РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2025Справа № 910/3236/25

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс»

про стягнення 13 139,03 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» про стягнення 13 139,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 р. у справі № 910/15936/24, здійснив виплату страхового відшкодування за полісом № ЕР/219810331 за шкоду спричинену його страхувальником у розмірі 160 000,00 грн., однак, з пропуском визначеного чинним законодавством строку, у зв`язку з чим позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 8 976,89 грн. пені, 946,78 грн. 3% річних та 3 215,36 грн. інфляційних витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3236/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що:

- у зв`язку з розглядом справи судом, в силу приписів абз. 4 п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика наявний обов`язок призупинити розгляд заяви потерпілого;

- оскільки визначення розміру шкоди відбулось лише з прийняттям рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 р. у справі № 910/15936/24, відтак відсутні підстави здійснювати заявлені позивачем до стягнення нарахування з моменту ДТП;

- розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних повинен здійснюватися з моменту постановлення рішення суду до дня його виконання, у зв`язку з чим розрахунок позивача є невірним.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2023 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» (страховик) та Приватним підприємством «Обухівміськвторресурси» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспортні № 28-2850-23-00132, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб Ford Trucks, державний номер НОМЕР_1 .

15.04.2024 р. відбулася дорожньо-транспортна пригода у м. Обухів, вул. Промислова, за участю застрахованого автомобіля «Ford Trucks», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Lexus RX», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно - правова відповідальність якого застрахована Приватним акціонерним товариствов «Страхова компанія «Інтер-Поліс» згідно полісу № ЕР/219810331 (ліміт за шкоду майну - 160 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.).

Постановою Обухівського районного суду Київської області у справі № 372/2136/24 від 13.05.2024 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Страхувальник повідомив ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» про настання ДТП та 16.04.2024 р. звернувся до нього із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

19.09.2024 р. ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» на підставі ремонтної калькуляції № від 15.09.2024 р. встановлено вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Ford Trucks», державний номер НОМЕР_1 в розмірі 676 582,97 грн.

ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та складено страховий акт № ДККА-86177 від 19.09.2024 р., на підставі якого здійснено виплату суми страхового відшкодування в розмірі 681 582,97 грн. на користь ПП «Обухівміськвторресурси» згідно платіжної інструкції № 81360 від 19.09.2024 р.

23.09.2024 р. ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» із заявою на виплату страхового відшкодування № 52291 від 20.09.2024 р., яку останнім отримано 30.09.2024 р.

Вказані обставини встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 р. у справі № 910/15936/24 за позовом ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» до ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» про стягнення 160 000,00 грн. суми страхового відшкодування за полісом № ЕР/219810331.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 р. у справі № 910/15936/24 встановлено обов`язок ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» виплатити суму страхового відшкодування за полісом № ЕР/219810331 на користь ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» за шкоду спричинену його страхувальником в розмірі 160 000,00 грн., та стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» 160 000,00 грн. страхового відшкодування, 7 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, 2 422,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

На виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва 02.04.2025 р. видано наказ.

Однак, до набрання законної сили рішенням суду, 12.03.2025 р. відповідач у добровільному порядку перерахував на рахунок позивача присуджені до стягнення рішенням суду кошти в загальному розмірі 169 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1819 від 12.03.2025 р. з призначенням платежу: «добровільне виконання рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 р. у справі № 910/15936/24».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що отримана відповідачем 30.09.2024 р. заява на виплату страхового відшкодування № 52291 від 20.09.2024 р., була залишена останнім без відповіді, у зв`язку з чим ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» пропустило визначений п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 90-то денний строк на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, чим порушило зобов`язання та допустило прострочення виконання грошового зобов`язання, що, в свою чергу, стало підставою для нарахування пені в силу п. 36.5 ст. 36 Закону, та підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат в силу ст. 625 Цивільного кодексу України.

Статтею 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Згідно зі ст. 102 Закону України "Про страхування" (тут і далі чинного на момент скоєння ДТП), здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).

Відповідно до ч. 2 ст. 108 Закону України "Про страхування", якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

За змістом ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (тут і далі чинного на момент скоєння ДТП), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Вказана стаття також закріплює вимоги до такої заяви.

Згідно з п.п. 36.1 та 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний виплатити страхове відшкодування або ж відмовити у такій виплаті.

Враховуючи що заява на виплату страхового відшкодування № 52291 від 20.09.2024 р. отримана відповідачем 30.09.2024 р. останній не пізніше як через 90 днів з вказаної дати (з 01.10.2024 р. по 29.12.2024 р.) зобов`язаний виплатити страхове відшкодування або ж відмовити у такій виплаті.

Доказів прийняття відповідачем рішення за наслідками розгляду заяви № 52291 від 20.09.2024 р. чи доказів того, що розгляд вказаної заяви призупинявся (про що відповідачем зазначено у відзиві на позовну заяву), матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний був здійснити виплату страхового відшкодування за шкоду спричинену його страхувальником у строк до 29.12.2024 р.

Оскільки матеріали справи не містять доказів виплати відповідачем страхового відшкодування у строк до 29.12.2024 р., то останнім допущено прострочення виконання грошового зобов`язання з 30.12.2024 р. до 11.03.2025 р. (12.03.2025 р. дата оплати).

Суд зазначає, що встановлений судом період порушення зобов`язання не залежить від дати прийняття рішення у справі № 910/15936/24, а ґрунтується на фактичних обставинах. При цьому, позивачем здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат саме внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, а не за невиконання рішення суду.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст. 992 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 36.5 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 79, 86 Господарського кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично вірними, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 8 976,89 грн. пені, 946,78 грн. 3% річних та 3 215,36 грн. інфляційних витрат.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ».

Решта долучених до матеріалів справи документів та висловлених учасниками процесу пояснень була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків щодо задоволення позову не спростовує.

Щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 5.1 договору № 20-12/24-ЮП від 26.12.2024 р. про надання правничої допомоги, за надання правничої допомоги адвокатським бюро у справах, де клієнт виступає в якості позивача, клієнт перераховує на розрахунковий рахунок адвокатського бюро гонорар, розмір якого становить 5 000,00 грн. у справах, де ціна позову перевищує 10 000,00 грн., але не більше ніж 50 000,00 грн. за кожну справу незалежно від переліку наданих послуг та часу, витраченого на них.

На виконання умов договору представництво інтересів клієнта в суді здійснювалось адвокатом Гедз Юлією Володимирівною, повноваження якої підтверджуються довіреністю № 0125-5 від 02.01.2025 р.

Судом встановлено, що на підтвердження вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. позивачем долучено договір № 20-12/24-ЮП від 26.12.2024 р. про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт від 17.03.2025 р. та платіжну інструкцію № 6158 від 17.03.2025 р.

Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У даному випадку, договором № 20-12/24-ЮП від 26.12.2024 р. про надання правничої допомоги сума гонорару адвоката встановлена у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником позивача часу, а отже, розмір витрат є визначеним.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач заперечує проти заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу, оскільки вважає їх завищеними, а судового практику з даних спорів - усталеною.

Разом з тим, будь-яких доказів або підтверджених документально обґрунтувань чи розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність чи ненадання позивачу передбачених договором послуг адвоката, відповідач до справи не надав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що останнім не доведено у відповідності до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України неспівмірності витрат ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» на оплату правничої допомоги адвоката, встановлених у фіксованому розмірі.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для покладення на ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69, код 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32, літ. А, код 30859524) 8 976 (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят шість) грн. 89 коп. пені, 946 (дев`ятсот сорок шість) грн. 78 коп. 3% річних, 3 215 (три тисячі двісті п`ятнадцять) грн. 36 коп. інфляційних втрат, 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору, 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Людмила ШКУРДОВА