ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2025 р. м. Київ Справа № 911/3022/24

Суддя Господарського суду Київської області Смірнов О.Г., за участю секретаря судового засідання Дубенко Г.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД-МД" (08129, Київська обл., Бучанський р-н., с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Садова, 49)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Бачмана Анатолія Васильовича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 184034,50 грн.

за участю представників:

від позивача: Шевченко Т.О.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД-МД" звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою за вих. б/н від 06.11.2024 до Фізичної особи-підприємця Бачмана Анатолія Васильовича про стягнення184034,50 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2024 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 08.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін та судове засідання призначено на 12.12.2024 о 11:00.

25.11.2024 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він проти позову заперечує та зазначає:

- у грудні 2021 року між ТОВ «ТД-МД» (Позивачем) та ФОП БАЧМАН АНАТОЛІЙ ВАСИЛЬОВИЧ (Відповідачем) було досягнуто усної домовленості та у спрощений спосіб укладено Договір купівлі-продажу (поставки) господарських та канцелярських товарів;

- 21.12.2021 року згідно замовлення Позивача на поставку товарів господарського призначення та канцелярських товарів Відповідачем було виставлений рахунок № 2501 від 21.12.2021 року на суму 35 000,00 грн., який ТОВ «ТД-МД» був оплачений 22.12.2021 року. Товар був отриманий Позивачем на підставі видаткової накладної № 2501 від 22.12.2021 року, підписаної з боку Позивача (копія додається). Також Відповідачем було надано Позивачу товарний чек 2501 від 22.12.2021 року, підписаний Відповідачем;

- 17.01.2022 року згідно замовлення Позивача на поставку товарів господарського призначення та канцелярських товарів Відповідачем був виставлений рахунок № 8 від 17.01.2022 року на суму 56 784,50 грн., який ТОВ «ТД-МД» був оплачений двома платежами: 18.01.2022 року на суму 39 784,50 грн. та 28.01.2022 року на суму 17 000,00 грн. Товар був отриманий Позивачем на підставі видаткової накладної № 8 від 18.01.2022 року та видаткової накладної №9 від 28.01.2022 року, підписаних з боку Позивача. Також Відповідачем було надано Позивачу товарні чеки 8 та 9 від 18.01.2022 року та 28.01.2022 року, підписані Відповідачем;

- 16.02.2022 року згідно замовлення Позивача на поставку товарів господарського призначення та канцелярських товарів Відповідачем був виставлений рахунок № 26 від 16.02.2022 року на суму 38 500, 00 грн. (копія додається), який ТОВ «ТД-МД» був оплачений 16.02.2022 року. Товар був отриманий Позивачем на підставі видаткової накладної №26 від 17.02.2022 року, підписаної з боку Позивача. Також Відповідачем було надано Позивачу товарний чек 26 від 17.02.2022 року, підписаний Відповідачем;

- 18.02.2022 року згідно замовлення Позивача на поставку товарів господарського призначення та канцелярських товарів Відповідачем був виставлений рахунок № 29 від 18.02.2022 року на суму 53 750,00 грн., який ТОВ «ТД-МД» був оплачений двома платежами: 18.02.2022 року на суму 28 450,00 грн. та 23.02.2022 року на суму 25 300,00 грн. Товар був отриманий Позивачем на підставі видаткових накладних №29 від 18.02.2022 року та № 30 від 18.02.2022 року, підписаних з боку Позивача. Також Відповідачем було надано Позивачу товарний чек 29 від 18.02.2022 року на суму 53750,00 грн.;

- свої зобов`язання перед Позивачем щодо поставки товарів господарського призначення та канцелярських товарів Відповідачем виконано в повному обсязі. Претензій щодо якості товару на адресу Відповідача не надходило.

- оплата товарів здійснювалася частинами протягом трьох місяців та по факту оплати в кожному випадку здійснювалася поставка товарів;

- лише у вересні 2022 року Позивач надіслав Відповідачу претензію, в якій вимагав повернення грошових коштів за поставлений майже рік тому товар;

- Позивач надав відповідь на претензію від 18.10.2022 року, вказавши на безпідставність подібних вимог щодо повернення грошових коштів та повне виконання своїх зобов`язань за договором;

- наведені в позовній заяві доводи є суперечливими, так як виникає логічне запитання до Позивача: якщо Відповідач, за твердженням Позивача, не здійснив жодного разу поставку товару, то з якою метою Позивач неодноразово протягом грудня 2021 року - лютого 2022 року робив замовлення, отримував рахунки на оплату та здійснював оплату замовлення на поточний рахунок Відповідача?

04.12.2024 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій міститься клопотання про витребування у відповідача оригіналів доданих відповідачем до відзиву на позовну заяву документів.

Ухвалою суду від 12.12.2024 витребувано у відповідача оригінали доказів та відкладено судове засідання до 16.01.2025.

16.01.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи.

Ухвалою суду від 16.01.2025 повторно витребувано у відповідача оригінали доказів та відкладено судове засідання до 13.02.2025.

12.02.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи.

В судове засідання з`явився представник позивача та підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Позов мотивовано тим, що на підставі усної домовленості ТОВ «ТД-МД» у період з 22.12.2021 по 23.02.2022 перерахувало на рахунок ФОП Бачман А.В. передоплату за товар у загальній сумі 184034,50 грн., а саме:

22.12.2021 року - 35000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 806;

18.01.2022 року - 39784,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 895;

28.01.2022 року - 17000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 977;

16.02.2022 року - 38500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1042;

18.02.2022 року - 28450,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1076;

23.02.2022 року - 25300,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1087.

Однак, позивач зазначає, що не дивлячись на те, що оплата товару відбувалась починаючи з грудня 2021 року, із дати першої оплати пройшло вже майже три роки, жодної поставки товару ФОП Бачман А.В. здійснено так і не було.

27.09.2022 на адресу Відповідача було направлено Претензію № 27/09/22 (Вих.№31 від 26.09.2022 року) на суму 184034,50 грн. та Акт звірки у 2 екземплярах.

У відповіді на претензію ФОП Бачман А.В. претензію не визнав та зазначив, що товар ним був поставлений у повному обсязі.

11.09.2024 року Позивач направив Відповідачу повторну Претензію №11/09/24 (Вих.

№24 від 11.09.2024 року) на суму 184034,50 грн. та Акт звірки у 2 екземплярах.

Проте, відповіді на вищевказану Позивач так і не отримав, а тому звернувся до суду і просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 184034,50 грн.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 181 ГК України установлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. При цьому допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У свою чергу, згідно з положеннями частини 2 статті 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, а за змістом статті 639 ЦК України: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина 1); якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2).

Водночас, відповідно до частини 1 статті 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Отже, між суб`єктами господарської діяльності можуть укладатися господарські договори як у письмовій формі шляхом складення єдиного документу за підписом обох сторін (у тому числі у спрощеній формі), так і усній.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 1 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Приписами ч. 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи те, що предмет поставки відповідає вказаним вимогам, між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб, а сааме шляхом здійснення ТОВ «ТД-МД» оплат за відповідний товар.

Так позивачем на виконання укладеного договору на адресу відповідача були здійснені оплати:

22.12.2021 року на суму 35000,00 грн., відповідно до платіжного доручення № 806 із призначенням платежу зг. рах № 2501 від 21.12.2021;

18.01.2022 року на суму 39784,50 грн., відповідно до платіжного доручення № 895 із призначенням платежу зг. рах № 8 від 17.01.2022;

28.01.2022 року на суму 17000,00 грн., відповідно до платіжного доручення № 977 із призначенням платежу зг. рах № 8 від 17.01.2022;

16.02.2022 року на суму 38500,00 грн., відповідно до платіжного доручення № 1042 із призначенням платежу зг. рах № 26 від 16.02.2022;

18.02.2022 року на суму 28450,00 грн., відповідно до платіжного доручення № 1076 із призначенням платежу зг. рах № 29 від 18.02.2022;

23.02.2022 року на суму 25300,00 грн., відповідно до платіжного доручення № 1087 із призначенням платежу зг. рах № 29 від 18.02.2022.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відповіді вих. № 1 від 18.10.22 на претензію № 27/09/22 від 26 вересня 2022р. зазначав, що оскільки він платник єдиного податку 2-ї групи, він зобов`язаний надати Покупцю товарний чек, накладну або інший письмовий документ за його вимогою, що й було зроблено, а саме виписано Товарні чеки на товар. При цьому вказував, що ФОП 2-ї групи не зобов`язаний вести облік товарних запасів та підтверджувати їх походження первинними документами, тому копії документів відповідач не зберігав.

Однак, до відзиву відповідачем, в підтвердження поставки товару та його отримання позивачем, надано:

- копії - рахунка фактури № 2501 від 22.12.2021, видаткової накладної № 2501 від 22.12.2021, товарного чеку 2501 від 22.12.2021 на суму 35000, 00 грн.;

- копії - рахунка фактури № 8 від 17.01.2022 на суму 56784, 50 грн., видаткових накладних № 8 від 18.01.2022 на суму 39784, 00 грн. і № 9 від 28.01.2022 на суму 17000, 00 грн., товарних чеків 8 від 18.01.2022 на суму 39784, 50 грн. та 9 від 28.01.2022 на суму 17000, 00 грн.;

- копії - рахунка фактури № 26 від 16.02.2022, видаткової накладної № 26 від 17.02.2022, товарного чеку 26 на суму 38500, 00 грн.;

- копії - рахунка фактури № 29 від 18.02.2022, видаткових накладних № 29 від 18.02.2022 на суму 25300, 00 грн. і № 30 від 18.02.2022 на суму 28450, 00 грн., товарного чеку 29 на суму 53750, 00 грн. від 18.02.2022.

Позивач проти вказаних доказів заперечує та вважає їх підробленими.

Враховуючи вказані обставини, судом було задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у Фізичної особи-підприємця Бачмана Анатолія Васильовича оригінали вказаних доказів.

Оригіналів вказаних доказів до суду надано не було, ухвали суду відповідачем не виконані.

Враховуючи викладене, оскільки позивач заперечує проти доказів, наданих відповідачем, суд, відповідно, до приписів абз. 2 ч. 6 ст. 92 ГПК України, не бере вказані копії доказів до уваги.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

27.09.2022 та 11.09.2024 на адресу Відповідача було направлено Претензії про сплату відповідачем на адресу позивача грошових коштів у сумі 184034,50 грн. Однак доказів такої сплати матеріали справи не містять.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено суду факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки в частині повернення попередньої оплати. Натомість відповідач заявлених до нього вимог не спростував, доказів на підтвердження своїх заперечень не надав.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 13, 74, 86, 123, 130, 129, 233, 236, 238, ч. 4 ст. 240, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД-МД" до Фізичної особи-підприємця Бачмана Анатолія Васильовича задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бачмана Анатолія Васильовича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД-МД" (08129, Київська обл., с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Садова, буд. 49, ) заборгованість в сумі 184034 (сто вісімдесят чотири тисячі тридцять чотири) грн. 50 коп., судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повний текст рішення складено 06.05.2025.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.