2011, актом приймання передачі предмету продажу від 26.03.2012 та додаткової угоди № 1 до договору. Тобто при купівлі-продажу нерухомості за вказаною адресою позивачу і першому відповідачу було продано окремі об`єкти нерухомого майна з конкретним визначенням їх індивідуальних ознак, назв, характеристик. Питання правомірності належності першому відповідачу труби під літ 176, як окремого об`єкту нерухомого майна, досліджувалось судами неодноразово, зокрема у справах № 920/78/20 та № 920/301/18. Належність Нізамієвій Є.О. труби, як окремого об`єкта, який складає 178/1000 від всього об`єкта, встановлено судовими рішеннями у справах № 920/78/20 та № 920/301/18 і не підлягає доведенню у цій справі. В матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази того, що позивачеві належить право власності на трубу літ. 176, тобто відсутній доказ наявності у позивача відповідного титулу, який би надавав можливість заявляти позовні вимоги про припинення права розпорядження і користування на належне позивачеві майно третіми особами. Відповідач зазначає, що негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Тобто позивач має довести належними і допустимими доказами факт належності їй на праві спільної часткової власності безпосередньо тієї власності, відносно якої заявлена позовна вимога про усунення перешкод у її розпорядженні та користуванні. Натомість, в матеріалах справи такі докази відсутні. Відповідно, не маючи доведеного титульного права на зазначений окремо визначений об`єкт нерухомого майна, за відсутності доказів того, що ця нерухомість фактично знаходиться у власника, а другий відповідач заважає користуванню або розпорядження нею безпідставно, позивач не має права і на орендну плату, яку заявляє до стягнення у своєму позові, оскільки за своєю правовою природою орендна плата випливає з договірних зобов`язань, які між позивачем і другим відповідачем відсутні. Також відповідач зазначає, що договір оренди нерухомості в судовому порядку не визнаний недійсним/неукладеним чи розірваним, а отже, в силу презумпції правомірності правочину, визначеної ст. 204 ЦК України, другий відповідач є правомірним титульним користувачем нерухомості, що виключає протиправність у його поведінці по відношенню до позивача. Відповідач зазначає, що право власності на свою частину нерухомого майна позивач набула 10.06.2016, а отже, яке відношення позивач мала до нерухомості з 03.11.2015, у позові не наводить, жодних доказів на підтвердження цих обставин не надає. Крім того обґрунтувань, чому саме підлягає стягненню сума в розмірі ціни позову і саме за вказаний період часу, а також розрахунок суми позову позивач не наводить. Орієнтовний розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу складає 30000 грн.

10.12.2024 другий відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 5335, 7031 від 11.12.2024), в якому просить суд: відмовити у задоволенні клопотання позивача про витребування у відповідачів договору оренди димової труби літ. 176 в м. Суми по вул. Привокзальна, 4/25; відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; забезпечити проведення всіх судових засідань у справі та розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Відповідач зазначає, що відповідно до поданої позивачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 402239647 від 05.11.2024 позивач володіє на праві спільної часткової власності: 820/1000 частками окремого об`єкта нерухомого майна ТЕЦ, яке складається з будівлі ТЕЦ (будівля котельні з деоратором, машзалом, станція управління, будівля хімводочистки, АПП адмінпобутприміщення) під літ 175, загальною площею 6060,6м.кв. за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 4/25 згідно зі свідоцтвом про придбання нерухомого майна на аукціоні № 3528 від 10.06.2016; 2/1000 частками окремого об`єкта нерухомого майна ТЕЦ, який складається з пневмоблока під літ. 201 загальною площею 18,2м.кв. за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 4/25 згідно зі свідоцтвом про придбання нерухомого майна на аукціоні № 3528 від 10.06.2016. Водночас відповідно до інформації з тієї ж інформаційної довідки вбачається, що перший відповідач володіє на праві спільної часткової власності 178/1000 нежитлових приміщень за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 4/25, які складаються з димової труби літ. 176 і набуті у власність першим відповідачем згідно з договором купівлі продажу від 09.12.2011, актом приймання передачі предмету продажу від 26.03.2012 та додатковою угодою № 1 до договору. Тобто при купівлі-продажу нерухомості за адресою місто Суми, вул. Привокзальна, 4/25 позивачу та першому відповідачу були продані окремі (відмінні один від одного) об`єкти нерухомого майна з конкретним визначенням їх індивідуальних ознак, назв, характеристик. Позивачем не подані належні та допустимі докази того, що йому належить право власності на трубу літ. 176 загальною площею 30,9кв.м. за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 4/25. Відповідач заперечує щодо розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті.

15.12.2024 позивач подав відповідь на відзиви на позовну заяву (вх. № 3966 від 16.12.2024), в якій підтримує позовні вимоги. Позивач зазначає, що другим відповідачем у відзиві необґрунтовано, чому він заперечує проти витребування договору оренди. Відповідно до інформаційної довідки з ДРРП №402239647 від 05.11.2024 об`єкт нерухомого майна №01 має складову частину - димову трубу літ. 176. Записи прав власності на цей об`єкт нерухомого майна №01 складаються із двох частин: запис № 14909029 від 10.06.2016 про право власності на 2/1000 частин; запис №14908948 від 10.06.2016 про право власності на 820/1000 частин. Інформація про те, що труба літ. 176 є об`єктом нерухомого майна, права власності на яке належить позивачу, знаходиться в частині Актуальна інформація про об`єкт речових прав, Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна відомостей з Державного реєстру прав, визначених інформаційною довідкою з ДРРП №402239647 від 05.11.2024. Відповідно до відомостей про об`єкт нерухомого майна, які зазначені у відповідній довідці, перший відповідач отримав право власності на об`єкт нерухомого майна №27129683 в розмірі 178/1000 частки. Право власності першого відповідача не внесено до Державного реєстру прав, тому інформацію із архівного Реєстру прав власності на нерухоме майно неможливо використовувати у даній судовій справі саме як актуальні дані. Другий відповідач, укладаючи правочин, не мав права отримувати в користування частину нерухомого майна до того моменту, поки інформація про право власності та об`єкт права власності першим відповідачем не була перенесена з архівного Державного реєстру прав власності в новий Державний реєстр прав. Позивач зазначає, що до виділу або поділу спільного майна в натурі неможливо зазначати про окремі будівлі. Позивач є власником частки в розмірі 822/1000 на об`єкт нерухомого майна №01, складовою якого є димова труба, літ. 176. Перший відповідач не має визнаних та зареєстрованих державою речових прав на димову трубу літ. 176, неактуальні дані, що містяться в архівному Державному реєстрі прав власності не можуть бути застосовані при судових розглядах. Позивач повністю підтримує рішення судів у справі № 920/78/20, якими встановлено, що право власності на димову трубу літ. 176 площею 30,9 кв.м., що складає 178/1000 нежитлових приміщень за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна 4/25, належить Нізамієвій Євгенії Олександрівні на праві спільної часткової власності. Зазначені преюдиційні факти судів першої, апеляційної, касаційної інстанцій суперечать позиції відповідачів, які стверджують, що ОСОБА_1 є одноосібний власник труби. Позивач зазначає, що не може об`єкт спільної власності бути окремо визначеним майном без встановлення порядку користування або виділу/поділу. У зв`язку з тим, що перший відповідач не надав суду договір (рішення суду) поділу/виділу/встановлення порядку користування, то димова труба літ. 176 не може вважатися окремим об`єктом нерухомого майна. До позовної заяви додано свідоцтво про придбання позивачем нерухомого майна на аукціоні від 10.06.2016 №3528. Відповідно до абз. 1 свідоцтва право власності виникло, зокрема, на підставі акта про передавання права власності на придбане майно від 03.11.2015. Тому з цього часу позивач має намір стягнути неотриману орендну плату.

Ухвалою від 16.12.2024 господарський суд задовольнив заяви представників другого відповідача (вх. № 5335 від 11.12.2024) та позивача (вх. № 5396 від 16.12.2024) про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; забезпечив участь представників другого відповідача та позивача у судовому засіданні 24.12.2024 об 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Ухвалою від 24.12.2024 господарський суд відмовив у задоволенні клопотання першого відповідача (вх. № 3897 від 10.12.2024) про залишення позовної заяви без руху; клопотання позивача про витребування доказів (викладене у позовній заяві) задовольнив частково; витребував у відповідачів копію договору оренди, укладеного між першим відповідачем та другим відповідачем, об`єктом оренди за яким є димова труба літ. 176, що знаходиться за адресою м. Суми по вул. Привокзальна, 4/25. Витребуваний доказ надати суду у строк до 10.01.2025 включно; у задоволенні клопотання про витребування доказів в іншій частині відмовив; відклав підготовче засідання у справі з повідомленням сторін на 21.01.2025, 12:00; забезпечив участь представників позивача та другого відповідача у судовому засіданні 21.01.2025 о 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

10.01.2025 другий відповідач подав заяву (вх. № 107 від 10.01.2025) згідно з якою на виконання ухвали суду надає копії: договору оренди нерухомого майна №11/SUM/RAF від 09.12.2011, укладеного між відповідачами, акту приймання-передачі об`єкта оренди, додаткової угоди до договору від 01.12.2013, договору про внесення змін до договору №11/SUM/RAF від 09.12.2011.

10.01.2025 перший відповідач подав клопотання про долучення доказів (вх. № 114 від 13.01.2025) згідно з яким надає суду копію договору про внесення змін до договору №11/SUM/RAF від 09.12.2011. Відповідач у клопотанні зазначив, що має в своєму розпорядженні тільки оригінал договору від 01.11.2020 про внесення змін до договору оренди № 11/SUMRAF від 09.12.2011 року з витребуваних судом документів. Інші договори у відповідача не збереглися через давність їх виготовлення та у зв`язку зі зберіганням на території, де ведуться бойові дії. Однак, за домовленістю з контрагентом цього договору, його надає суду відповідач Приватне акціонерне товариство "ВФ Україна" з вимогою збереження і не розповсюдження інформації, яка складає комерційну таємницю (конфіденційна інформація) і не підлягає розголошенню особам, які не є сторонами вказаного договору (12.1 договору). Тому, відповідач надає суду копію з договору від 01.11.2020 року про внесення змін до договору оренди № 11/SUMRAF від 09.12.2011 року з вимогою збереження і не розповсюдження інформації, яка складає комерційну таємницю (конфіденційна інформація) і не підлягає розголошенню особам, які не є сторонами вказаного договору (12.1 договору).

Ухвалою від 13.01.2025 господарський суд задовольнив заяву представника першого відповідача (вх. № 108 від 13.01.2025) про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; забезпечив участь представника першого відповідача у судовому засіданні 21.01.2025 о 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

21.01.2025 позивач подав заяву (вх. № 263 від 21.01.2025), в якій просить суд застосувати заходи процесуального примусу до відповідачів, у вигляді попередження стосовно невиконання ухвали Господарського суду Сумської області від 24.12.2024; повторно зобов`язати відповідачів надати копію договору оренди, укладеного між першим відповідачем та другим відповідачем, об`єктом оренди за яким є димова труба літ. 176, що знаходиться за адресою м. Суми по вул. Привокзальна, 4/25 з урахуванням додаткових угод, додатків та інших складових його частин. Позивач зазначає, що перший відповідач надав тільки додаткову угоду, договору оренди не надав, інших додаткових угод не надав, другий відповідач не надав правовстановлюючі документи, які відповідно до п. 13.7. договору оренди, є додатком до договору.

У судовому засіданні 21.01.2025 господарський суд постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача (вх. № 263 від 21.01.2025), оскільки не вбачає зловживання процесуальними правами зі сторони відповідачів. На вимогу суду другим відповідачем було надано договір оренди з додатковими угодами та актом приймання-передачі об`єкта оренди; згідно з поясненнями представника другого відповідача правостановлюючим документом є договір купівлі-продажу від 09.12.2011 згідно з яким перший відповідач придбав димову трубу; договір купівлі-продажу наявний в матеріалах справи (поданий першим відповідачем разом з відзивом на позовну заяву); перший відповідач обґрунтував неможливість подання суду договору зі всіма додатками і підтвердив, що такі документи надані другим відповідачем. Таким чином, ухвала суду відповідачами виконана, витребувані документи надані. Представники відповідачів підтвердили в судовому засіданні, що надали суду договір оренди № 11/SUMRAF від 09.12.2011 року з усіма додатками, додатковими угодами.

Ухвалою від 21.01.2025 господарський суд залишив позовну заяву у справі № 920/1349/24 без руху; надав позивачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме, подання обґрунтованого розрахунку суми позову в частині вимог про повернення першим відповідачем орендної плати. Суд врахував, що станом на 21.01.2025, після подання відповідачами доказів, відсутність яких перешкоджала позивачу надати обґрунтований розрахунок суми позову в частині вимог про повернення орендної плати, позивач вимог ст. 162 ГПК України щодо надання обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються не виконав.

26.01.2025 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині повернення першим відповідачем орендної плати (вх. № 355 від 27.01.2025), в якій просить суд стягнути з першого відповідача грошові кошти в сумі 420 042 грн 00 коп., а також 55325 грн 46 коп. 3% річних, 3873 грн 18 коп. інфляційних втрат. Позивач подав обґрунтований розрахунок суми позову в цій частині та докази доплати судового збору в сумі 2624,51 грн.

Ухвалою від 28.01.2025 господарський суд: прийняв до розгляду заяву позивача (вх. № 355 від 27.01.2025) про збільшення розміру позовних вимог в частині вимог про стягнення з першого відповідача 420 042 грн. 00 коп. орендної плати; в іншій частині відмовив позивачу у прийнятті заяви (вх. № 355 від 27.01.2025) про збільшення розміру позовних вимог до розгляду; продовжив розгляд справи на стадії підготовчого провадження; призначив у справі підготовче засідання з повідомлення сторін на 13.02.2025, 10:30; забезпечив участь представників позивача та відповідачів у судовому засіданні 13.02.2025 о 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

12.02.2025 позивач подав клопотання (вх. № 603 від 12.02.2025), в якому просить суд відкласти розгляд справи, у зв`язку з перебуванням представника позивача на лікарняному.

У судовому засіданні 13.02.2025, за участю представника другого відповідача, суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів відповідно до ст. 177 ГПК України та відкладення підготовчого засідання на 20.02.2025, 14-00; протокольну ухвалу про забезпечення участі представникам учасників справи у судовому засіданні 20.02.2025 о 14 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС; протокольну ухвалу про повідомлення позивача та першого відповідача про дату, час і місце судового засідання в порядку ст. 120 ГПК України.

20.02.2025 перший відповідач подав клопотання (вх. № 716 від 20.02.2025), в якому просить суд відкласти розгляд справи на інший день, у зв`язку з перебуванням представника відповідача на лікарняному.

У судовому засіданні 20.02.2025, за участю представників позивача та другого відповідача, суд, розглянувши клопотання представника першого відповідача (вх. № 716 від 20.02.2025) про відкладення розгляду справи, постановив протокольну ухвалу про задоволення клопотання та відкладення підготовчого засідання на 06.03.2025, 11:00; протокольну ухвалу про забезпечення участі представникам учасників справи у судовому засіданні 06.03.2025 об 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

20.02.2025 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 829 від 20.02.2025), в якій просить суд стягнути з першого відповідача 55325 грн 46 коп. 3% річних та 3873 грн 18 коп. інфляційних втрат за неповернуту орендну плату в розмірі 822/1000 частин, отриману ним, починаючи з 03.11.2015 в сумі 420 042 грн. Позивач подав докази доплати судового збору в сумі 685,98 грн.

06.03.2025 перший відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності (вх. № 1111 від 06.03.2025), в якій просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні 06.03.2025, за участю представників позивача та відповідачів, розглянувши заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд постановив протокольну ухвалу про прийняття до розгляду заяви відповідно до ст. 46, 182 ГПК України, як заяви про зміну предмету позову шляхом доповнення позовних вимог новими, з урахуванням правової позиції Верховного Суду щодо можливості зміни предмету позову у такий спосіб; суд врахував, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних входить до складу грошового зобов`язання та не є штрафними санкціями.

Також у судовому засіданні 06.03.2025 суд постановив протокольну ухвалу про прийняття до розгляду заяви про застосування строків позовної давності; протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 20.03.2025, 14:00; забезпечення участі представникам позивача та відповідачів у судовому засіданні 20.03.2025 о 14 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС; протокольну ухвалу про встановлення відповідачам строку для подання пояснень до 17.03.2025 включно.

17.03.2025 перший відповідач подав заяву (вх. № 1148 від 17.03.2025), в якій просить суд відмовити у позові повністю. Відповідач зазначає, що між ним і позивачем відсутнє договірне зобов`язання по сплаті орендної плати, що саме по собі виключає стягнення таких коштів у судовому порядку і свідчить про відсутність порушеного права позивача, яке б підлягало судовому захисту у спосіб, визначений у позові. Позивач не має правовстановлюючого документу на нерухоме майно, яке є предметом укладеного між відповідачами у цій справі, договору оренди нерухомості. Не маючи основного зобов`язання перед позивачем, відповідно, перший відповідач не має і додаткових зобов`язань у вигляді відшкодування 3% річних та інфляційних збитків. Позивачем пропущений трирічний строк позовної давності, причини пропуску цього строку позивач не наводить та не вказує на те, що вони можуть бути поважними. Оскільки позовна давність спливла щодо основної заборгованості, позовна давність спливла також до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою від 20.03.2025 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні з повідомленням сторін на 15.04.2025, 14:30; забезпечив участь представників позивача та відповідачів у судовому засіданні 15.04.2025 о 14 год. 30 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Судове засідання 15.04.2025 по справі № 920/1349/24 не відбулось, у зв`язку з призупиненням роботи суду через повідомлення про мінування приміщення.

Ухвалою від 16.04.2025 господарський суд призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 06.05.2025, 14:30; забезпечив участь представників позивача та відповідачів у судовому засіданні 06.05.2025 о 14 год. 30 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Позивач просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Перший та другий відповідачі просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

В обґрунтування позовних вимог про усунення перешкод в розпорядженні та користуванні майном, повернення орендної плати позивач вказує на те, що йому на праві спільної часткової власності належить димова труба літ. « 176» загальною площею 30,9 кв.м, що розташована за адресою: м. Суми, вулиця Привокзальна, будинок 4/25, зокрема 822/1000 частин, а першому відповідачу 178/1000 частин. Перший відповідач незаконно розпоряджається димовою трубою в розмірі 822/1000 частин, а другий відповідач незаконно користується димовою трубою в розмірі 822/1000 частин на підставі договору оренди нерухомого майна від 09.12.2011, укладеного між відповідачами.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту.

Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні позову і не потребує перевірки обраного позивачем способу захисту і правової оцінки по суті спору.

За приписами ст. 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

За приписами ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Позивачем за негаторним позовом може бути власник майна, щодо якого відповідач ускладнює здійснення повноважень стосовно користування або розпорядження, а відповідачем лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, зокрема витягу від 24.04.2009 номер 22570912, суд встановив, що на підставі рішення Господарського суду Сумської області від 26.03.2009 у справі № 5/135-09, за ВАТ "Сумський рафінадний завод" 24.04.2009 було зареєстроване право власності на нерухоме майно за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна,4/25: будівлю ТЕЦ літ. 175 площею 6060,6кв.м., димову трубу літ. 176 площею 30,9 кв.м., пневмоблок літ. 201 площею 18,2 кв.м (форма власності приватна, частка 1/1).

09.12.2011 Правобережна товарна біржа провела цільовий аукціон (податкова застава) з продажу майна ВАТ "Сумський рафінадний завод", назва лоту - димова труба залізобетонна (літ.176 по плану БТІ) площею 38,7/11,9 м кв. та висотою 90 м, об`ємом 2277 м куб., що розташована за адресою: м. Суми, вул. Привокзальна, 4/25.

Переможцем аукціону визначено ОСОБА_1 , про що свідчить складений протокол №1 від 09.12.2011 проведення цільового аукціону (податкова застава).

09.12.2011, на підставі протоколу №1 від 09.12.2011, між ДПІ в м. Суми (Продавець) та ФОП Нізамієвою Є.О. (Покупець) укладений договір купівлі-продажу №ПТБСУ01 майна ВАТ "Сумський рафінадний завод", що перебуває в податковій заставі у ДПІ м. Суми.

Згідно з п.1 договору ДПІ в м. Суми продала на цільовому аукціоні з продажу майна платника податків ВАТ "Сумський рафінадний завод", яке знаходиться в податковій заставі, що відбувся 09.12.2011 на Правобережній товарній біржі на підставі Протоколу, а ФОП Нізамієва Є.О. купила на умовах договору наступне майно: димова труба залізобетонна (літ.176 по плану БТІ) площею 38,7/11,9 м кв. та висотою 90 м, об`ємом 2277 м куб., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

21.12.2011 згідно з актом приймання-передачі предмета продажу, ДПІ в м.Суми передала, а ФОП Нізамієва Є.О. прийняла димову трубу залізобетонну (літ.176 по плану БТІ) площею 38,7/11,9 м кв. та висотою 90 м, об`ємом 2277 м куб.

26.03.2012 ДПІ м.Суми та ФОП Нізамієва Є.О. уклали додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу №ПТБСУ01 від 09.12.2011 майна ВАТ "Сумський рафінадний завод", що перебуває в податковій заставі у ДПІ м. Суми, згідно з якою уточнили абзац 2 підпункту 1.1. пункту 1 договору (предмет договору), виклавши його в новій редакції: "Димова труба літ.176 (цегла, залізобетон) загальною площею 30,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Розмір відчужуваної частки складає 0,178 або 178/1000".

03.04.2012 за Нізамієвою Є.О. зареєстровано право власності на димову трубу літ.176 площею 30,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (форма власності - приватна спільна часткова, частка 178/1000).

Відповідно до свідоцтва від 10.06.2016 про придбання нерухомого майна на аукціоні, серія та номер 3528 позивачу на праві власності належить нерухоме майно, що складається з: будівлі ТЕЦ (будівля котельної з деоратором, машзалом, станція управління, будівля хімводоочистки, АПП адмінпобутприміщення), літ. 175, що складає 820/1000 окремого об`єкту нерухомого майна ТЕЦ, загальною площею 6060,6 кв.м., що розташована за адресою: місто Суми, вулиця Привокзальна, будинок 4/25 (чотири дріб двадцять п`ять); пневмоблоку, літ. 201, що складає 2/1000 окремого об`єкту нерухомого майна ТЕЦ, загальною площею 18,2 кв.м., що розташована за адресою: місто Суми, вулиця Привокзальна, будинок 4/25, яке раніше належало Відкритому акціонерному товариству «Сумський рафінадний завод».

Таким чином, попереднім власником нерухомого майна за адресою: місто Суми, вулиця Привокзальна, будинок 4/25 відчужено (аукціон) частину майна першому відповідачу - димову трубу, частину майна позивачу будівлі ТЕЦ та пневмоблок.

ВАТ "Сумський рафінадний завод" зверталося з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, Фізичної особи-підприємця Нізамієвої Євгенії Олександрівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу №ПТБСУ01 від 09.12.2011 з додатковою угодою №1 від 26.03.2012, зобов`язання вчинити дії, вказуючи на позбавлення права власності на димову трубу, яка є приналежністю головної речі - окремого об`єкту нерухомого майна ТЕЦ.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 13.08.2018 у справі № 920/301/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 та постановою Верховного Суду від 23.05.2019 у задоволенні позову було відмовлено. Суди під час розгляду справи № 920/301/18 встановили, що ВАТ "Сумський рафінадний завод" погодився на відчуження нерухомого майна - димової труби як окремого об`єкту майна, а не складової його частини.

Як позивач, так і перший відповідач придбали не частку у спільній частковій власності, а конкретне, визначене в натурі майно, яке є окремими складовими частинами об`єкту нерухомого майна за адресою: місто Суми, вулиця Привокзальна, будинок 4/25 (об`єкт нерухомого майна за адресою: місто Суми, вулиця Привокзальна, будинок 4/25 частка 1/1, з них належні позивачу будівлі ТЕЦ та пневмоблок частка 822/1000, належна першому відповідачу димова труба частка 178/1000). Про вказані обставини свідчать правовстановлюючі документи позивача та першого відповідача на майно, а також відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно згідно з якими чітко визначено нерухоме майно, що складає частку позивача у розмірі 820/1000 та 2/1000, до якого димова труба не включена.

За цих обставин суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що йому на праві спільної часткової власності належить 822/1000 димової труби, та відповідно, відсутніми обставини порушення права власності позивача на 822/1000 димової труби. Позивачу належить 822/1000 окремого об`єкта нерухомого майна ТЕЦ за адресою: місто Суми, вулиця Привокзальна, будинок 4/25, що складається з будівлі ТЕЦ літ. 175 та пневмоблоку літ. 201.

Враховуючи, що позивачем за негаторним позовом може бути власник майна, відсутності в матеріалах справи доказів, які підтверджують виникнення у позивача права спільної часткової власності на 822/1000 димової труби, суд відмовляє у задоволенні позову до відповідачів повністю. Як вже зазначив суд, відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні позову і не потребує перевірки обраного позивачем способу захисту і правової оцінки по суті спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 13, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Відповідно до ст. 241, 256, 257 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 13.05.2025.

Суддя Д.В. Вдовенко