ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.05.2025 Справа №905/116/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., при секретарі судового засідання Коваленко Д.Є,розглянувши матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія «Укренерго» (,вул. Симона

Петлюри, 25, м.Київ, 01032)

до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» (код , вул.Комерційна, буд.8, м.Краматорськ,

Донецька обл., 84302)

про стягнення заборгованості у розмірі 12267680,39 грн

За участю представників:

від позивача: Бова Я.О.;

від відповідача: Гребенар О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Предмет та підстави позовної заяви

На розгляд Господарського суду Донецької області передано позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про стягнення 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 2543730,67 грн та індексу інфляції за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 9723949,72 грн.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Господарського суду Донецької області від 01.07.2024 по справі №905/1743/23 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» заборгованість за фактично надані послуги у розмірі 84306350,85 грн., інфляційні втрати в розмірі 1076366,20 грн. та три відсотки річних 899236,36 грн. У зв`язку з тим, що рішення суду відповідачем не виконано, позивач звертається до суду із вимогами про стягнення 3% річних та інфляційних втрат розрахованих станом на момент подання даного позову до суду з урахуванням часткового задоволення позовних вимог згідно рішення Господарського суду Донецької області від 01.07.2024 по справі №905/1743/23.

Заперечення учасників судового процесу

Відзив на позовну заяву

06.03.2025, через підсистему Електронний суд, надійшов відзив на позовну заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» б/н від 06.03.2025 (вх.№01-41/2245/25) про залишення без задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 12267680,39 грн.

У відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що рішення Господарського суду Донецької області від 01.07.2024 у справі №905/1743/23 набрало законної сили в день постановлення Східним апеляційним господарським судом постанови у справі, а саме 22.10.2024. Сума основного боргу, яка встановлена та визнана судом в рішенні, що набрало законної сили, становить 84306350,85 грн. Відповідач вважає, що з 22.10.2024 у позивача виникає право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості за рішенням суду в розмірі 84306350,85 грн, а отже період за який потрібно нараховувати 3% річних та інфляційних втрат становить з 22.10.2024 по 07.02.2025.

Відповідач у відзиві зазначає, що суд з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

У судовому засіданні 01.05.2025 представник відповідача заявив клопотання про зменшення 3% річних з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях.

25.04.2025, через підсистему Електронний суд, надійшла заява Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі б/н від 25.04.2025 (вх.№2816/25) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/116/25 на 12 місяців.

Заява обгрунтована ти, що Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» є підприємством критичної інфраструктури, без стабільної роботи якого фактично неможливим є робота інших підприємств критичної інфраструктури, як то: водопостачання та водовідведення, централізованого опалення, газопостачання та інших; через постійні ворожі обстріли практично всіх районів Донецької області, частина мереж Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» безповоротно втрачена, а інша зазнала значних ушкоджень та потребує постійного відновлення, у зв`язку із чим, всі кошти підприємства, в першу чергу, направляються на відновлення роботи мереж з метою забезпечення безперебійного постачання електричної енергії для життєдіяльності Донецького регіону; внаслідок тимчасової окупації та проведенням активних бойових дій з 24.02.2022 та по теперішній час, товариство фактично позбавлене можливості здійснювати управління діяльністю та доступу до більшої частини об`єктів енергетики, задіяних у процесі надання послуг з розподілу електричної енергії, розпоряджатися майном, технологічними транспортними засобами, товарно-матеріальними цінностями та документацією в структурних підрозділах, що розташовані на території: м. Волноваха, м. Маріуполь, м. Лиман, м. Святогірськ, с. Сонячне, п. Ольгинка, с. Рівнопіль, с. Рибинське, с. Степове, с. Новопетрівка, смт. Ялта, смт. Мангуш, смт. Нікольське, с. Зелений Яр, с. Малоянисоль, смт. Новотроїцьке, смт. Зарічне, смт. Дробишево, с. Зелена долина, с. Білогорівка, с. Коровій Яр, с. Яцьківка, смт. Миронівський, смт. Дробишеве, смт. Богородичне та інш.; внаслідок вищезазначених подій товариством були втрачені власні розподільчі мережі та доступ до мережі споживачів в населених пунктах розташованих на територіях: Маріупольської ОТГ, Великоновоселківської СТГ, Волноваської МТГ, Вугледарської МТГ, Комарської СТГ, Мирненської СТГ, Ольгинської СТГ, Старомлинівської СТГ, Хлібодарівської СТГ, Часовоярської МТГ, Андріївської СТГ, Іллінівської СТГ, Лиманської МТГ, Миколаївської МТГ, Олександрівської СТГ, Святогірської МТГ, Черкаської СТГ, Кальчицької СТГ, Мангушської СТГ, Нікольської СТГ, Сартанської СТГ, частково на територіях Покровського, Краматорського, Бахмутського та Слов`янського районів; постановою ВПВРВ від 29.06.2022 за виконавчим провадженням №51833760 арештовано всі рахунки підприємства, а отже, як зазначає відповідач, на сьогоднішній день фактично заблоковано усю господарську діяльність підприємства, що унеможливлює здійснення будь-яких виплат, в т.ч. погашення заборгованості перед кредиторами; станом на 01.01.2025 дебіторська заборгованість споживачів та постачальників перед Акціонерним товариством ДТЕК Донецькі електромережі становила ,40 грн, станом на 01.04.2025 вже ,35 грн.

Відповідач зазначає, що вищенаведені обставини підтверджують неможливість виконання рішення суду одразу після набрання ним законної сили.

Відповідь на відзив

11.03.2025, через підсистему Електронний суд, надійшла відповідь на відзив Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» б/н від 11.03.2025 (вх.№01-41/2328/25) про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У відповіді на відзив позивча не погоджується із твердженнями відповідача про період нарахування 3% річних та інфляційних втрат з 22.10.2024 тобто з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції. Обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги по справі №905/116/25, є те, що з боку відповідача стягнута заборгованість й досі є несплаченою, внаслідок чого, у позивача виникає право додатково стягнути інфляційні витрати та 3% річних з урахуванням висновків, викладених у рішенні судів по справі №905/1743/23, як наслідок, період розрахунку 3% річних та інфляційних витрат у справі № 905/116/25 з 06.02.2025 по 07.02.2025 на заборгованість у розмірі 84306350,85 грн є вірним та обгрунтованим.

Позивач заперечує проти зменшення 3% річних, оскільки вони не є штрафними санкціями, входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

30.04.2025, через підсистему Електронний суд, надійшли заперечення Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго на заяву про відстрочення виконання судового рішення б/н від 30.04.2025 (вх.№01-41/4410/25).

Позивач заперечує проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду. Позивач зазначає, що військова агресія Російської Федерації проти України та введення в Україні військового стану має загальний характер та впливає на діяльність, без виключення, усіх суб`єктів господарювання, що є загальновідомими фактами, отже позивач так само, як і відповідач, поніс збитки внаслідок ведення бойових дій, а дії Російської Федерації мали і мають негативний вплив на господарську діяльність обох сторін. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами того, що виконання рішення є непомірним тягарем для відповідача, відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності у нього реальної можливості виконання судового рішення у справі з умовою відстрочення його виконання на один рік та не надано доказів, які підтверджували б настання форс-мажорних обставин щодо виконання господарського зобов`язання за договором. Також не надано доказів, які б підтверджували фактичну можливість виконання рішення у строки, зазначені заявником.

Хід розгляду справи та процесуальні дії суду

Ухвалою суду від 12.02.2025 постановлено: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №905/116/25; справу №905/116/25 розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 27.02.2025.

Направлення ухвали суду від 12.02.2025 здійснювалось до електронного кабінету позивача та відповідача, що підтверджується довідками Господарського суду Донецької області про доставку електронного листа до електронного кабінету.

27.02.2025, через підсистему Електронний суд, надійшло клопотання Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» б/н від 26.02.2025 (вх.№1208/25) про продовження строку надання відзиву на 15 днів та відкладення підготовчого засідання.

Протокольною ухвалою суду від 27.02.2025 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 26.03.2025 та надано відповідачу строк протягом 5 робочих днів на подання відзиву на позов, у зв`язку з цим у позивача залишається право протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив.

26.03.2025, через підсистему Електронний суд, надійшли додаткові письмові пояснення Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» б/н від 26.03.2025 (вх.№01-41/2851/25).

Ухвалою суду від 26.03.2025 постановлено: закрити підготовче провадження та призначити справу №905/116/25 до судового розгляду по суті; призначити судове засідання на 28.04.2025.

Направлення ухвали суду від 26.03.2025 здійснювалось до електронного кабінету позивача та відповідача, що підтверджується довідками Господарського суду Донецької області про доставку електронного листа до електронного кабінету.

Протокольною ухвалою суду від 28.04.2025 оголошено перерву у судовому засіданні до 01.05.2025.

30.04.2025, через підсистему Електронний суд, надійшли додаткові пояснення Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі Електромережі б/н від 30.04.2025 (вх.№01-41/4418/25).

У судове засідання 01.05.2025 з`явився представник позивача та відповідача.

У судовому засіданні 01.05.2025 представник відповідача заявив клопотання про зменшення 3% річних з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи та перевірка їх доказами

Рішенням Господарського суду Донецької області по справі №905/1743/23 від 01.07.2024 вирішено: позов задовольнити - частково; стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» заборгованість за фактично надані послуги у розмірі 84306350,85 грн.; стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» інфляційні втрати в розмірі 1076366,20 грн. та три відсотки річних 899236,36 грн; стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» судовий збір в розмірі 925 630,25 грн; в решті позовних вимог відмовити.

Постановою Східного апеляційного Господарського суду від 22.10.2024 по справі №905/1743/23 рішення Господарського суду Донецької області від 01.07.2024 у справі №905/1743/23 залишено без змін.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.01.2025 № 905/1743/24 постанову Східного апеляційного Господарського суду від 22.10.2024 та рішення Господарського суду Донецької області від 01.07.2024 у справі №905/1743/23 залишено без змін.

Зв змісту рішення Господарського суду Донецької області від 01.07.2024 у справі №905/1743/23 вбачається, що між Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Акціонерним товариством «ДТЕК Донецькі електромережі» укладений договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0518-02041 від 03.06.2019, який з боку відповідача виконувався не належним чином, оскільки відповідачем не здійснено оплату заборгованості за надані позивачем послуги з урахуванням актів коригування за період з липня по грудень 2023 (з урахуванням коригування квітня-вересня 2023) та заборгованість за розрахунком суду становить 84306350,85 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача основну заборгованість у розмірі 84306350,85 грн. Окрім цього, судом були вирішені позовні вимоги про стягнення з відповідача за порушення грошових зобов`язань за договором на загальну суму 84306350,85 грн, також і 3% річних і інфляційних втрат, що були нараховані на суму заборгованості за період 05.07.2023 по 05.02.2024 року та за рішенням суду присуджені до стягнення з відповідача на користь позивача.

Ухвалене рішення Господарського суду Донецької області №905/1743/23 від 01.07.2024 набрало законної сили та є чинним.

У зв`язку з невиконанням відповідачем рішенням Господарського суду Донецької області від 01.07.2024 по справі №905/1743/23, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення індексу інфляції у розмірі 9723949,72 грн та 3% річних у розмірі 2543730,67 грн від простроченої суми боргу 84306350,85 грн за період з 06.02.2024 по 07.02.2025.

Оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань зі сплати заборгованості за фактично надані послуги у розмірі 84306350,85 грн, яка встановлена рішенням суду від 01.07.2024 у справі №905/1743/23.

Положенням ст.129 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Обставини, встановлені у рішенні Господарського суду Донецької області від 01.07.2024 у справі №905/1743/23 мають преюдиціальне значення та повторного доведення не потребують.

За таких обставин, не підлягають доведенню обставини, пов`язані з неналежним виконанням відповідачем умов договору №0518-02041 від 03.06.2019 про надання послуг з передачі електричної енергії, а саме щодо наявності заборгованості за надані послуги у розмірі 84306350,85 грн, яка була стягнута судовим рішенням. Не підлягають доведенню обставини пов`язані із нарахуванням та стягненням з відповідача 3% річних у розмірі 899236,36 грн з урахуванням періодів виникнення сум заборгованості з 05.07.2023 по 05.02.2024 та інфляційних втрат у розмірі 1076366,20 грн за період з 05.07.2023 по 05.02.2024 у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору.

Судом встановлено, що відповідачем не надано і матеріали справи не містять доказів оплати заборгованості за фактично надані послуги у розмірі 84306350,85 грн + 3% річних у розмірі 899236,36 грн+ інфляційні втрат у розмірі 1076366,20 грн, що була стягнута за рішенням суду від 01.07.2024 по справі №905/1743/23.

Отже, станом на момент звернення та розгляду справи судом, відповідачем не виконано а ні в добровільному а ні в примусовому порядку рішення суду від 01.07.2024 по справі №905/1743/23.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №916/1883/16, від 08.05.2019 у справі №904/2156/18, від 20.09.2019 у справі №904/4342/18, від 14.01.2020 у справі № 924/532/19, від 29.04.2020 у справі №910/1193/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19, від 01.10.2020 у справі №910/11820/18.

З аналізу ст. 625 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникають тільки у разі прострочення боржником виконання саме грошових зобов`язань.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

У постанові від 07.04.2020 по справі №910/4590/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 Цивільного кодексу України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №906/1283/16 викладено правову позицію, згідно з якою внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Як встановлено судом вище, відповідачем не виконані грошові зобов`язання по договору та не виконано рішення суду щодо сплати суми основної заборгованості на користь позивача, тому позивач має правомірні вимоги щодо подальшого нарахування за неналежне виконання грошових зобов`язань 3% річних та інфляційних втрат.

Як вбачається з розрахунку позивача, останній нараховує на суму 84306350,85 грн інфляційні втрати за період лютий 2024 - грудень 2024 та 3% річних за період з 06.02.2024 по 07.02.2025. Суд погоджується з визначеним позивачем періодом нарахування як інфляційних втрат так і 3% річних, з наступної дати після останньої дати, за яку були стягнуті інфляційні втрати і 3% річних за рішенням суду №905/1743/23. Суд відхиляє доводи відповідача щодо невірності визначеного позивачем періоду, оскільки доводи відповідача суперечать вищевказаним нормам чинного законодавства.

З наданого позивачем розрахунку судом встановлено, що позивач нараховує інфляційні втрати за період лютий 2024- грудень 2024 у розмір 9723949,72 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок судом встановлено, що він є арифметично вірним, а отже позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у розмірі 9723949,72 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних судом встановлено, що розрахунок є арифметично вірним, розмір заборгованості 3% річних складає 2543730,67 грн.

Разом з цим, відповідачем заявлено клопотання про зменшення 3% річних.

В обґрунтування клопотання про зменшення 3% річних відповідач посилається на те, що: Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» є юридичною особою, діяльність якої спрямована на забезпечення населення, установ охорони здоров`я та інших закладів, підприємств, організацій електроенергією; якнайшвидше відновлення зруйнованих та пошкоджених об`єктів відповідача має соціально важливе значення для населення та відновлення енергетичної інфраструктури; значно зниженої платіжної дисципліни споживачів відповідача у зв`язку з частковою окупацією окремих районів Донецької області та проведенням бойових дій на всій території Донецької області; наявність проявів з боку позивача дискримінаційної поведінки щодо намагання покласти на відповідача безпідставне збільшення обсягів та вартості послуг, що знайшло підтвердження у справі № 905/1743/23, в якій було частково стягнуто основний борг, за яким донараховуються спірні 3 % річних та інфляційні втрати у даній справі; розрахунки 3% річних охоплюють період військової агресії Російської Федерації проти України та введення воєнного стану та враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність), у суду є правові підстави для зменшення суми 3 процентів річних.

Позивач заперечує проти задоволення клопотання відповідача.

Розглянувши доводи відповідача щодо заявленого клопотання та заперечення позивача, суд при вирішенні клопотання виходить з наступного.

Главою 24 Господарського кодексу України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 Господарського кодексу Україн).

За частинами першою та другою статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до положень статті 611 та частини третьої статті 692, статті 625 Цивільного кодексу України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума річних у визначеному за договором розмірі від несплаченої загальної вартості товару є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у постанові №902/417/18 дійшла висновку про те, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

В ухвалі Велика Палата Верховного Суду від 28.02.2024 у справі № 915/534/22, якою справу повернуто колегії Касаційного суду у складі Верховного Суду для розгляду, зокрема, вказала у справі №902/417/18, від висновків у якій вважає за необхідне відступити Касаційний господарський суд, зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшувати розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.

Про зазначене вказала й об`єднана палата Касаційного господарського суду в ухвалі від 23.05.2024 у справі № 910/2440/23, повертаючи зазначену справу колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

В ухвалі від 18.12.2024 у справі №922/444/24 Велика Палата Верховного Суду підтримала свої висновки стосовно права суду за певних умов зменшувати розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України та заначила, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду не обґрунтував, у чому саме є складність тлумачення та застосування статті 625 Цивільного кодексу України та правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 902/417/18 щодо права суду, враховуючи конкретні обставини справи, зменшити розмір процентів річних.

Отже, розмір 3% може бути зменшений судом за клопотанням сторони враховуючи конкретні обставини справи.

Так, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Донецької області по справі №905/1743/23 від 01.07.2024 стягнуто з відповідача основний боргу у розмірі 84306350,85 грн, а також інфляційні втрати у розмірі 1076366,20 та 3% річних у розмірі 899236,36 грн. В межах цієї справи, позивач додатково нараховує інфляційні втрати у розмірі 9723949,72 грн та 3% річних у розмірі 2543730,67 грн. Загальна сума відповідальності, що нарахована позивачем та стягнута рішенням суду у справі №905/1743/23 складає майже 17% (16,89 %) від суми боргу.

При цьому, судом беруться до уваги доводи відповідача про те, що підприємство відповідача здійснює свою господарську діяльність на території Донецької області, через військову агресію Російської Федерації частина мереж товариства безповоротно втрачена, а інша зазнала значних ушкоджень та потребує постійного відновлення, значно знизилась платіжна дисципліна споживачів, у зв`язку з чим відповідач не отримує вчасно від споживачів вартості поставленої/розподіленої електричної енергії та потерпає від збитків, які на підприємстві тільки збільшуються, що негативно впливає на господарську діяльність відповідача. Також, з цієї перспективи, судом враховуються і доводи позивача про те, що майно підприємство зазнало пошкодження і потребує відновлення.

Окрім цього, як відповідач так і позивач відносяться до підприємств критичної інфраструктури, споживачі яких не виконують своїх зобов`язань вчасно та у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення 3% річних до 1,5% річних, оскільки таким чином буде досягнутий баланс між збитками позивача та розміром відповідальності відповідача, а також зменшений тиск на боржника задля виконання ним зобов`язань з погашення основної суми заборгованості, замість постійно збільшуючого розміру відповідальності, але при цьому відповідач не звільнений повністю від відповідальності, що надасть можливість позивачу компенсувати свої втрати від несвоєчасного виконання рішення суду за рахунок інфляційних втрат та 1,5% річних.

Отже, керуючись принципами розумності, пропорційності та справедливості, суд зменшує розмір річних до 1,5%, який за розрахунком суду становить 1271865,34 грн, що й підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців.

Відповідно до статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Зокрема, згідно із частиною 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.

Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.

Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.

При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, пункт 74).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 у справі Корнілов та інші проти України, заява №36575/02, тривалість виконання вісім місяців). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002р. у справі Крапивницький та інші проти України, заява №60858/00).

Таким чином для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі № 920/199/16.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Заявляючи про відстрочення виконання рішення відповідач посилається на скрутний фінансовий стан та виключні обставини провадження діяльності підприємства в умовах воєнного стану.

Так, судом з матеріалів справи встановлено, що Акціонерне товариство ДТЕК Донецькі електромережі є ліцензіатом з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Маріупольського, Нікольського, Мангушського,Авдіївського, Олександрівського, Волноваського, Мар`їнського, Покровського, Селидівського, Великоновоселівського, Торецького, Дружківського, Слов`янського, Костянтинівського, Добропільського, Криворізького, Лиманського, Бахмутського та Краматорського районів Донецької області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.11.2018 №1532).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на дату ухвалення судового рішення.

Згідно з Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2022 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією та визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004.

Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376 вбачається, що територія Донецької області на якій відповідач здійснює свою господарську діяльність частково відноситься до тимчасово окупованих територій, частково до територій активних бойових дій.

Відповідач зазначає, що товариство є підприємством критичної інфраструктури, без стабільної роботи якого фактично неможливим є робота інших підприємств критичної інфраструктури, як то: водопостачання та водовідведення, централізованого опалення, газопостачання та інших.

Місцезнаходженням Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі є: Донецька область, м.Краматорськ, вул. Комерційна, буд.8.

Таким чином відповідач знаходиться на території можливих бойових дій та продовжує виконувати соціально значущу роль забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи господарська діяльність відповідача є стабільно збитковою. Відповідно до балансу та звіту про фінансові результати за 2024 рік збитки Акціонерного товариства ДТЕК Донецькі електромережі за аналогічний період попереднього року становили ,00 грн, за звітній період ,00 грн.

Також відповідач зазначає про те, що станом на 01.01.2025 дебіторська заборгованість споживачів та постачальників перед Акціонерним товариством ДТЕК Донецькі електромережі складає ,40 грн, на підтвердження чого надано довідки про товариства.

Відповідач вказує на обставини, що ускладнюють виконання рішення, зокрема, арешт державною виконавчою службою усіх рахунків боржника, у т.ч. рахунку з якого здійснюється оплата усіх обов`язкових платежів, виплата заробітної плати працівникам та усього рухомого і нерухомого майна боржника в межах виконавчих проваджень (постанови відділів ДВС про арешт коштів боржника в межах виконавчих проваджень №63888063, №51833760).

Дослідивши матеріали справи та вислухавши представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача, а саме про відстрочення рішення суду строком на 2 місяці, задля надання можливості відповідачу вчинити дії щодо виконання рішення суду №905/1743/23 щоб зменшити можливий в подальшому тиск щодо притягнення до відповідальності, а також з огляду на майновий стан відповідача та його ролі у забезпеченні населення та підприємств Донецької області електричною енергією та у безперебійному функціонуванні Обєднаної енергетичної системи України. Відстрочення виконання рішення надасть можливість підприємству акумулювати грошові кошти, продовжити господарську діяльність в умовах воєнного стану та накопичити кошти для проведення розрахунків з позивачем.

За таких обставин, надання відстрочення виконання рішення суду строком на два місяці відповідає принципу дотримання балансу інтересів сторін та надасть можливість відповідачу вжити дієві заходи спрямовані на можливість погашення існуючої заборгованості.

Судові витрати

Відповідно до приписів ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене вище, судовий збір покладається в частині задоволених вимог та в частині заявлених позивачем вимог щодо відповідальності на відповідача в розмірі 147212,17 грн, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. 2, 13, 73-76, 79, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» (, вул.Комерційна, буд.8, м.Краматорськ, Донецька обл., 84302) на користь Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія «Укренерго» (,вул. Симона Петлюри, 25, м.Київ, 01032) 1,5% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 1271865 (один мільйон двісті сімдесят одна тисяча вісімсот шістдесят п`ять) грн 34 коп, індекс інфляції за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 9723949 (дев`ять мільйонів сімсот двадцять три тисячі дев`ятсот сорок дев`ять) грн 72 коп та судовий збір у розмірі 147212 (сто сорок сім тисяч двісті дванадцять) грн 17 коп.

3.В решті позовних вимог відмовити.

4.Заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про відстрочення виконання рішення у справі №905/116/25 на 12 місяців - задовольнити частково.

5.Надати Акціонерному товариству «ДТЕК Донецькі електромережі» (, вул.Комерційна, буд.8, м.Краматорськ, Донецька обл., 84302) відстрочку виконання судового рішення Господарського суду Донецької області від 01.05.2025 по справі №905/116/25 строком на два місяці.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядки та строки передбачені ст. 240, 241 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга може бути подано учасниками справи у порядку та строки передбаченими ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 01.05.2025 оголошено та підписано скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 12.05.2025.

Суддя Д.М. Огороднік