ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2144/24

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Марценюк О.М.

розглянувши справу № 911/2144/24

за позовом Фізичної особи-підприємця Гладуна Ігора Петровича, с. Руська Поляна

Черкаського району

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Валсан Транс»,

м. Боярка Києво-Святошинського району

про стягнення 694 789,76 грн

представники:

від позивача: Кравчук С.І., адвокат, ордер серія СА № 1106413 від 12.12.2024,

Троян Ю.О., адвокат, ордер серія СА № 1099502 від 07.10.2024;

від відповідача: Речицький М.Л., адвокат, ордер серія АА № 1401696 від 15.10.2024

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Гладун Ігор Петрович звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Валсан Транс» про стягнення 694 789,76 грн, з яких: 670 911,34 грн збитків, 5 004,34 грн 3 % річних та 18 874,08 грн інфляційних нарахувань.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором № 2 від 25.03.2024 на транспортне обслуговування, а саме надав для завантаження автомобіль та причіп, номер шасі якого не відповідав державному номеру встановленому на причепі, що зумовило тривале перебування автомобіля на прикордонному переході Капікуле (Туреччина), зокрема з 05.05.2024 по 22.05.2024, повернення транспортного засобу в Україну з причин невідповідності сертифікату транспортному засобу, і як наслідок цього недоставлення вантажу вантажоодержувачу, повернення вантажу вантажовідправнику у стані непридатному для харчових продуктів (гомілка курчати-бройлера заморожена та четвертина задня курчати-бройлера заморожена). Вартість пошкодженої курятини становить 16 285,60доларів США, що у національній валюті складає 670 911,34 грн. за курсом НБУ гривні до долару США у розмірі 41,1966 грн за 1 долар США станом на 06.08.2024. Також позивачем нараховано на вказану суму інфляційних нарахувань в сумі 18 874,08 грн та 5 004,34 грн 3 % річних за період з 08.05.2024 по 06.08.2024.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.09.2024.

04.09.2024 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання від 04.09.2024 про долучення до матеріалів справи доказів.

10.09.2024 через канцелярію суду (вх. № 9224/24) від відповідача надійшло клопотання від 10.09.2024 про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням керівника відповідача на стаціонарному лікуванні.

Ухвалою суду від 11.09.2024 відкладено підготовче засідання на 16.10.2024.

15.10.2024 через канцелярію суду (вх. № 10314/24) від відповідача надійшло клопотання від 15.10.2024 про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з укладенням між відповідачем та адвокатом Речицьким М.Л. договору про надання правової (правничої) допомоги в справі № 911/2144/24 та необхідністю ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи.

Ухвалою суду від 16.10.2024 відкладено підготовче засідання на 30.10.2024.

30.10.2024 через канцелярію суду (вх. № 10778/24) від відповідача надійшло клопотання від 29.10.2024 про відкладення підготовчого засідання, оскільки з 15.10.2024 (дата укладення договору про надання правової (правничої) допомоги) до 28.10.2024 у представника відповідача адвоката Речицького М.Л. не було можливості ознайомитися з матеріалами справи у зв`язку із хворобою (докази не надано), а 29.10.2024 (після направлення до суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи) представник не зміг ознайомитися з матеріалами справи у зв`язку із участю у іншому судовому засідання у Київському апеляційному суді.

Ухвалою суду від 30.10.2024 відкладено підготовче засідання на 20.11.2024.

20.11.2024 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява від 19.11.2024 (вх. № 11402/24 ) про продовження строку для подання відзиву та відзив від 19.11.2024 (вх. № 11403/24) на позовну заяву (без доказів направлення позивачу), який було повернуто відповідачу без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України.

Ухвалою суду від 20.11.2024 в підготовчому засіданні 20.11.2024 оголошувалась перерва до 02.12.2024.

02.12.2024 та 03.12.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли відзиви від 02.12.2024 (вх. № 13761/24, вх. № 13772/24 та вх. № 13825/24) на позовну заяву (ідентичні відзиви), в яких відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, викладених у відзиві, а саме, що з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Міт Юніон» лише отримав претензію від ПрАТ «Миронівська птахофабрика» на суму 16 285,60 доларів США, будь-які дані про відшкодування завданих збитків ПрАТ «Миронівська птахофабрика» в матеріалах справи відсутні. Згідно ст.ст. 1172-1176, 1178, 1179 Цивільного кодексу України право зворотної вимоги (регресу) виникає лише після того, як відбулася виплата, докази чого в матеріалах справи відсутні. Тому у ФОП Гладун І.П. не виникло підстав для пред`явлення регресного позову.

Відповідно до експертного висновку № 003021 п/24 від 20.06.2024 випробувального центру Вінницької регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів лише надіслані зразки четвертини задньої курчати-бройлера замороженого за органолептичними показниками не відповідали специфікації на продукт (2 646 кг на загальну суму 2 116,80 доларів США). В матеріалах справи відсутні докази щодо отримання ПрАТ «Миронівська птахофабрика» грошових коштів з переробки цієї продукції.

Ухвалою суду від 04.12.2024 відкладено підготовче засідання на 18.12.2024.

16.12.2024 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь від 16.12.2024 (вх. № 14385/24) на відзив на позовну заяву, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, та зазначає, що заявлені позивачем позовні вимоги стосуються виключно позивача та відповідача на підставі договору № 2 від 25.03.2024 на транспортне обслуговування, укладеного між сторонами. Правові висновки, викладені у постановах Верховного суду України, на які послався відповідач, не є подібними тим, які склалися між позивачем та відповідачем, тому не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах (стосуються виплат страхового відшкодування).

17.12.2024 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява від 17.12.2024 про відвід судді Христенко О.О.

Ухвалою суду від 18.12.2024 у задоволенні заяви позивача від 17.12.2024 про відвід судді Христенко О.О. від розгляду справи № 911/2144/24 відмовлено.

Ухвалою суду від 18.12.2024 закрито підготовче провадження у справі № 911/2144/24 та призначено справу до розгляду по суті на 10.01.2025.

В судовому засіданні 10.01.2025 оголошувалась перерва до 29.01.2025.

Ухвалою суду від 29.01.2025 розгляд справи по суті відкладено на 26.02.2025.

В судових засіданнях представники позивача підтримали позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав викладених у позові та у відповіді на відзив.

Представник відповідача в судових засіданнях заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 26.02.2025 після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та ухвалою суду призначив дату проголошення судового рішення у справі № 911/2144/24 10.03.2025.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 ЦК України).

25.03.2024 між ФОП Гладун Ігорем Петровичем (позивач/експедитор/представник від замовника) та ТОВ «Інтер Валсан Транс» (відповідач/виконавець) укладений Договір на транспортне обслуговування № 2 (далі договір), за умовами якого експедитор (позивач) замовляє, а виконавець (відповідач) надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міському, міжміському та міжнародному сполученні.

Сторони виступають від свого імені чи за дорученням організацій, з якими вони мають прямі договори та довіреними особами яких вони являються (п. 2.1 договору).

Конкретні умови перевезення обумовлюються в заявці на кожне перевезення, яка є невід`ємною частиною даного договору і має юридичну силу, навіть якщо вона отримана або передана за допомогою факсимільного зв`язку, як додаток до договору (п. 2.2 договору).

Договір № 2 на транспортне обслуговування дійсний до 31.12.2025 (п. 9.4 договору).

22.03.2024 між ФОП Гладун Ігорем Петровичем (перевізник/експедитор) та МЕАТ ТЕАМ LTD (Республіка Кіпр) (замовник) було укладено контракт № 1, відповідно до умов якого ФОП Гладун І.П. (експедитор) зобов`язується доставити довірений йому вантаж до пункту призначення належним чином в обумовлений термін та видати його особі, яка має право на отримання вантажу (отримувачу), а МЕАТ ТЕАМ LTD (замовник) зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (п. 1.2 контракту).

19.05.2022 між ТОВ «Міт Юніон» (Казахстан) (замовник) та МЕАТ ТЕАМ LTD (Республіка Кіпр) (виконавець) укладено договір про надання транспортних послуг у міжнародних перевезеннях № 19/05/22 відповідно до умов якого ТОВ «Міт Юніон» (замовник) доручає та зобов`язується сплатити, а МЕАТ ТЕАМ LTD (Республіка Кіпр) (виконавець) зобов`язується організувати виконання роботи по міжнародним перевезенням вантажів автомобільним, морським та залізничним транспортом у відповідності до умов даного договору.

15.08.2022 між ПрАТ «Миронівська птахофабрика» (продавець) та ТОВ «Міт Юніон» (Казахстан) укладено договір № KD-E 372 відповідно до умов якого ПрАТ «Миронівська птахофабрика» поставляє, а ТОВ «Міт Юніон» (Казахстан) приймає на себе зобов`язання оплатити та прийняти продукцію птахівництва відповідно до умов цього договору.

Як зазначено у інвойсі № від 07.04.2024 та пакувальному листі № від 07.04.2024 ТОВ «Міт Юніон» (Республіка Казахстан) придбаває у ПрАТ «Миронівська птахофабрика» м`ясо птиці загальною вагою 18 246,00 кг на загальну суму 19 276,80 доларів США, а саме: гомілка курчати-бройлера заморожена вагою 15 600,00 кг на суму 17 160,00 доларів США та четвертина задня курчати-бройлера заморожена вагою 2 646,00 кг на суму 2 116,80 доларів США. Виробник курятини філія «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика».

На виконання умов договору на транспортне обслуговування № 2 від 25.03.2024, укладеного між позивачем та відповідачем, позивач подав заявку № 7 від 08.04.2024 відповідно до якої позивач (експедитор) та відповідач (перевізник) здійснюють перевезення вантажу з м. Ладижин Україна вантажоодержувачу ТОВ «Міт Юніон» м. Актау Казахстан. Вантаж м`ясо, вага 20 400,00 кг, особливі умови тримати температурний режим мінус 18 градусів, кількість палет 33. Термін прибуття не пізніше 08.05.2024. Автомобіль Вольво НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Водій ОСОБА_1 .

На вказаний вантаж Ладижинською міською державною лікарнею ветеринарної медицини ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області був виданий ветеринарний сертифікат № 05/16211/32833 від 08.04.2024 (серія ААА № 324201), в якому в п. 11 «Транспорт» зазначено автомобіль НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Документ - СМR № 327831 від 08.04.2024, в якому також зазначено автомобіль НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Якість товару підтверджується сертифікатом про походження товару форми СТ-1 № 2334351 від 08.04.2024, декларацією виробника (посвідчення про якість) № від 08.04.2024.

На товар було складено митну декларацію ЕК 10 АА № 24UA21U9 від 18.04.2024, в якій зазначено автомобіль АІ 9073 НМ/ НОМЕР_2 .

Відповідач виставив позивачу рахунок № 7 від 08.04.2024 на суму 189 924,00 грн за заявкою № 7 від 08.04.2024 за міжнародні автопослуги за маршрутом: Україна ПП Порубне Казахстан, а/м НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Платіжною інструкцією № 10 від 10.04.2024, копія якої наявна в матеріалах справи, позивач сплатив відповідачу 189 924,00 грн з призначенням платежу: попередня передоплата за транспортні послуги згідно рахунку № 7 від 08.04.2024.

Однак, як зазначає позивач та не заперечує відповідач вантаж, обумовлений в заявці № 7 від 08.04.2024 до договору № 2 від 25.03.2024, укладеного між позивачем та відповідачем, не був доставлений вантажоодержувачу ТОВ «Міт Юніон» (Казахстан).

В матеріалах справи наявний лист відповідача вих. № 05/02 від 22.05.2024 адресований начальнику Держпродспоживслужби, в якому відповідач зазначає, що на виконання заявки позивача № 7 від 08.04.2024 відповідач повинен був здійснювати перевезення продукції ПрАТ «Миронівська птахофабрика» (заморожених курей) з м. Ладижин (Україна) до м. Актау (Казахстан). Перевезення повинен був здійснювати автомобіль Вольво НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Перед завантаженням декілька автомобілів з причіпами-рефрижераторами були відправлені на діагностику в сервісний центр. В процесі діагностики було допущено велику помилку, а саме номерний знак НОМЕР_2 встановили на шасі іншого причіпа. Водій відповідача забравши автомобіль поїхав на завантаження в м. Ладижин. Після завантаження автомобіль виїхав на маршрут з сертифікатом на експорт від ветеринарної служби України серія ААА № 324201 на попередньо заявлений причіп НОМЕР_2 з шасі іншого причіпа.

Автомобіль заїхав на прикордонний перехід Капікуле (Туреччина) 05.05.2024 з номерними знаками НОМЕР_2 на причепі. При догляді автомобіля на рентгені було встановлено, що шасі від причіпа державний номер НОМЕР_3 . Митники вимагали транспорт і номерний знак НОМЕР_3 , який був переданий відповідачем своєму водію автобусом.

Але, ветеринар Туреччини зазначив, що без листа-додатку до ветеринарного сертифікату № 05/16211/32833 від 08.04.2024 (серія ААА № 324201) на вантаж, в якому в п. 11 «Транспорт» зазначено автомобіль НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , із зазначенням що вірним вважати даний сертифікат на причіп державний номер НОМЕР_3 , або нового ветеринарного сертифікату автомобіль не зможе проїхати транзитом Туреччину.

У вказаному листі відповідача від 22.05.2024 (за підписом директора Олександра Орищенко) відповідач визнавав свою провину і зазначав, що докладає зусиль і намагається довезти вантаж (заморожені кури) до місця призначення м. Актау (Казахстан).

Автомобіль відповідача з вантажем перебував на прикордонному переході Капікуле (Туреччина) з 05.05.2024 по 22.05.2024.

26.05.2024 митним управлінням Капікуле (Туреччина) було прийнято рішення про повернення транспортного засобу відповідача з причини невідповідності сертифікату.

Автомобіль відповідача прибув в режимі реімпорту до України, про що на повернутий товар було складено митну декларацію ІМ ЕЕ № 24UА67U2 від 06.06.2024.

Вантаж був повернутий вантажовідправнику ПрАТ «Миронівська птахофабрика» (філія «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика»).

ТОВ «Вінницька птахофабрика» (філія «Переробний комплекс») складено акт комісійної оцінки якості продукції № 475 від 08.06.2024, яким було встановлено, що повернена продукція має невідповідну температуру в товщі, температура в рефрижераторі невідповідна. Було виявлено значну кількість льоду та снігу на продукті, що свідчить про температурні коливання, які стали наслідком тривалого транспортування продукту з розривом температурного ланцюга.

Вінницькою регіональною державною лабораторією Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів складено експертний висновок № 003021 п/24 від 20.06.2024 за результатами перевірки м`яса птиці відібраного 08.06.2024 з авто НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , в якому зазначено, що зразки четвертини курчати-бройлера замороженого партія № 19.03.2024 за органолептичними показниками (поверхня, колір та запах) не відповідають специфікації на продукт четвертина задня курчати-бройлера заморожена ІQF від 08.04.2021; гомілка курчати-бройлера заморожена партія № 03.04.2024 за органолептичними показниками відповідають специфікації на продукт гомілка курчати-бройлера ІQF від 04.10.2023.

ТОВ «Вінницька птахофабрика» (філія «Переробний комплекс») складено акт від 30.07.2024 про те, що повернута продукція непридатна до подальшого використання в якості харчового продукту та відправлена на утилізацію.

Вантажовідправник (продавець) ПрАТ «Миронівська птахофабрика» звернувся до ТОВ «Міт Юніон» (Казахстан) (покупець) з претензією від 05.07.2024 щодо відшкодування збитків за повернення товару неналежної якості.

ТОВ «Міт Юніон» (Казахстан) звернулося з претензією вих. № 30 від 18.07.2024 до МЕАТ ТЕАМ LTD (Республіка Кіпр), якому надавав транспортні послуги позивач.

МЕАТ ТЕАМ LTD (Республіка Кіпр) звернулося до позивача з претензією вих. № 15 від 18.07.2024 щодо відшкодування збитків в сумі 16 285,60 доларів США, у зв`язку із недоставлянням вантажу вантажоодержувачу (невірно вказані перевізником данні транспортного засобу). Повідомленням вих. № 16 від 19.07.2024 МЕАТ ТЕАМ LTD (Республіка Кіпр) повідомило позивача, що не буде доплачувати позивачу за наступними 15 рахунками по 1 000,00 доларів США та за шістнадцятим рахунком не доплатить 1 285,60 доларів США.

Між позивачем (перевізник) та МЕАТ ТЕАМ LTD (Республіка Кіпр) (замовник) укладено додаткову угоду № 1 від 19.07.2024 до контракту № 1 від 22.03.2024, якою передбачено порядок відшкодування позивачем збитків перед МЕАТ ТЕАМ LTD (Республіка Кіпр) в сумі 16 285,60 доларів США.

Позивачем частково відшкодовано МЕАТ ТЕАМ LTD (Республіка Кіпр) збитки про що до матеріалів справи надано докази.

Згідно п. 3.2.2 договору на транспортне обслуговування № 2 від 25.03.2024, укладеного між позивачем та відповідачем, відповідач зобов`язаний забезпечити подачу під завантаження транспортного засобу, придатного й повністю готового до перевезення вантажу.

Відповідач зобов`язаний забезпечити, згідно своїх повноважень і обов`язків, доставку зазначеного вантажовідправником вантажу в обумовлений термін до місця призначення і видати його отримувачу, вказаному у товарно-транспортній накладній (п. 3.2.3 Договору № 2).

Відповідно до п. 6.7 договору № 2 відповідач несе відповідальність у випадку втрати/пошкодження вантажу, незалежно від підстав її виникнення, в повному об`ємі нанесених збитків.

За доводами позивача, у зв`язку із недоставлянням вантажу вантажоодержувачу з вини перевізника - відповідача та поверненням вантажу в стані, в якому він не може бути реалізований як харчовий продукт, ФОП Гладун І.П. були завдані збитки у розмірі 16 285,60 доларів США, що еквівалентно 670 911,34 грн (згідно офіційного курсу НБУ станом на 06.08.2024 в розмірі 41,1966 грн за 1 долар США), що включають в себе вартість недоставленого вантажу, які підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 316 Господарського кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», який визначає правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні і спрямований на створення умов для її розвитку та вдосконалення, транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори за дорученням клієнтів забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до договорів (контрактів), згідно з якими сторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України.

Як визначено ч. 1 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.

Згідно ст. 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» у разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

Так, відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill);міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Залежно від обраного виду транспорту такою накладною може бути авіаційна вантажна накладна (AirWaybill), міжнародна автомобільна накладна (CMR), накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), коносамент (Bill of Lading). Крім цього, транзит вантажів може супроводжуватися (за наявності) рахунком-фактурою (Invoice) або іншим документом, що вказує вартість товару, пакувальним листком (специфікацією), вантажною відомістю (Cargo Manifest), книжкою МДП (Carnet TIR), книжкою АТА (Carnet ATA).

Вантажно-транспортними документами є CMR, що оформляються при міжнародних перевезеннях: 1) коли у Заявці місце завантаження ватажу знаходиться за кордоном України. Навіть, якщо місцем вивантаження є територія України, що обумовлює певну частину транспортування і по території України включно, - на весь маршрут перевезення складається одна CMR; 2) коли у Заявці вказане місце завантаження вантажу на території Україні, а місце його розвантаження за кордоном України.

Стаття 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» встановлює, що експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування; за невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування; експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Згідно ст. 934 ЦК України за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Як зазначалось вище 22.03.2024 між ФОП Гладун Ігорем Петровичем (експедитор, позивач) та МЕАТ ТЕАМ LTD (Республіка Кіпр) (замовник) було укладено контракт № 1, відповідно до умов якого ФОП Гладун І.П. (експедитор) зобов`язується доставити довірений йому вантаж до пункту призначення належним чином в обумовлений термін та видати його особі, яка має право на отримання вантажу (отримувачу), а МЕАТ ТЕАМ LTD (замовник) зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Вказаний контракт, укладений між позивачем та МЕАТ ТЕАМ LTD (Республіка Кіпр) за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування

Так, позивачем як експедитором був укладений договір № 2 від 25.03.2024 на транспортне обслуговування з ТОВ «Інтер Валсан Транс» (відповідач).

Позивачем надано заявку на організацію перевезення вантажу № 7 від 08.04.2024, а відповідачем прийнято до перевезення за маршрутом м. Ладижин (Україна) до м. Актау (Казахстан) м`ясо птинці заморожене вагою брутто 20,400 кг (особлива умова до автомобіля температуру мінус 18 градусів), термін прибуття не пізніше 08.05.2024.

З матеріалів справи вбачається, що міжнародне перевезення вантажу відповідно до заявки № 7 від 08.04.2024 до Договору № 2 від 25.03.2024 здійснювалось транспортним засобом перевізника ТОВ «Інтер Валсан Транс» автомобілем Вольво НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . У всіх документах, які супроводжували вантаж зазначено саме цей автомобіль з причіпом з вказаними державними номерами.

Вартість отриманого до перевезення вантажу відповідно до інвойсу № від 07.04.2024 та СМR № 24U21U9 становить 19 276,80 доларів США.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст. 923 ЦК України у разі прострочення доставки вантажу перевізник зобов`язаний відшкодувати другій стороні збитки, завдані порушенням строку перевезення, якщо інші форми відповідальності не встановлені договором, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає, серед іншого, у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За змістом наведених норм обсяг відповідальності перевізника за договором перевезення може бути погоджений сторонами у відповідному договорі і не повинен суперечити положенням чинного законодавства.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, в порушення умов Договору прийнятий до перевезення вантаж відповідачем не було доставлено за вказаною в заявці адресою та не передано вантажоодержувачу, оскільки відповідачем було надано для перевезення вантажу автомобіль з причіпом, на якому було встановлено державний номер НОМЕР_2 , а шассі причіпа були інші (від причіпу з іншим державним номером).

За доводами позивача, у зв`язку із довготривалим знаходженням автомобіля з вантажем на митному пункті пропуску та в подальшому повернення автомобіля до України з вантажем у зв`язку із невідповідністю даних про причіп наявних у супроводжуючих вантаж документах та даним причіпа в якому знаходився вантаж в процесі перевезення, поверненням вантажу (замороженої курятини) із наслідками недотримання температурного режиму та втратою якості, позивачу були надані збитки у розмірі 16 285,60 доларів США , що еквівалентно 670 911,34 грн., що включають в себе вартість вантажу, який вже не відповідає вимогам щодо даної категорії товарів харчових продуктів, які підлягають стягненню в судовому порядку. Вимогу до позивача (експедитора) щодо відшкодування збитків у вказаному розмірі прд`явив замовник перевезення МЕАТ ТЕАМ LTD (Республіка Кіпр). Позивачем відшкодовуються зазначені збитки МЕАТ ТЕАМ LTD (Республіка Кіпр) в порядку, передбаченному останніми в додатковій угоді № 1 від 19.07.2024 до контракту № 1 від 22.03.2024.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" міжнародним перевезенням визнається перевезення вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону. Організацію міжнародних перевезень вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень (ст. 53 Закону вказаного Закону).

Одним із основних міжнародних документів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19.05.1956 (далі - Конвенція).

Законом України „Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції і Конвенція набрала чинності для України 17 травня 2007 року.

Згідно ст. 1 Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Тлумачення цього положення дає підстави зробити висновок, що якщо договір перевезення передбачає, що місце завантаження і місце доставки знаходяться на території різних країн, Конвенція застосовуватиметься до відносин сторін за договором і тоді, коли з якихось причин (розірвання договору, заборона експорту) вантаж не перетнув кордон країни-відправника.

Так, згідно ч. 1 ст. 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Згідно ч. 2 ст. 17 Конвенції перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду замовника, внаслідок інструкцій замовника, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в п. 2 ст. 17, лежить на перевізнику.

Тобто, Конвенція закріплює презумпцію вини перевізника у випадку повної чи часткової втрати вантажу, його пошкодження чи прострочення доставки.

Розмір понесених збитків у сумі 16 285,60 доларів США, що еквівалентно 670 911,33 грн не є більшим ніж вартість вантажу, зазначена у інвойсі на вантаж № від 07.04.2024 та у та митній декларації № 24U21U9, де вартість товару становить 19 276,80 доларів США.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відтак, за загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. Позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків та їх розмір. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення зобов`язань.

Укладаючи договір № 2 від 25.03.2024 на транспортне обслуговування сторони визначили, що відповідач несе відповідальність у випадку втрати/пошкодження вантажу, незалежно від підстав її виникнення, в повному об`ємі нанесених збитків.

У судових засіданнях представник відповідача та у листі вих. № 05/02 від 22.05.2024, доданому до матеріалів справи, не заперечував свою провину щодо надання для перевезення вантажу автомобіля з причіпом на якому було встановлено державний номер НОМЕР_2 , а шассі причіпа були від причіпа з іншим державним номером.

В заявці № 7 від 08.04.2024 на організацію перевезення вантажу чітко визначено термін прибуття (доставки вантажу) до м. Актау (Казахстан) 08.05.2024.

В той же час у своєму листі вих. № 05/02 від 22.05.2024 відпоідач зазначає, що з 05.05.2024 по сьогоднішній день (дата листа 22.05.2024) автомобіль знаходиться на прикордонному переході Капікуле (Туреччина) у зв`язку із виявленням митниками Туреччини невідповідності шассі причіпу (в якому знаходиться вантаж) його державному номерному знаку.

Відповідач заперечує щодо понесення позивачем збитків, оскільки вважає, що до позивача не перейшло право регресу (ст.ст. 1172-1176, 1178, 1179 ЦК України), оскільки не надано доказів що ТОВ «Міт Юніон» (Казахстан) відшкодувало завдані збитки ПрАТ «Миронівська птахофабрика».

Також відповідач вважає, що згідно висновку випробувального центру Вінницької регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів № 003021 п/24 від 20.06.2024 не увесь вантаж визнано непридатним за органолептичними показниками, а лише четвертина курчати-бройлера заморожена.

Суд відхиляє зазначені заперечення відповідача, оскільки з вини відповідача автомобіль з причіпом, в якому знаходився вантаж курятина заморожена, з 05.05.2024 по 22.05.2024 знаходився на прикордонному переході Капікуле (Туреччина), хоча в заявці зазначений строк доставки вантажу не пізніше 08.05.2024. Повернення вантажу в Україну відбулось 06.06.2024. В матеріалах справи наявний акт комісійної оцінки якості продукції № 475 від 08.06.2024 вантажовідправника, яким було встановлено, що повернена продукція має невідповідну температуру в товщі, температура в рефрижераторі невідповідна. Було виявлено значну кількість льоду та снігу на продукті, що свідчить про температурні коливання, які стали наслідком тривалого транспортування продукту з розривом температурного ланцюга. Актом вантажовідправника про утилізацію продукції від 30.07.2024 зазначено, що на підставі висновку комісії зазначена продукція непридатна до подальшого використання в якості харчового продукту та відправлена на утилізацію в цех технічних фабрикатів.

Відповідачем належними та більш вірогідними доказами не доведено, що недоставлення вантажу вантажоодержувачу та втрата вантажем у зв`язку із довготривалим перевезенням своїх якостей як харчових продуктів, стались внаслідок винних дій інших осіб або внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної поведінки відповідачів, що виявилась у наданні для перевезення вантажу автомобіля з причіпом, номер шасі якого не відповідав державному номеру встановленому на причепі, а державний номер причіпу шасі якого реально перевозили вантаж не відповідав зазначеним у заявці № 7 від 08.04.2024 та документах, які супроводжували вантаж, що перевозився за ветеринарним сертифікатом на експорт або транзит через Грузію м`яса, субпродуктів та інших продуктів птахівництва; завданої шкоди тривале перебування вантажу на митному контролі, недоставлення вантажу вантажоодержувачу та повернення вантажу вантажовідправнику з порушенням якостей вантажу які свідчать про непридатність для харчового споживання; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою та вини відповідача.

У ч. 3 ст. 225 ГК України закріплено, що при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Позивач зазначає, що стягненню з відповідача підлягають збитки у розмірі 16 285,60 доларів США, що еквівалентно 670 911,24 грн згідно офіційного курсу НБУ станом на 06.08.2024.

Суд зазначає, що згідно штемпеля Укрпошти позовну заяву до суду направлено 08.08.2024. Офіційний курс НБУ долара США до гривні на вказану дату становив 1 долар США 40,9847 грн. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають збитки у розмірі 667 460,43 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача 18 874,08 грн інфляційних нарахувань та 5 004,34 грн 3 % річних, нарахованих на суму збитків за період з 08.05.2024 по 06.08.2024.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги про стягнення інфляційних нарахувань у сумі 18 874,08 грн та 3 % річних у сумі 5 004,34 грн у зв`язку з тим, що позивачем не доведено, що строк виконання відповідачем грошового зобов`язання настав саме 08.05.2024.

За приписами ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуюче вищенаведене та те, що розмір завданих збитків в сумі 667 460,43 грн відповідає фактичним обставинам справи та на момент прийняття рішення доказів відшкодування збитків у вказаній сумі суду не було надано, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Враховуючи встановлені обставини, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 180, 231, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Валсан Транс» (08154, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Івана Коваленка, 8, ) на користь Фізичної особи-підприємця Гладун Ігора Петровича ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_4 ) 667 460 (шістсот шістдесят сім тисяч чотириста шістдесят) грн. 43 коп збитків та 10 011 (десять тисяч одинадцять) грн. 91 коп судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині в позові відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 08.05.2025.

Суддя О.О. Христенко