За заявою Фiзичної особи - пiдприємця Смаля Андрія Петровича
про ухвалення додаткового рішення
за позовом Фiзичної особи - пiдприємця Смаля Андрія Петровича
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГА СТАЙЛІНГ"
про стягнення 96 600,00 грн
Суддя Удалова О.Г.
Секретар судового засідання Літовка М.В.
За участю представників учасників справи:
від позивача не з`явився
від відповідача не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2025 у даній справі позов задоволено повністю.

31.03.2025 від представника Фiзичної особи - пiдприємця Смаля Андрія Петровича в підсистемі "Електронний суд" надійшла заява, сформована 29.03.2025, про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 19 000,00 грн

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2025 розгляд заяви позивача про ухвалення додаткового рішення призначено на 17.04.2025, а також запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "МЕГА СТАЙЛІНГ" надати письмові пояснення, заперечення по суті заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

У судовому засіданні 17.04.2025 представники позивача та відповідача не з`явивлись, від відповідача письмових пояснень, заперечень по суті заяви позивача про ухвалення додаткового рішення не надходило.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/15545/24, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У попередньому (орієновному) розрахунку суми судових витрат, наведеному у позові, позивач вказував про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просив стягнути 19 000,00 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення позивач додав:

- договір 11.07.2022, укладений між позивачем та адвокатом Пилипенком О.С.;

- додаткову угоду № 1;

- акт наданих послуг від 13.02.2025 на суму 9 000,00 грн, акт наданих послуг від 19.03.2025 на суму 10 000,00 грн, акт наданих послуг від 28.03.2025 на суму 4 000,00 грн;

- платіжну інструкцію № 780 від 17.12.2024 на суму 6 000,00 грн, № 799 від 13.02.2025 на суму 9 000,00 грн, № 809 від 20.03.2025 на суму 10 000,00 грн, № 728493011 від 28.03.2025 на суму 4 000,00 грн;

- ордер серії АМ № 1110324 від 16.12.2024.

Розглянувши надані позивачем докази, суд вказує про наступне.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів визначаються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Між позивачем (клієнт) та адвокатом Пилипенком О.С. укладено договір від 11.07.2022, за умовами якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу, зокрема, щодо представництва інтересів позивача в судах всіх інстанцій.

Згідно з п. 3.2 договору гонорар складається з суми вартості всіх наданих послуг, які узгоджені сторонами в акті та складає 1 200,00 грн за одну годину роботи адвоката.

Відповідно до п. 3.7 договору підставою для сплати гонорару є підписаний сторонами акт наданих послуг.

Як погоджено у п. 4.1 договору, останній набуває чинності з дати підписання і діє до 11.07.2023.

Крім того, додатковою угодою від 11.07.2023 сторонами внесено зміни до п. 3.2 та п. 4.1 вказаного договору, погоджено вартість гонорару за одну годину в розмірі 2 000,00 грн, а також строк дії договору продовжено до 31.12.2025.

Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення визначаються та здійснюються відповідно до протоколу погодження гонорару, що є додатком до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Між позивачем та адвокатом Пилипенком О.С. підписано акти наданих послуг від 13.02.2025 на суму 9 000,00 грн, від 19.03.2025 на суму 10 000,00 грн, від 28.03.2025 на суму 4 000,00 грн.

Платіжними інструкціями № 780 від 17.12.2024 на суму 6 000,00 грн, № 799 від 13.02.2025 на суму 9 000,00 грн, № 809 від 20.03.2025 на суму 10 000,00 грн, № 728493011 від 28.03.2025 на суму 4 000,00 грн позивачем здійснено оплату гонорару.

Таким чином, матеріалами даної справи підтверджується факт надання позивачу послуг з правничої допомоги на загальну суму 29 000,00 грн, а також в справі наявні докази оплати таких послуг у розмірі 29 000,00 грн.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

Водночас, у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Так, як вказано вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2025 позов задоволено повністю.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Під час розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення відповідачем не надано суду заперечень щодо неспівмірності заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим суд вважає вимоги заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 19 000,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фiзичної особи - пiдприємця Смаля Андрія Петровича про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГА СТАЙЛІНГ" (01042, м. Київ, вул. І. Кудрі, буд. 39, оф. 9, код 42254612) на користь фiзичної особи - пiдприємця Смаля Андрія Петровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 19 000,00 грн (дев`ятнадцять тисяч грн 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

Ухвала господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення (ухвала), якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового ухвали складено 07.05.2025.

Суддя О.Г. Удалова