РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.05.2025Справа № 910/2642/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогресивні нафтогазові технології» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус»

про стягнення 532 500,00 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогресивні нафтогазові технології» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про стягнення 532 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» всупереч умовам договору про закупівлю послуг № від 07.02.2023 та ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» не повернуло суму гарантійного платежу, яка була отримана останнім в якості забезпечення виконання вищевказаного договору за банківською гарантією №30965 від 25.01.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та залучено до участі у справі Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

10.03.2025 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

25.03.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що станом на дату завершення Договору, роботи по І етапу, з строком їх виконання не пізніше 07.06.2023, виконані 28.06.2023 з простроченням 20 календарних днів; роботи по ІІ етапу, при строку їх виконання не пізніше 04.12.2023, частково виконані 07.03.2024 з простроченням 93 календарні дні; а роботи по ІІІ етапу, при строку їх виконання не пізніше 07.02.2024, залишилися не виконані. Відповідач зазначає. що оскільки підрядником неналежно виконані зобов`язання за Договором до дати закінчення терміну дії Договору, замовник листом № ТОВВИХ-24-4282 від 19.03.2024 направив письмову вимогу по Банківській гарантії № 30965 (забезпечення виконання договору) від 25.01.2023 року, банку-гаранту АТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС». При цьому, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» про визнання банківської гарантії 30965 від 25.01.2023 такою, що не підлягає виконанню, за результатами розгляду якого, рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 у справі № 910/3428/24 ТОВ «Прогресивні нафтогазові технології» в задоволенні позову відмовлено повністю. Як зазначає відповідач, у рішенні Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 у справі №910/3428/24 суд констатував, що «виходячи з наведеного вище у сукупності та враховуючи неналежне виконання умов Договору з боку позивача у справі, і, як наслідок, настання в межах спірних правовідносин гарантійного випадку, відповідач правомірно ініціював стягнення з позивача грошових коштів за банківською гарантією № 30965 від 25.01.2023 року», а отже, факт неналежного виконання позивачем зобов`язань за Договором підтверджується матеріалами справи та встановлено судовим рішення у справі № 910/3428/24. Відповідач також зазначає, що умовами Договору від 07.02.2023 № визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а отже, у разі неналежного виконання постачальником своїх зобов`язань за цим Договором, покупець має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього Договору та чинним законодавством України на умовах, визначених Гарантією, у зв`язку з чим, 11.10.2024 банк-гарант АТ «Комерційний банк «Глобус» сплатив на користь ТОВ «Оператор ГТС України» суму по банківській гарантії 532 500,00 грн.

01.04.2025 представником позивача подано відповідь на відзив.

04.04.2025 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив.

15.04.2025 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

07.05.2025 представником відповідача подано заперечення проти стягнення судових витрат.

Третя особа своїм правом на подання письмових пояснень у встановлені строки не скористалась.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогресивні нафтогазові технології» (далі - підрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортних систем України» (далі - замовник, відповідач) укладено Договір про закупівлю послуг № (далі - Договір), за умовами якого підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього Договору, зобов`язується на свій ризик надати послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Богуслав) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які, з урахуванням частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (зі змінами та доповненнями), норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, надалі - Роботи), а замовник - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього Договору (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 1.2 Договору склад, обсяги, вартість робіт та строки визначені технічними, якісними та кількісними характеристиками (Додаток № 1), договірною ціною (Додаток № 2) та графіком виконання робіт (Додаток № 3), які є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пунктом 3.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 25.10.2023) загальна вартість виконуваних робіт за цим Договором, що є ціною Договору згідно із договірною ціною (Додаток № 2) становить 10 642 989,11 грн., в тому числі ПДВ 20% - 1 773 831,52 грн.

Пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати укладання цього Договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (Додаток № 3), що додається до цього Договору та є невід`ємною його частиною.

Датою закінчення виконаних підрядником робіт вважається дата їх прийняття замовником в порядку, передбаченому розділом 5 Договору. Виконання робіт може бути закінчено підрядником достроково за умови письмової згоди замовника (п. 4.3 Договору).

У відповідності до пункту 4.4 Договору місце виконання робіт (надалі - Об`єкт): ГРС Богуслав, Київська обл., Обухівський р-н., с. Дибинці (ГКС-35).

Згідно з пунктом 5.1 Договору передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 7.3.1 Договору визначено, що підрядник зобов`язаний виконати якісно та у встановлені графіком виконання робіт (Додаток № 3) строки роботи відповідно до технічних, якісних та кількісних характеристик (Додаток № 1), ДБН та іншої нормативної документації.

Відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі по предмету закупівлі «Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Богуслав)» оголошення № UA-2022-12-14-007870-a оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу « 14» грудня 2022 року, підрядник зобов`язується надати замовнику не пізніше дати укладення цього Договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію (надалі - Гарантія) на суму 532 500,00 грн., що становить 5% відсотків ціни цього Договору (пункт 10.9.1 Договору).

У пункті 10.9.5 Договору узгоджено, що у разі невиконання (неналежного виконання) підрядником свої зобов`язань за цим Договором замовник має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього Договору та чинним законодавством України, на умовах визначених гарантією.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє 395 календарних днів. В частині гарантійних зобов`язань Договір діє до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (п. 11.1 Договору)

Пунктом 11.2 Договору визначено, що закінчення терміну дії цього Договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, взятих на себе за цим Договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

До вказаного Договору про закупівлю послуг між сторонами було підписано Додаток № 3 "Графік виконання робіт" згідно якого граничний термін виконання робіт з обстеження, розробки, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації - 120 календарних днів; з виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажних робіт, електромонтажних робіт - 300 календарних днів, пусконалагоджувальні роботи - 365 календарних днів.

25 січня 2023 року між Акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» (далі - банк-гарант, третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогресивні нафтогазові технології» (принципал) укладено Договір про надання гарантії № 30965/ЮГ-23 у відповідності до пунктів 1.1, 1.2, 2.1 та 2.2 якого, даний Договір регулює правовідносини сторін щодо надання банком-гарантом гарантії виконання договору з метою забезпечення виконання принципалом умов Договору, що укладається за результатами процедури закупівлі ««Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Богуслав). Єдиний закупівельний словник ДК021-2015:50410000-2 Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів», згідно оголошення про заплановану закупівлю UA-2022-12-14-007870-а (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2022-12-14-007870-a), розміщеного на веб-порталі уповноваженого органу, що проводилася ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (далі - основне зобов`язання).

Гарантійним випадком є невиконання/неналежне виконання принципалом перед бенефіціаром основного зобов`язання, саме: невиконання або неналежного виконання принципалом умов Договору, що укладається за результатами процедури закупівлі «Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Богуслав). Єдиний закупівельний словник ДК021-2015:50410000-2 Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів», згідно оголошення про заплановану закупівлю UA-2022-12-14-007870-а (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2022-12-14-007870-a) відповідно до основного зобов`язання.

Сума і валюта гарантії: 532 500,00 грн.

Строк дії гарантії: з 25.01.2023 до 08.04.2024 включно.

На виконання умов Договору, Акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» видано Банківську гарантію № 30965 від 25.01.2023 (далі - Гарантія), яка видана на підставі Договору про надання гарантії № 30965/ЮГ-23 (гарантія виконання) від 25.01.2023 року на суму 532 500,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» як бенефіціара.

За цією гарантією гарант безумовно зобов`язується протягом п`яти банківських днів після одержання паперового оригіналу першої письмової вимоги бенефіціара, оформленої належним чином (підпис уповноваженої особи, печатка бенефіціара (якщо передбачена) та/або електронного SWIFT-повідомлення через банк бенефіціара на наш SWIFT, сплатити бенефіціару повну суму банківської гарантії, без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом зобов`язань за договором. Ця гарантія набирає чинності з дати видачі та діє включно до 08.04.2024.

19 березня 2024 року третьою особою отримано SWIFT-повідомлення про сплату грошової суми за Гарантією в розмірі 532 500,00 грн., яка була виконана третьою особою згідно меморіального ордеру № 5732 від 25.10.2024 на суму 532 500,00 грн.

Позивач зазначає, що станом на дату звернення до суду з цією позовною заявою роботи по Договору були виконані в повному обсязі, а відтак відповідач повинен повернути грошові кошти, які були ним отримані в якості забезпечення виконання Договору, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 532 500,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 200 ГК України встановлено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.

Відповідно до статті 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою правління Національного банку України №639 від 15.12.2004, відповідно до п. п. 2, 8, 9 частини третьої розділу І якого гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії; гарантійний випадок - це одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин; базові відносини - це відносини між принципалом та бенефіціаром, які виникають на підставі договору, інших правочинів, тендерної документації, законодавчих актів щодо зобов`язань принципала на користь бенефіціара, виконання яких забезпечує гарантія.

У цьому випадку гарантія є безумовною і безвідкличною, це гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

При цьому в частині змісту вимоги та доданих до неї документів законодавцем чітко встановлено, що обов`язковим є зазначення у вимозі або у доданих до неї документах того, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

За статтею 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, враховуючи приписи статей 560, 563, 565 ЦК України, обов`язок гаранта сплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №910/21641/17, від 20.06.2018 у справі №904/9536/17, від 02.03.2018 у справі №910/8297/17, від 14.11.2019 у справі №910/20326/17, від 18.06.2021 у справі №910/16898/19, від 07.12.2021 у справі №910/2831/20, від 21.12.2021 у справі №910/17772/20).

Тобто умовою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №910/3500/19).

Так, звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що станом на дату звернення до суду з цією позовною заявою роботи по Договору були виконані в повному обсязі, а відтак відповідач повинен повернути грошові кошти, які були ним отримані в якості забезпечення виконання Договору.

Натомість відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що станом на дату завершення Договору, роботи по І етапу, зі строком їх виконання не пізніше 07.06.2023, виконані 28.06.2023 з простроченням 20 календарних днів; роботи по ІІ етапу, при строку їх виконання не пізніше 04.12.2023, частково виконані 07.03.2024 з простроченням 93 календарні дні; а роботи по ІІІ етапу, при строку їх виконання не пізніше 07.02.2024, залишилися не виконаними.

В свою чергу, як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Прогресивні нафтогазові технології" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Комерційний банк "ГЛОБУС", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортних систем України" про визнання банківської гарантії № 30965 від 25.01.2023 року виданої на підставі Договору про надання гарантії № 30965/ЮГ-23 (гарантія виконання) від 25.01.2023 року такою, що не підлягає виконанню на підставі на підставі статей 526, 526, 530, 846, 850, 851, 901, 903 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 у справі № 910/3428/24 в позові відмовлено повністю.

Означеним рішенням, зокрема встановлено наступне:

- роботи по І етапу, зі строком їх виконання не пізніше 07.06.2023 року, виконані 28.06.2023 року з простроченням 20 календарних днів; роботи по ІІ етапу, при строку їх виконання не пізніше 04.12.2023 року, виконані 07.03.2024 року з простроченням 93 календарні дні; роботи по ІІІ етапу, при строку їх виконання не пізніше 07.02.2024 року, попри це роботи на суму 876 001,72 грн. залишилися не виконаними;

- доказів виконання позивачем інших обумовлених Договором робіт та виконання умов Договору про закупівлю послуг належним чином суду не надано;

- враховуючи неналежне виконання умов Договору з боку позивача у справі, і, як наслідок, настання в межах спірних правовідносин гарантійного випадку, відповідач правомірно ініціював стягнення з позивача грошових коштів за банківською гарантією № 30965 від 25.01.2023 року.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Вказана правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/3055/18, від 13.08.2019 у справі №910/11164/16.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" №28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII).

У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що відповідно до п.41 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), "Верховенство права" одним з обов`язкових елементів поняття "верховенство права" є юридична визначеність.

Згідно з п.п.44, 46 даної Доповіді:

« 44. Принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону (the law) легко доступним. Вона також зобов`язана дотримуватись законів (the laws), які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю. Передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

46. Юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними. Зворотна дія [юридичних норм] також суперечить принципові юридичної визначеності, принаймні у кримінальному праві (ст. 7 ЄКПЛ), позаяк суб`єкти права повинні знати наслідки своєї поведінки; але це також стосується і цивільного та адміністративного права - тієї мірою, що негативно впливає на права та законні інтереси [особи]. На додаток, юридична визначеність вимагає дотримання принципу res judicata. Остаточні рішення судів національної системи не повинні бути предметом оскарження. Юридична визначеність також вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані. У приватних спорах виконання остаточних судових рішень може потребувати допомоги з боку державних органів, аби уникнути будь-якого ризику «приватного правосуддя», що є несумісним з верховенством права. Системи, де існує можливість скасовувати остаточні рішення, не базуючись при цьому на безспірних підставах публічного інтересу, та які допускають невизначеність у часі, несумісні з принципом юридичної визначеності.»

Відповідно до п.72 рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява N 48553/99) зазначено:

"Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції ( 995_004 ), яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів."

Посилання, що одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду, міститься і у справах Європейського суду з прав людини "Брумареску проти Румунії", "Салов проти України" та інші.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 6 Конституції України органи судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Таким чином, у справі № 910/2462/25 встановлено, що по-перше, роботи по І етапу, з строком їх виконання не пізніше 07.06.2023 року, виконані 28.06.2023 року з простроченням 20 календарних днів; роботи по ІІ етапу, при строку їх виконання не пізніше 04.12.2023 року, виконані 07.03.2024 року з простроченням 93 календарні дні; роботи по ІІІ етапу, при строку їх виконання не пізніше 07.02.2024 року, попри це роботи на суму 876 001,72 грн. залишилися не виконані, а по-друге, враховуючи неналежне виконання умов Договору з боку позивача у справі, і, як наслідок, настання в межах спірних правовідносин гарантійного випадку, що відповідач правомірно ініціював стягнення з позивача грошових коштів за банківською гарантією № 30965 від 25.01.2023 року.

Таким чином, оскільки рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 у справі № 910/3428/24 набрало законної сили, а відтак, у відповідності до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, встановлені ним обставини повторного доведення не потребують.

Отже, отримання відповідачем грошових коштів за наданою гарантією відбулось у зв`язку з неналежним виконання позивачем умов укладеного з відповідачем договором, що відповідає сутті наданої третьою особою Гарантії, якою передбачено обов`язок гаранта безумовно сплатити бенефіціару повну суму банківської гарантії, не тільки у зв`язку з невиконанням зобов`язань за Договором, а і у випадку неналежного виконання позивачем зобов`язань, а відтак заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 12.05.2025

Суддя О.А. Грєхова