УХВАЛА

12 травня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/10399/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О.Р.

розглянувши матеріали касаційної скарги Керівника Закарпатської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2024

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2025

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віма"

до відповідачів:

1) Прокуратури Закарпатської області,

2) Державної казначейської служби України

про стягнення упущеної вигоди в розмірі 929 026, 02 євро, що еквівалентно 29 292 840,72 грн,

В С Т А Н О В И В:

1. У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Віма" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Прокуратури Закарпатської області та Державної казначейської служби України про стягнення 1 002 116,20 євро збитків (реальні збитки в розмірі 73 090,18 євро та упущена вигоду в розмірі 929 026,02 євро) та 1 000 000,00 грн моральної шкоди.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що через винні дії працівників прокуратури були порушені його права, а саме: незаконно вилучено майно товариства (обладнання для виготовлення взуття), яке у подальшому було повернуте позивачеві в неповному обсязі та у зношеному стані, внаслідок чого це майно (обладнання) стало непридатним для використання за призначенням. За таких обставин позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди.

3. Справа №910/10399/18 розглядалася судами неодноразово.

4. Господарський суд міста Києва рішенням від 30.04.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2025, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Віма" про стягнення упущеної вигоди задовольнив частково; стягнув з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віма" упущену вигоду у розмірі 48 531,17 євро, що на дату подання позовної заяви еквівалентно 1 530 187,79 грн.

5. 22.04.2025 прокурор засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2025, у якій просить скасувати їх в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову в позові повністю.

6. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

7. Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.

8. Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).

9. Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.

10. У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).

11. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

12. Системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

13. Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

14. Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

15. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

16. Прокурор зазначає, що підставою касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.

17. Однак прокурор чітко не посилається на підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, а саме не зазначає конкретний пункт (пункти) ч.2 цієї статті.

18. Також, стверджуючи про неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, прокурор зазначає норми права, які суди неправильно застосували в оскаржуваних судових рішеннях, наводить висновки щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні та у постановах Верховного Суду, (із зазначенням дати їх ухвалення та номера справи), однак не обґрунтовує подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справах, у яких Верховний Суд виклав свої висновки.

19. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.

20. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

21. З огляду на залишення касаційної скарги без руху, клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень залишається без розгляду до усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Керівника Закарпатської обласної прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2025 у справі №910/10399/18 залишити без руху.

2. Надати Керівнику Закарпатської обласної прокуратури строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Керівнику Закарпатської обласної прокуратури, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О. Кібенко