РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.05.2025Справа № 910/15839/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскет Шиппінг"

про стягнення 663 527,24 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Українське Дунайське пароплавство" (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскет Шиппінг" (далі - відповідач) про стягнення 663 527,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором (Букінг-нотою) № КДЛ/221111008 від 11.11.2022 в частині оплати послуг у погоджений строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2024 відкрито провадження у справі № 910/15839/24 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), а також встановлено сторонам строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи, оскільки ухвала суду від 27.12.2024 була доставлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів 28.12.2024 о 09:15 год.

09.01.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому визнає заявлені позовні вимоги, водночас, просить суд зменшити розмір неустойки на 95%, розстрочити виконання рішення рівними частинами на 12 місяців, а також вирішити питання про повернення позивачу з Державного бюджету України 50% судового збору у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

22.01.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить суд відмовити у задоволенні клопотань відповідача про зменшення розміру неустойки та розстрочення виконання рішення.

Відповідач правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Інших заяв, клопотання або доказів від учасників справи до суду не надходило.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.

Від сторін не надходило клопотань про розгляд даної справи з повідомленням викликом представників сторін.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

11.11.2022 Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство» (надалі - Позивач, ПрАТ «УДП», Судновласник), з одної сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Аскет Шиппінг» (надалі - Відповідач, ТОВ «Аскет Шиппінг», Фрахтувальник), з іншої сторони, уклали Букінг-ноту № КДЛ/221111008 (надалі - Букінг-нота), за умовами якої Судновласник за заявкою Фрахтувальника надає ліхтер типу ДМ, що належить Позивачу на праві приватної власності, для використання в акваторії порту Ізмаїл в якості буферу причальної стінки.

Період дії Букінг-ноти визначений з 11.11.2022 по 11.12.2022 та змінений Додатковою угодою № 8 від 27.12.2023 до Букінг-ноти: з 11.11.2022 по 30.06.2024.

Для забезпечення безпечної стоянки ліхтерів Позивача долучалася шкіперна підміна команда з числа працівників ГВСП «Підмінний екіпаж» ПрАТ «УДП», що разом із наданням ліхтеру у виставлених рахунках та актах виконаних робіт визначено як послуги з обслуговування флоту.

Ставка фрахту, за умовами Букінг-ноти, встановлена в розмірі 96 дол. США (еквівалент в гривні) на добу з урахуванням ПДВ, а починаючи з 01.01.2024 ставка фрахту складає 96 дол. США (еквівалент в гривні) на добу з урахуванням ПДВ за один ліхтер та послуга з обслуговування флоту - 34,2 дол. США (еквівалент в гривні) на добу з урахуванням ПДВ.

Згідно з умовами Букінг-ноти Фрахтувальник здійснює оплату згідно з рахунком Судновласника впродовж 5 банківських днів від дати такого рахунку на розрахунковий рахунок Судновласника, а у разі затримання платежу Фрахтувальник сплачує Судновласнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожну добу затримання заборгованості до повного її погашення.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, у період з 11.11.2022 по 30.06.2024 позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги на загальну суму 616 363,42 грн.

Відповідачем проведено часткова оплата таких послуг у розмірі 62 590,74 грн.

У зв`язку з несплатою послуг за надання ліхтерів типу ДМ та шкіперної підмінної команди з числа працівників ГВСП «Підмінний екіпаж» ПрАТ «УДП», 07.10.2024 на адресу Відповідача була направлена претензія № 1968/03-02.3.1/03-02 з вимогою виконати свої зобов`язання належним чином та перерахувати на рахунок Позивача суму заборгованості в розмірі 553 772,68 грн

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що загальна сума вартості виконаних Позивачем робіт (наданих послуг) за договором (Букінг-нотою) № КДЛ/221111008 від 11.11.2022 з урахуванням умов Додаткової угоди №8 від 27.12.2023 до Букінг-ноти та підтверджених Відповідачем шляхом підписання актів виконаних робіт дорівнює 616 363,42 грн, а з урахуванням часткової сплати заборгованості Відповідачем у розмірі 62 590,74 грн, на момент звернення з цим позовом сума заборгованості за надані послуги складає 553 772,68 грн.

Додатковим доказом існування заборгованості ТОВ «Аскет Шиппінг» перед ПрАТ «УДП» за Букінг-нотою у сумі 553 772,68 грн є підписаний Позивачем та Відповідачем Акт звірки взаємних рахунків від 30.09.2024.

Відповідачем у відзиві на позов визнано позовні вимоги позивача. Крім того, у відзиві викладено клопотання про зменшення розміру неустойки на 95% та відстрочення виконання рішення суду у даній справі рівними частинами на 12 місяців.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодекс України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 203 Кодексу торгівельного мореплавства України (надалі - КТМ України) передбачено, що за договором чартеру (фрахтування) судна на певний час судновласник зобов`язується за обумовлену плату (фрахт) надати судно фрахтувальнику для перевезення пасажирів, вантажів та для інших цілей торговельного мореплавства на певний час. Надане фрахтувальнику судно може бути укомплектоване екіпажем (тайм-чартер) або не споряджене і не укомплектоване екіпажем (бербоут-чартер).

Відповідно до ст. 212 КТМ України Фрахтувальник сплачує судновласнику фрахт в порядку і терміни, передбачені договором чартеру (фрахтування) судна на певний час.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, зокрема, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Як визначено ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Так, відповідачем у позові визнано позовні вимоги, крім того, розмір заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується долученими до позову документами, у зв`язку чим суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 553 772,68 грн заборгованості обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 25 531,50 грн втрат від інфляції та 9 949,00 грн 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд зазначає, що останні виконані арифметично вірно, а тому вимоги про стягнення з відповідача 25 531,50 грн втрат від інфляції та 9 949,00 грн 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлена вимоги про стягнення з відповідача 74 274,06 грн.

Відповідачем, у свою чергу, подано клопотання про зменшення розміру неустойки (пені) на 95%, проти задоволення якого заперечував позивач у відповіді на відзив.

Стосовно вказаних доводів учасників справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Як погоджено сторонами, згідно з умовами Букінг-ноти Фрахтувальник здійснює оплату згідно з рахунком Судновласника впродовж 5 банківських днів від дати такого рахунку на розрахунковий рахунок Судновласника, а у разі затримання платежу Фрахтувальник сплачує Судновласнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожну добу затримання заборгованості до повного її погашення.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що останній є арифметично вірним та виконаним відповідно до норм законодавства.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими Господарським кодексом України та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина перша статті 199 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 Господарського кодексу України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, статті 78, статті 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18 від 21.11.2019 зі справи № 916/553/19).

Водночас слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом враховано, що відповідачем частково виконано зобов`язання з оплати виставлених рахунків, а в акті звірки взаєморозрахунків підтверджено наявність заборгованості, яке визнана і в процесі розгляду даної справи (у відзиві на позов).

Крім того, судом враховано, що основним видом діяльності відповідача є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, яка полягає у наданні транспортно-експедиційних послуг у портах переважно стосовно харчової групи товарів (зерно, насіння, та продукти їх перероблення), та крім того є портовим оператором у порту Бердянськ Запорізької області.

Як вказує відповідач у відзиві на позов, основні промислові потужності та активи, які ТОВ «Аскет Шиппінг» використовувало для отримання прибутку, були зосереджені у м. Бердянську, територія якого повністю контролюється окупаційними військами, з 28 лютого 2022 року місто Бердянськ окуповане збройними формуваннями російської федерації, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, зареєстровим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004 (з усіма наступними змінами згідно з Наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України), з цього приводу ТОВ «Аскет Шиппінг» було визнано та залучено потерпілим у кримінальному провадженні № 0000615.

Також на діяльність Відповідача значною мірою вплинуло те, що почалися систематичні обстріли портової інфраструктури дунайських портів, порушилися логістичні процеси стосовно вантажів та суден, що прямують до дунайських портів, відкрився альтернативний «зерновий коридор» до портів «великої Одеси», уповільнилися заплановані клієнтами експортні операції з вантажами, які здійснюються в порту Ізмаїл.

Крім того, позивачем не доведено завдання збитків при невиконанні відповідачем зобов`язань, а також судом задоволено вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та втрат від інфляції, які (3% річних та інфляційні втрати) мають компенсаційний характер.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе виходячи з загальних засад цивільного законодавства (справедливості, добросовісності, розумності) частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмірі пені на 50% до 37 137,03 грн.

Стосовно клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду у даній справі рівними частинами строком на 12 місяців суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

При цьому, як визначено в ч. 3 ст. 331 ГПК України, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з ч. 4 вказаної норми, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Водночас, відповідачем у відзиві не позов не наведено обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Крім того, суд зауважує, що посилання відповідача на введення воєнного стану однаковим чином стосується і позивача як учасника господарсько-цивільних відносин, у зв`язку з чим суд не вбачає за доцільне здійснювати розстрочення виконання рішення суду у даній справі.

Стосовно розподілу судових витрат у даній справі суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що відповідачем у відзиві на позов визнано позовні вимоги, суд вважає за можливе повернути позивачу з Державного бюджету України 50% судового збору в розмірі 3 981,16 грн, а інші 50% покласти на відповідача, зважаючи на задоволення позовних вимог у даній справі без урахування зменшення розміру пені, оскільки останнє є правом суду, в той час як вимоги про стягнення пені є обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-239, 252, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскет Шиппінг" (03039, місто Київ, вул. Фрометівська, будинок 2, корпус 5, код 35355771) на користь Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" (68600, Одеська обл., місто Ізмаїл, вул. Флотська, будинок 28, код 01125821) 553 772,08 грн (п`ятсот п`ятдесят три тисячі сімсот сімдесят дві грн 68 коп.) заборгованості, 25 531,50 грн (двадцять п`ять тисяч п`ятсот тридцять одна грн 50 коп.) втрат від інфляції, 9 949,00 грн (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять грн 00 коп.) 3% річних, 37 137,03 грн (тридцять сім тисяч сто тридцять сім грн 03 коп.) пені, 3 981,16 грн (три тисячі дев`ятсот вісімдесят одна грн 16 коп.) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Повернути Приватному акціонерному товариству "Українське Дунайське пароплавство" (68600, Одеська обл., місто Ізмаїл, вул. Флотська, будинок 28, код 01125821) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 981,16 грн (три тисячі дев`ятсот вісімдесят одна грн 16 коп.), сплачений платіжною інструкцією № LQF3165 від 19.12.2024.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 09.05.2025.

Суддя О.Г. Удалова